Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Волторніст\~С.М.,\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~у якому\~зазначив,\~що [INFO] померла\~його дружина-\~ [PERSON] .\~Після смерті останньої відкрилася спадщина у виді права власності на житловий будинок загальною площею 63,0 м2 ( літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями : 1) сарай (літ «Б»), 2) літня кухня (літ. «В»), 3) погріб (літ. «Д»), 4) огорожа («№ 1»), 5) колодязь («№ 2») що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане домоволодіння було побудоване в 40-50 роках XX століття, але належним чином зареєстроване не було. На день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав позивач, який прийняв спадщину шляхом подачі до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 24.03.2022 року заведена Спадкова справа № 16/2021. Інші спадкоємці, у тому числі ті, які б мали право на обов`язкову частку у спадщин після спадкодавця, відсутні. 26.12.2022 року [PERSON] переоформив на свою користь майно, що належало [PERSON] , а саме земельну ділянку загальним розміром 0,2024 га кадастровий 5322686201:01:001:0502 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . З метою оформлення своїх спадкових прав на житловий з допоміжними господарськими будівлями, який знаходиться за вищевказаною адресою, позивач 26.12.2022 року звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2022 року за вих. № 103/02-31 йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на вищезгадане нерухоме майно відсутні вищезгадане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за законом, після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 63,0 м2 ( літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями : 1) сарай (літ «Б»), 2) літня кухня (літ. «В»), 3) погріб (літ. «Д»), 4) огорожа («№ 1»), 5) колодязь («№ 2») що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 17.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 31). Ухвалою суду від 01.02.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 46). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Волторніст С.М. надав заяви про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує (а.с. 41). Представник відповідача- Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області надав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів (а.с. 40). Приватний нотаріус Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області Сегет Л.В. про час та дату підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.10.1973 року (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2021 року (а.с. 7). Після смерті останньої відкрилась спадщина, у тому числі на житловий будинок, що знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] .26.12.2022 року [PERSON] переоформив на свою користь майно, що належало [PERSON] , а саме земельну ділянку загальним розміром 0,2024 га кадастровий 5322686201:01:001:0502 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 12), Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 13). Відповідно до Виписки з Погосподарської книги № 2 Свиридівського старостинського округу за вих. № 264 від 30.12.2022 року, житловий будинок за вищевказаною адресою належить [PERSON] (а.с. 15). Відсутність реєстрації вказаного нерухомого майна також підтверджується Довідкою виданою КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 11.10.2021 року № 2298 (а.с. 16). [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за законом, звернувся до приватного нотаріуса\~Миргородського районного\~нотаріального округу\~із заявою\~про видачу\~Свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом.\~Проте постановою\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~від 26.12.2022\~року за\~вих.\~№ 103/02-31\~йому було\~відмовлено у\~видачі Свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~у зв`язку\~з тим,\~що на\~вищезгадане нерухоме\~майно відсутні\~правовстановлюючі документи(а.с. 14). Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Статтею 86 ЦК УРСР та той час було визначено, що право власності- це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-137цс13 від 18.12.2013 року. Згідно до ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~від 01.07.2004\~року за\~№ 1952-IV\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.\~3\~Закону №\~1952-IV права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло у 1947 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації. Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 p., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН A3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», який наводить порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, та п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95. В зазначеному ДБН A3.1-3-94 та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями- державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. За п. 3.1. зазначеного порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином,\~у разі\~реєстрації збудованого\~у 1947\~році будинку, особою яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по своїй суті підтверджує факт відповідності будинку будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже, для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності на нерухоме майно. Стороною позивача наданий технічний паспорт на будинок (а.с. 18-23). Пунктом 9 частини 1 ст.\~27\~Закону №\~1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Наданими суду доказами підтверджено, що у [PERSON] дійсно виникло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved