Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла означена позовна заява, відповідно до прохальної частини якої позивач просить суд стягнути із [PERSON] суму збитків, некомпенсованих страховою компанією, в розмір 84828,61 грн. та франшизу в розмірі 2500 грн., з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Група «ОБЕРІГ» та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн. у рівних частинах, 1576,34 грн. інфляційне збільшення суми основного боргу та вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із сплатою судового збору розмірі 989,05 грн. та витрат на правову допомогу. Позов обґрунтовує тим, що 20.05.2021р. позивач, керуючи автомобілем Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , став учасником дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки Fiat Bravo, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та позивачу було завдані матеріальні збитки. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 10.06.2021 року по адміністративній справі №754/8556/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер експерт», яким було складено акт огляду ТЗ «Nissan Aimera» та звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №285/06-21. Згідно даного висновку вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників складає 91 565,89 грн., вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 177 554,45 грн. 19.07.2021 року позивач звернувся з заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «ОБЕРІГ» про виплату страхового відшкодування. Як зазначає позивач, страховою компанією попередньо йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, однак 09.12.2021 страхова компанія повідомила позивача, що страхова справа № 30461 пройшла базове погодження та, як наслідок, 13.12.2021р. позивачу було перераховано 92725,89 грн. страхове відшкодування та 2388 грн. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Оскілки страховою компанією був порушений строк виплати страхового відшкодування, позивач зазнав моральних страждань, а тому просив стягнути з ТОВ «Страхова Група «ОБЕРІГ» моральну шкоду та, поряд із цим, інфляційні витрати. За розрахунком позивача різниця між розміром фактичних матеріальних збитків та сумою страхового відшкодування складає 84828,61 грн. із розрахунку того, що відповідно до висновку № 285/06-21 вартість відновлювального ремонту ТЗ складає - 177554,45 грн. а розмір страхового відшкодування 98725,89 грн., а тому просить стягнути із [PERSON] суму в розмірі 84828,61 грн. та 2500 грн. розміру франшизи, встановленої полісом № 203198024. Ухвалою суду від 04.01.2022р. за вказаною позовною заявою відкрито провадження ти вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надалі, у зв`язку із відрядженням судді Слободянюк А.В. здійснено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та головуючим суддею визначено Ольшевську І.О. Відповідач [PERSON] про відкриття провадження у справі повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення за адресою, вказаною в позові, яке отримав, про що а матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Група «ОБЕРІГ» також надсилалось повідомлення про відкриття провадження, відзив у встановлений строк ухвалою про відкриття не надійшов. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 10.06.2021 року суддею Деснянського районного суду м. Києва винесено постанову, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із ДТП, яка відбулась 20.05.2021 за участю автомобіля позивача Nissan, д.н.з. [NUMBER] . За замовленням позивача ТОВ «Клевер експерт» 11.06.2021р. складено висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 285/06-21, відповідно до якого встановлено: вартість відновлювального ремонту ТЗ - 177554,45 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників - 91565,89 грн.; вартість матеріального збитку - 113836,80 грн. 19.07.2021 р. позивач звернувся до ТОВ «Страхова група «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмір 92,725,89 грн., однак листом від 18.10.2021р. страховою компанією в задоволенні заяви було відмовлено з підстав того, що подія ДТП від 20.05.2021р. не кваліфікована відповідачем як страховий випадок. Поряд із цим, 09.12.2021 позивачу надійшло смс-повідомлення, що страхова справа № 30461 пройшла базове погодження, а 12.12.2021 повідомлення, що страхове відшкодування в розмірі 92 725,89 грн. готується до перерахування. Відповідно до роздруківок інтренет-банкінгу позивача, останньому на рахунок надійшло страхове відшкодування в розмірі 92725,89 грн. та пеня по страховому відшкодуванню в розмірі 2388 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України визначено, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року дійшла висновку, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою. Як встановлено з матеріалів справи, відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована, ліміт майнової шкоди становить 130 000,00 грн. Після настання страхового випадку позивач звернувся до страхової компанії відповідача 19.07.2021 із заявою про виплату страхового відшкодування та отримав страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності 09.12.2021, тобто через 144 дні після звернення із заявою. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Зі змісту вказаних приписів вбачається, що обов`язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача. Отже, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22 - 31, 35, 36 Закону). Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що в даному випадку страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, а в іншій частині відшкодування покладається на винну особу, так як між відповідачем та його страхувальником укладено договір обов`язкового страхування. Розрахунок оціненої шкоди здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. У розділі IV Методики наведено вимоги до оцінки КТЗ і викладення її результатів та зазначено, що така оцінка передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ, який повинен містити, зокрема, висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження). Тобто, на підставі зазначених положень, при визначенні суми страхового відшкодування, на підставі складеного звіту № 285/06-21 страховик мав керуватись наступним розрахунком, 113836,8 грн. (вартість матеріального збитку) - 2500 грн. (сума франшизи встановлена полісом), тобто 111336,8 грн. З цієї суми також мала бути врахована сума ПДВ, оскільки страхове відшкодування перераховувалась на картковий рахунок позивача, однак страховиком було здійснено перерахування страхового відшкодування в розмірі 92725,89 грн. Матеріалами справи не підтверджено, на яку суму ПДВ була зменшена сума страхового відшкодування. Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Отже, ПДВ входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто позивачу страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту. А тому є неправомірним покладання обов`язку із сплати суми ПДВ на відповідача [PERSON] . Враховуючи, що позивачем включено до розрахунку стягнення із [PERSON] розміру майнової шкоди, суму ПДВ, яка має бути повернута страховиком, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Провести свій розрахунок, суд позбавлений можливості, оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів, наприклад, рішення страхової компанії про здійснення страхового відшкодування із викладеним розрахунком страхового відшкодування, крім того, долученим до матеріалів справи звітом, також не встановлений розмір ПДВ. У свою чергу, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. На підставі викладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 2500 гривень не відшкодований страхувальником [PERSON] , вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відносно вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат із страхової компанії, суд зазначає, що вона підлягає задоволенню в межах наступного розрахунку. Страхова компанія мала виплатити страхове відшкодування в термін до 18.10.2021 р., однак страхове відшкодування було перераховано 13.12.2021 року, тому інфляційні витрати мають рахуватись у межах зазначеного строку. На виконання рекомендацій Верховного Суду України (лист «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.97 р. № 62-97р) вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. Тобто на підстав наданих рекомендацій та строку прострочення страхового відшкодування, з урахуванням, що розмір заборгованості утворився у другій половині жовтня 2021, тому застосовується лише індекс інфляції станом на листопад 2021 року, а тому стягненню з ТОВ ««Страхова Група «ОБЕРІГ», як інфляційні втрати із суми 92725,89 грн., підлягає грошова сума у розмірі 741,81 грн. Відносно вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідачів у рівних частинах у розмірі 10000 грн., яку позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку із неправомірною відмовою у виплаті страхового відшкодування, несвоєчасною його виплатою згодом та самою ДТП зазнав емоційних та душевних страждань, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи докази, надані позивачем, вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, зокрема з відповідача ТОВ «Страхова Група «ОБЕРІГ» слід стягнути 1000 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу, та з відповідача [PERSON] 2000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. З урахуванням того, що позов задоволено у відношенні до позовних вимог на 3,58 %, тому на користь позивача має бути стягнута сума судового збору в розмірі 35,42 грн., яка між тим, поділяється між відповідачами відповідно до пропорційного розміру задоволених вимог до кожного, а саме з ТОВ «Страхова Група «ОБЕРІГ» на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 17,42 грн., а з відповідача [PERSON] - 18 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial