Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 10.02.2004 між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому в них народилося двоє доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 27 січня 2022 року Тячівським районним судом прийнято рішення про розірвання шлюбу яке набрало законної сили 22.02.2022 року. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дітей. Рішенням Тячівського районного суду відповідача зобов`язано сплачувати аліменти, але він не сплачував аліменти, тому в нього виникла заборгованість у розмірі 24000 гривень. Відповідач не цікавиться тим як виховуються діти, де вони навчаються, чим займаються, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Вона вимушена самостійно вирішувати питання виховання дітей без участі відповідача, який ніяким чином не піклується про них, не цікавиться їхніми успіхами, захопленнями, станом здоров`я, навчанням, не забезпечує таких базових речей, як харчування, одяг, медичний догляд, лікування та не спілкується з доньками. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суду причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не підтримує. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У відповідності до частин 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно до вимог статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 2021 році Тячівським районним судом було задоволено позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньок у розмірі по 2000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Тячівського районного суду від 27.01.2022 шлюб між сторонами розірвано. Із розрахунку по сплаті аліментів станом на 14.04.2022 вбачається, що в [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 24000 гривень. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що відповідач ображав дітей та дружину. Біля двох років вона його не бачила. Грошей на дітей не надає. Багато разів була свідком як він грубо відносився до дітей. За кордон виїхав влітку 2021 року. Позивачка з відповідачем не проживають біля чотирьох років. Одного разу бачила як старша дитини емоційно розмовляла з відповідачем. Позивачка працює в Німеччині близько трьох років. Старша дитина живе з матір`ю позивачки, а молодша з травня 2022 року - з позивачкою в Німеччині. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її тіткою. Відповідач не був вдома більше року. Коли був вдома дітей до себе не брав. Позивачка з Німеччини передає гроші матері на утримання дітей. Відповідач не навідує школу та не цікавиться дітьми. Тітка десь три роки у Німеччині. Молодша дитина живе з нею, а старша з її матір`ю. Чи спілкується відповідач з дітьми їй невідомо. Допитана у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показала, що є старшою донькою сторін. Батько та мати припинили спільне проживання у 2018-му або у 2019-му році. До цього вони часто сварилися, батько бив матір і погрожував побити і її. Батько інколи приходив до них приносив якісь подарунки. У вересні 2021 року вона та батько пішли з молодшою сестрою на перший дзвоник. Після лінійки класний керівник запросила батьків у клас, а батько відмовився піти, через що вони сильно посварилися. Ще до війни батько виїхав у [PERSON] , а мати в Німеччину. Коли почалася війна мати приїхала та забрала з собою сестру. На даний час мати з сестрою проживають у Німеччині, а батько у Чехії. Із висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19, вбачається, що підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Усесторонньо дослідивши всі обставини справи суд встановив, що з початку війни неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою у Німеччині, а відповідач проживає у Чехії, що не може негативно не відобразитися на можливості [PERSON] приймати участь у вихованні доньки [PERSON] . Показання допитаних у судовому засіданні свідків не дозволяють зробити однозначний та категоричний висновок про те, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їхнього виконання. Орган опіки та піклування в особі Вільховецької сільської ради № 207 від 24.10.2022 не дав згоди на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того суд констатує, що [PERSON] 25 листопада 2022 року стала повнолітньою, що за будь яких обставин унеможливлює позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав, на даний час, не забезпечуватиме найвищих інтересів самих дітей. Тому

Outcome: dismissed