Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника - адвоката Ломаки Ю.М. звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 20 вересня 2003 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що в даний час між сторонами відсутнє сімейне життя, відсутнє ведення спільного господарства, а також відсутні взаємні права та обов`язки, їх спільне проживання негативно позначається як на інтересах позивачки, так і на розвитку дітей, їх відношенню до батьків. Вони неодноразово вживали заходи по примиренню та збереженню сім`ї і шлюбу. Ці заходи були різними, але вони не дали позитивного результату і тому позивачка вирішила реалізувати своє право на розірвання шлюбу в судовому порядку з метою збереження дружніх відносин з відповідачем заради їх дітей. Дітям буде краще, якщо вони будуть бачити спокійних батьків, які намагаються мирно вирішити всі питання, ніж коли між ними будуть сварки та звинувачування і непорозуміння. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та визначити місце проживання неповнолітніх дітей з нею. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2022 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 03 лютого 2023 року, о 09 год. 30 хв. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, від представника позивачки та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність. Представник позивачки заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнає. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи\~встановлено,\~що сторони\~по справі\~уклали шлюб\~20\~вересня 2003 року,\~зареєстрований Ковпаківським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Сумського міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№ 1399, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5 зворотній бік). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4, 5). Діти проживають з матір`ю, що не заперечується відповідачем. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідач визнає позовні вимоги, примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Враховуючи вищевикладене, інтереси дітей приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей з позивачкою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved