Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Прості займи» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором надання фінансових послуг №180510-111603 від 10 травня 2018 року у сумі 72125,44 грн., з яких: 3000 - сума кредиту; 64151,47 грн. - проценти за користування кредитом; 1209,53 грн. - пеня; 683,61 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 3080,33 грн. - 3% річних. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 травня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №180510-111603 на суму 3000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. ТОВ Прості займи виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів шляхом зарахування на банківську карту відповідача платіжною системою ТОВ «ФК «Вей фор пей», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FlashPay». Станом на 25 травня 2018 року момент платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 27 квітня 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 72125,44 грн., з яких: 3000 - сума кредиту; 64151,47 грн. - проценти за користування кредитом; 1209,53 грн. - пеня; 683,61 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 3080,33 грн. - 3% річних. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач був змушений звернутися до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~25 січня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає що ТОВ Прості займи пропущено строк загальної позовної давності щодо пред`явлення вимог за договором про надання фінансових послуг. Також зазначив, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) має обраховуватись з 28 травня 2018 року і становить 1 рік (по 28 травня 2018 року). У зв`язку із зазначеним, позовна вимога щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 1209,53 грн. не підлягає задоволенню. Крім того, строк кредитування за договором позики закінчився 25 травня 2018 року, у зв`язку з чим, позивач не має права нараховувати передбачені договором проценти після цієї дати, тому стягнення заборгованості з [PERSON] по процентах за користування кредитом не підлягає задоволенню. Також не підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати оскільки вони були нараховані за межами строку кредитування. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 22 лютого 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що строк позовної давності у вказаній справі не є пропущеним оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості до суду 20 травня 2021 року, тобто в межах трирічного строку. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] укладено кредитний договір №180510-111603 від 10 травня 2018 року, відповідно до умов якого ТОВ Прості займи надало [PERSON] кредит у розмірі 3000 грн строком на 16 календарних днів до 25 травня 2018 року зі сплатою 960 грн. процентів та 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Також згідно з умовами вказаного договору позичальник зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку кредиту та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67%. Кредитний договір укладений в режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті ТОВ «Прості займи». Заява-анкета містить дані [PERSON] , зокрема, його прізвище, ім`я та по батькові, серію та номер паспорта, дату та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адресу реєстрації та місця проживання, дату народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Крім того, у вказаній заяві зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого 51, останні чотири цифри - 0801. Згідно з пунктами 4-6 заяви-анкети [PERSON] підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua належить лише йому, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на вказані сайти, є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. Також у заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що позичальник ознайомився та погодилася з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті pzaim.zp.ua та bistrozaim.ua. Згідно з довідкою ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську кредитну картку [PERSON] перераховані кошти за кредитним договором в розмірі 3000 грн. Отримання вказаною суми, [PERSON] не спростовувалось. \~ \~ \~ \~За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єктів електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З позовної заяви установлено, що 10 травня 2018 року [PERSON] оформив на сайті ТОВ «Прості займи» заяву для отримання позики в розмірах 3000 грн. Заява-анкета на отримання кредиту містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Крім того, у заяві зазначені відомості про сторін договору, розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, зазначено, що клієнту надається фінансова послуга, а саме - короткостроковий кредит на особисті потреби. Заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 10 травня 2018 року, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, установивши, що кредитний договір № 180510-111603 від 10 травня 2018 року укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при цьому при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, позивач здійснив перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, районний суд обґрунтовано вважав підтвердженим факт укладення сторонами цього кредитного договору, що спростовує доводи апеляційної скарги. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 10 травня 2018 року по 25 травня 2018 в сумі 960 грн. Таким чином, вимога позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості є доведеною. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16. Відповідно до умов договору вбачається, що кредит надавався відповідачу на строк до 25 травня 2018 року. Такими чином, після закінчення дії кредитного договору, а саме після 25 травня 2018 року у позивача припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. З наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку заборгованості вбачається, що позивач проводив нарахування відсотків в розмірі 64151,47 грн. за період з 10 травня 2018 року по 27 квітня 2021 року, тобто після закінчення дії кредитного договору. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлені позикодавцем ТОВ «Прості Займи» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках у розмірі 63191,47 грн. (64151,47 960) за користування позикою за період з 26 травня 2018 року по 27 квітня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягають. Щодо стягнення пені, суд зазначає наступне. Згідно з умовами договору №180510-111603 від 10 травня 2018 року [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі 3, 64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 5, 02 %, на 30-й 7, 67%. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що розмірі пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1209,53 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить застосувати до позовних вимог в частині стягнення пені спеціальну позовну давність. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Сторона відповідача до початку судових дебатів подала до суду заяву про застосування позовної давності в частині вимог про стягнення пені. Суд враховує, що у позивача перебіг строку позовної давності стосовно вимоги про стягнення з відповідача пені за обставин, якими ця вимога обґрунтована розпочався з 26 травня 2018 року, тобто з наступного дня після закінчення терміну дії кредитного договору та сплив 26 травня 2019 року (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Позивач звернувся з вказаним позовом до суду лише 20 травня 2021 року, у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні вимог позову в частині стягнення пені. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку ч. 2 статті 625 ЦК України, індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 683,61 грн та 3080,83 грн 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданих ТОВ «Прості Займи» розрахунків збитків від інфляції та розрахунку 3 % річних, за період з 10 травня 2018 року по 27 квітня 2021 року нараховано збитки від інфляції в сумі 683,61 грн. за весь період прострочення та 3% річних в сумі 3080,83 грн. від простроченої суми. Суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «Прості Займи» було враховано розмір відсотків за користування кредитом в сумі 64151,47 грн. та пені в розмірі 1209,53 грн, нарахованих за період з 26 травня 2018 року по 27 квітня 2021 року. Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 3000 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом в межах строку кредитування за період з 10 травня 2018 року по 25 травня 2018 року в сумі 960 грн., розмір суми 3% річних від простроченої суми становить 347 грн., а розмір суми індексу інфляції за період прострочення становить 807,98 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що позичальник (відповідач) в порушення взятих на себе зобов`язань не виконав належним чином умови кредитного договору та не повернув у визначені строки отримані в кредит кошти, а також не сплатив передбачені договором відсотки за користування кредитом, отже з [PERSON] підлягає стягненню 3000 грн. тіла кредиту; 960 грн. - відсотки за період користування кредитом, тобто з 10 травня 2018 року по 25 травня 2018 року; 807,98 грн індекс інфляції за весь період прострочення; 347 грн - 3% річних від простроченої суми, а всього на суму 5114,98 грн, в іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Щодо тверджень відповідача про пропуск ТОВ Прості займи строків загальної позовної давності, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до умов договору № 180510-111603 укладеним між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] , строк повернення кредитних коштів та процентів визначений до 25 травня 2018 року. Позивач направив до суду вказаний позов 20 травня 2021 року, про що свідчить штамп Укрпошти на конверті. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування загальних строків позовної давності, оскільки позивачем не порушені строки визначені ч. 1 ст. 257 ЦК України. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial