Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

08 грудня 2022 року позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 300 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 01 серпня 2012 року по 27 жовтня 2022 року перебував у трудових відносинах із відповідачем, та працював на посаді прохідника шахти «Родіна». Вказав, що 23 червня 2022 року, під час виконання трудових обов`язків із ним стався нещасний випадок внаслідок якого він отримав тяжку травму у вигляді поєднаної травми, закритої травми грудної клітини: забій грудної клітини, закриту травму живота: забій передньої черевної стінки, перелом кісток тазу (гілок правої лонної та сідничної кісток). В подальшому внаслідок виробничої травми позивач з 23.06.2022 по 11.07.2022, з 26.07.2022 по 11.08.2022 проходив стаціонарне лікування. Актом спеціального розслідування нещасного випадку нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 12 жовтня 2022 року позивачу при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, визначено потребу у медичній та соціальній допомозі, також позивачу встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з ураженням опорно-рухового апарату. 27 жовтня 2022 року позивач був звільнений з підприємства відповідача відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи. Зазначив, що наслідки нещасного випадку викликають у позивача фізичні страждання оскільки внаслідок виробничої травми він постійно відчуває біль, в тому числі через необхідність тривалий час перебувати із апаратом зовнішнього фіксування зламаних кісток тазу, використання якого передбачає значну інвазію та пошкодження тканин тазу через необхідність фіксації спеціальних гвинтів з одного боку до зламаних кісток, а з іншого до металевої конструкції на поверхні тіла, що призводить до постійних больових відчуттів, унеможливлює самостійне пересування позивача, а тільки зі сторонньою допомогою та на милицях, завдає значного дискомфорту та страждань, призводить до значних життєвих обмежень, пов`язаних із проходженням лікування, оперативним втручанням, отриманими супутніми захворюваннями, необхідністю витрачання всіх фінансових заощаджень родини на дороговартісне лікування. Вказав, що значних моральних та душевних страждань завдає той факт, що отриманні внаслідок нещасного випадку численні травми та погіршення здоров`я призвели до стійкої втрати ним працездатності, отримання інвалідності у молодому віці, а саме у 32 роки, звільнення з роботи за станом здоров`я, виникнення нездоланих перешкод для подальшої професійної діяльності. Також позивача дуже гнітить та завдає душевних страждань неможливість забезпечувати свою родину, малолітнього сина, які потребують його підтримки, батьківського піклування та фізичної допомоги. Залежність від сторонньої допомоги створює значне психоемоційне та фізичне навантаження для всіх членів родини позивача й помножує його страждання. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи призначено в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов, поданому до суду 29 грудня 2022 року, в якому зазначила, що відповідно до Акту розслідування нещасного випадку позивачем [PERSON] також було допущено порушення норм та вимог охорони праці, серед інших працівників підприємства позивач особисто є винним у настанні нещасного випадку, претензії повного відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача при умові наявності вини самого позивача є необґрунтованими. Вказала, що втрата професійної працездатності у позивача не визначена безстроково, не є сталою, та може бути відновлена, за умови виконання відповідних медичних рекомендацій, і зумовлена наявністю вини самого позивача. Зазначила, що в даному випадку встановлені винні особи у настанні нещасного випадку з позивачем, вина відповідача, як роботодавця, за незабезпечення безпечних умов праці відсутня, і відповідач не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди. Крім того вказала, що позивачем не доведений розмір заявленої моральної шкоди. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 серпня 2012 року по 27 жовтня 2022 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював на підприємстві відповідача, з повним робочим днем у підземних умовах, на посаді прохідника шахти «Родіна», і був звільнений з підприємства відповідача 27 жовтня 2022 року , відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 11-15). Згідно копії Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 28 липня 2022 року, 23 червня 2022 року о 04.10 годині на дільниці №12 шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком», у транспортно-доставочному штреку в осях 60-82 горизонту 1420м. з прохідником [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав поєднану травму. Закриту травму грудної клітини: забій грудної клітини. Закриту травму живота: забій передньої черевної стінки. Перелом кісток тазу (гілок правої лонної та сідничної кісток). Травма тяжка. Крім того, актом про нещасний випадок встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є [PERSON] - майстер гірничий дільниці №12 шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком», [PERSON] - прохідник дільниці №12 шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком», [PERSON] - прохідник дільниці №12 шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком», [PERSON] - в.о. заступника головного інженера з виробництва шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком», [PERSON] - заступник головного інженера з виробництва шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком», [PERSON] - в.о. головного інженера шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 16-32). 12 жовтня 2022 року [PERSON] при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності з 12 жовтня 2022 року по 01 листопада 2023 року, встановлена друга група інвалідності з 12 жовтня 2022 року по 01 листопада 2023 року, з переоглядом 10 жовтня 2023 року, у зв`язку з трудовим каліцтвом, з ураженням ОРА, визначені потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, ВМП, санаторно курортне лікування, тазовий корсет, стаціонарне лікування, система ортезів на кистях. Також вказано, що [PERSON] протипоказані всі види праці в звичайних виробничих умовах, що підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12 ААВ №569750 від 12.10.2022, серії 12ААА №065527 від 12.10.2022 (а.с.33,34). У зв`язку з отриманою травмою [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, що підтверджується виписними епікризами (а.с. 35,36-37). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 23 червня 2022 року, під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат», [PERSON] первинно встановлена втрата професійної працездатності 65%, та встановлено другу групу інвалідності, до 01 листопада 2023 року, з переоглядом 10 жовтня 2023 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 65%, із встановленням другої групи інвалідності, наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, також судом враховується, що позивач втратив працездатність у віці 32 років, має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і враховуючи вказане суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 200\~000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2 000 гривень.

Outcome: partial