Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю внаслідок професійного захворювання, в якому зазначив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами трудової книжки. Під час роботи позивач отримав професійне захворювання, у зв`язку з чим встановлено втрату працездатності 65 % та 3 групу інвалідності безстроково. Зазначив, що у зв`язку із професійним захворюванням він став інвалідом, не може працювати більше в шахті, постійно знаходиться на лікуванні, постійно відчуває фізичний біль, переживанням та погіршенням взаємин з близькими, порушенням звичайного укладу життя, необхідності щорічної реабілітації, внаслідок чого позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 120000,00 грн. Просить суд стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на його користь суму моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням у розмірі 120000,00 грн.. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.10.2022 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.11.2022 року здійснено перехід зі спрощеного провадження без виклику сторін в спрощене провадження з викликом сторін. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що відповідно до записів трудової книжки позивач також працював на підприємства Ш/У Курахівське, ПП «Рудник», Шахта «Курахівська», ПрАТ «ШУ «Покровське», Шахтопрохідницьке будівельне управління №9, філія ВАТ тресту «Донецькшахтопроходка», на території РФ, ШБУ №3 ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка», ТОВ «Шахтобудівельна компанія», про що також зазначено в акті форми П-4 від 08.09.2022 року, а у трудових відносинах з відповідачем перебував з 01.06.2016 по 21.07.2020 та був звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Позивачем необґрунтовано зазначено, що під час роботи у відповідача ним отримано професійне захворювання у зв`язку з чим встановлено 65% та 3 групу інвалідності безстроково, оскільки згідно до довідки МСЕК позивачу первинно встановлено 30% втрати працездатності внаслідок професійного захворювання, а також повторно 25% за трудове каліцтво, яке було отримано 17.10.2010 року, та 10% за трудове каліцтво, яке було отримано 23.03.1985 року. Також відповідач зазначив, що не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, а позивачем свідомо було прийняті запропоновані йому умови праці. Крім того, позивач усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію відповідача про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу роботу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я. При цьому відповідач також зазначив, що позивач за весь період на підприємстві, жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Жодних протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходились у причинному зв`язку із профзахворюванням відповідач не вчиняв. Враховуючи все вищенаведене, вважає що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» про стягнення 120000,00 грн як компенсації моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] з 01.06.2016 року по 07.11.2020 року перебував у трудових відносинах та був задіяний повний робочий день на підземних роботах на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Відповідно до трудової книжки [PERSON] вбачається, що [PERSON] в період з 13.01.1982 року по 30.04.1994 року позивач перебував у трудових відносинах з Шахтоуправлінням «Курахівське» виробничого об`єднання «Селидіввугілля», а в період з 01.08.2008 року по 31.12.2012 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка». Згідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 08.09.2022 року, затвердженого 09.09.2022 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, [PERSON] встановлено діагноз хронічний бронхіт ІІ, фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (друга). (J 41.0). Професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме: Ш/У «Курахівське», ПП «Рудник», ш. «Курахівська», ПрАТ «ШУ «Покровське», Шахтопрохідницьке будівельне управління №9, філія ВАТ тресту «Донецькшахтопроходка» на території РФ, трест «Шахтопрохідницьке будівельне управління №9», ШБУ №3 ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка», ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка», ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. Згідно довідки серії 12 ААА № 119723 від 20.09.2022 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, при первинному/повторному огляді [PERSON] встановлено всього 65 % втрати професійної працездатності, з них первинно 30 % (тридцять) за професійне захворювання хронічний бронхіт, повторно: 25% за трудове каліцтво 17.11.2010 року, 10 % трудове каліцтво від 23.03.1985 року, а також було встановлено третю групу інвалідності безстроково. Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Отже, порядок установлення факту трудового каліцтва на виробництві визначено законом. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові, що в результаті отримання ним професійних захворювань він частково (65 %) втратив професійну працездатність та потребує додаткових зусиль до застосування. Крім того, моральну шкоду він пов`язує, з тим, що позивач протягом тривалого часу перебуває у хворобливому стані, постійно відчуває фізичний біль. У позивача змінився звичайний уклад його життя. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 120000 грн. 00 коп. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. В свою чергу у судовому засіданні встановлено, що позивач працював у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 01.06.2016 року по 07.11.2020 року, а за відомостями довідки серії 12 ААА № 119723 від 20.09.2022 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності встановлено 65 % втрати професійної працездатності, з них первинно 30 % за професійне захворювання хронічний бронхіт, повторно 25% за трудове каліцтво 17.11.2010 року, та 10 % за трудове каліцтво від 23.03.1985 року. Під час отримання трудового каліцтва від 23.03.1985 року перебував у трудових відносинах з Шахтоуправлінням Курахівське виробничого об`єднання «Селидіввугілля», а під час отримання трудового каліцтва від 17.11.2010 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка». Таким чином позивачем не доведено підстав пред`явлення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок отримання травми отриманої 23.03.1985 року, внаслідок якої позивачу встановлено 10 відсотків втрати працездатності, та травми отриманої 17.11.2010 року, внаслідок якої було встановлено 25 відсотків втрати працездатності, до ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання [PERSON] професійного захворювання, пов`язаного із виробництвом, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності в загальному розмірі 30 % (встановлено при первинному огляді), необхідність лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно відбилися на його фізичному та психічному стані, змусило змінити спосіб життя, і таким чином, [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини професійного захворювання, ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Крім того, внаслідок захворювання змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності через потребу лікування, у зв`язку з чим доводиться докладати додаткові зусилля для організації життя, профзахворювання вимагає реабілітаційних і адаптаційних заходів, у позивача змінився звичайний уклад його життя, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання у розмірі 45\~000,00 грн. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України). Підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Таким чином податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включається суми відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20. За таких обставин моральна шкода у розмірі 45 000,00 грн. підлягає стягненню без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом позивач судовий збір не сплачував у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З урахуванням зазначеної ціни позову 120000,00 грн., та приймаючи до уваги вимоги ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання даного позову, становила би 1200,00 грн. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на 37,5 %, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, 37,5 % від 1200,00 грн. та становить 450,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial