Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить (після уточнень) стягнути з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на свою користь суму боргового зобов`язання у розмірі 3336 доларів США за курсом НБУ в національній валюті на день винесення судового рішення та суму процентів у розмірі 333,60 доларів США за курсом НБУ в національній валюті на день винесення судового рішення. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 11.07.2017 між ним та [PERSON] укладено договір позики, за яким [PERSON] отримав у борг 2000 доларів США за його проханням та зобов`язався також відшкодувати наявні витрати в сумі 1336 доларів США, які він сплатив за проханням [PERSON] у період з червня 2016 по липень 2017 в інтересах боржника, що визначено у договорі позики особисто боржником в складі його загального боргу за договором позики, що разом склало суму боргового зобов`язання [PERSON] у розмірі 3336 доларів США. За умов договору [PERSON] зобов`язався до 01.11.2017 повернути суму боргу у розмірі 3336 доларів США, а також сплатити додатково до 01.11.2017 суму у розмірі 10% за користування коштами та штраф у розмірі 0,02% щодня від прострочення платежу. [PERSON] помер та має спадкоємців. Він неодноразово звертався з рекомендованими листами письмово до спадкоємців [PERSON] про наявність боргу за договором позики від 11.07.2017 за місцем відкриття спадщини з вимогою сплатити борг разовим платежем та зобов`язанням спадкоємців повідомити кредитора про прийняття спадщини за законом або за заповітом та виконати зобов`язання добровільно, але отримав відмову. Строк вимоги про стягнення боргу не сплив, правовідносини продовжуються (том 1 а.с. 150-153). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2018 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики передано до Олександрівського районного суду Кіровоградської області, за територіальною підсудністю (том 1 а.с. 25). Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Пляки С.Л. від 11.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] (том 1 а.с. 63-64). Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Пляки С.Л. від 09.08.2018 зупинено провадження у справі до 08.09.2018 закінчення лікування в медичному закладі позивача (том 1 а.с. 80). Згідно наказу голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 55-к від 01.11.2018, суддю [PERSON] увільнено від виконання обов`язків судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області у зв`язку із укладенням ним контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 2 роки з 02.11.2018 по 01.11.2020 (том 1 а.с. 91). Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 136 від 06.11.2018 проведено повторний автоматичний розподіл даної справи та визначено головуючим суддю Мирошниченка Д.В. (том 1 а.с. 92-93). Ухвалою від 07.11.2018 вказана справа прийнята до провадження суддею Мирошниченком Д.В. (том 1 а.с. 94). Ухвалою від 08.11.2018 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду (том 1 а.с. 105-106). Ухвалою від 09.11.2018 зупинено провадження у справі на час стабілізації та покращення стану здоров`я позивача, до лютого 2019 (том 1 а.с. 112-113). Ухвалою від 06.02.2019 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду (том 1 а.с. 116-117). Ухвалою від 06.02.2019 зупинено провадження у справі на час стабілізації та покращення стану здоров`я позивача, до 30.04.2019 (том 1 а.с. 120-121). Ухвалою від 03.05.2019 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду (том 1 а.с. 126-127). Ухвалою від 03.05.2019 зупинено провадження у справі на час стабілізації та покращення стану здоров`я позивача, до 31.05.2019 (том 1 а.с. 129-130). Ухвалою від 05.08.2019 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду (том 1 а.с. 133-134). Ухвалою від 05.08.2019 зупинено провадження у справі на час стабілізації та покращення стану здоров`я позивача, до 05.11.2019 (том 1 а.с. 136-137). Ухвалою від 05.11.2019 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду (том 1 а.с. 139-140). Ухвалою від 21.01.2020 витребувано у приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуна В.О. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (том 1 а.с. 190-191). Ухвалою від 05.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (том 1 а.с. 227-228). 08.04.2020 по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі (том 2 а.с.6-17). Ухвалою від 03.07.2020 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання (том 2 а.с.40-41). Ухвалою від 18.08.2020 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 08.04.2020 задоволено, заочне рішення скасовано та призначено дану справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (том 2 а.с.70-73). Ухвалою від 29.10.2020 у справі призначено\~судову\~почеркознавчу експертизу, проведення\~ якої\~ доручено\~ експертам\~ Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та зупинено провадження у справі (том 2 а.с.132-133). Ухвалою від\~04.03.2021\~поновлено провадження\~у справі\~тапризначено справу до розгляду (том 2 а.с.197-198). Ухвалою від 22.06.2021 прийнято до розгляду зустрічний позов представника [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним (том 3 а.с.55). Ухвалою від 19.08.2021 прийнято зустрічну позовну заяву представника [PERSON] , який діє в інтересах позивача (відповідача за первісним позовом) [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним, об`єднано в одне провадження зустрічний позов представника [PERSON] , який діє в інтересах позивача (відповідача за первісним позовом) [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , правонаступника [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. (том 3 а.с.80-81). Ухвалою від 19.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (том 3 а.с.84-85). Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 38 від 01.10.2021 проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Мирошниченка Д.В. на підставі Указу Президента України № 425/2016 від 29.09.2016 та визначено головуючим суддю Івченка П.О. (том 3 а.с.102, 103- 104). Ухвалою від 11.10.2021 цивільна справа \~ \~ \~ \~прийнята до провадження судді Івченка П.О., в порядку загального позовного провадження, зі стадії судового розгляду, призначено до судового засідання (том 3 а.с. 105-106). 02.06.2021 адвокатом Гіллмор Д.А., який діє в інтересах відповідача [PERSON] до суду подано зустрічну позовну заяву, в якій просить боргову розписку на суму 2000 доларів США та договір-зобов`язання на відшкодування понесених витрат на суму 1336 доларів США, що складені 11.07.2017 від імені [PERSON] визнати недійсними. Зустрічна позовна заява обгрунтована тим, що боргові документи, а саме розписку на суму 2000 доларів США та договір-зобов`язання на відшкодування понесених витрат на суму 1336 доларів США, покійний [PERSON] ніколи не писав і не оформлював, а коштів від [PERSON] на їх підставі, не отримував. Дані обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи №127/4126/18 відкритої за первісним позовом. Так під час підготовчого засідання і вирішення судом питання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи документів, яким обґрунтовуються позовні вимоги, позивач за первісним позовом [PERSON] , надаючи свої пояснення та міркування щодо призначення такої експертизи, визнав, що рукописні записи у договорі-зобов`язанні на відшкодування понесених витрат на суму 1336 доларів США виконані не [PERSON] , а іншою особою і не містять зразків почерку чи підпису померлого [PERSON] . Отже, договір-зобов`язання на відшкодування понесених витрат від 11.07.2017 на суму 1336 доларів США, складався без участі померлого [PERSON] та у подальшому, не був ним визнаний або схвалений. До того ж, боргова розписка та договір зобов`язання датовані однією датою 11.07.2017, та за твердженнями позивача за первісним позовом, стосуються одних і тих самих правовідносин, але вочевидь виготовлені у різний спосіб (розписка машинодруком, а договір-зобов`язання рукописний) і складені у різних містах України. Також, згідно з висновком експерта за результами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 4949/4950/20-27 від 10.02.2021, підпис від імені [PERSON] у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Отже, документи які були надані [PERSON] на підтвердження факту отримання [PERSON] від нього грошових коштів на загальну суму 3336 доларів США - договір позики та договір-зобов`язання є сфальсифікованими. Вважає, що існування сфальсифікованих та підроблених документів порушує права та законні інтереси [PERSON] (відповідача за первісним позовом) , а договір позики від 11.07.2017 є оспорюваним і має бути визнаний судом недійсним (том 3 а.с. 47-49). 17.08.2021 відповідачем за зустрічною позовною заявою [PERSON] подано заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких останній просить відмовити у її задоволенні на підставі правомірності правочину від 11.07.2017 та інших доказів в їх сукупності, що маються в матеріалах справи. Заява обґрунтована тим, що висновком експертів за результатами проведення судового технічного та почеркознавчого дослідження № 4313/4314/21-21 від 11.08.2021, складеним експертами Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лозінською А. та [PERSON] підтверджується, те що підпис у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017 виконаний самим [PERSON] (том 3 а.с.29-31). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, заявах та запереченнях, наданих ним та приєднаних до матеріалів справи. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що боргові документи, а саме розписку на суму 2000 доларів США та договір-зобов`язання на відшкодування понесених витрат на суму 1336 доларів США її покійний батько - [PERSON] ніколи не писав і не оформлював, та відповідно коштів від [PERSON] на їх підставі, не отримував. Зустрічну позовну заяву підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Гіллмор Д.А. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі (том 4 а.с.135). Експерт [PERSON] \~в судовому\~засіданні пояснив,\~що ним\~було проведено судово-почеркознавчу\~експертизу,\~об`єктом\~дослідження якої\~був оригіналрозписки про\~виконання боргових\~зобов`язань\~за договором\~позики від\~11.07.2017,\~укладеної між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .За результами проведення судово-почеркознавчої експертизи складено висновок № 4949/4950/20-27 від 10.02.2021. В якості порівняльного матеріалу було надано достатню кількість вільних зразків підписів [PERSON] . Для проведення експертизи достатньо до 10 вільних зразків підписів. Оцінка результатів порівняльного дослідження дозволила зробити категоричний висновок про те, що підпис від імені [PERSON] у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . У випадку коли текст розписки набрано на комп`ютері, це в більшості випадків може вказувати на підроблення підпису позичальника. Вказв, що підпис [PERSON] є простим та його можливо легко підробити. При порівнянні досліджуваного підпису з підписами-зразками [PERSON] було встановлено три розбіжності. Крім того, зазначає, що у назві висновку експерта була допущена технічна помилка, а саме вказаний невірний номер цивільної справи - 383/674/20, замість вірного 127/4126/18. Крім того, була допущена технічна помилка в 4 абзаці частини висновку з назвою «Судово-почеркознавче дослідження документів», а саме помилково вказано прізвище [PERSON] . Вказана особа не має відношення до даної справи. Допущені описки не впливають на висновок експерта. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює старшим судовим експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Нею було\~проведено почеркознавче дослідження, об`єктом якого був оригінал розписки про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017. Дослідження проводилося за заявою [PERSON] . На вирішення експертизи було поставлено питання «Чи виконаний підпис у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017 самим [PERSON] чи іншою особою?». За результатами проведення судового технічного та почеркознавчого дослідження було складено висновок експертів № 4313/4314/121-21 від 11.08.2021, згідно з яким встановлено, що підпис у розписці від 11.07.2017 виконаний самим [PERSON] . Оригінал розписки на дослідження надав [PERSON] . Зазначає, що для проведення дослідження обрала 5 зразків підписів [PERSON] з наданих [PERSON] документів для порівняльного дослідження, інші зразки підписів також були прийняті до уваги для порівняльного дослідження. Всі надані зразки підписів здійснені [PERSON] , та у випадку встановлення неналежності підписів [PERSON] про це було б зазначено у висновку. Згідно з методикою дослідження підписів не передбачено підписувати зразки з якого документу вони взяті. Усі зразки підписів [PERSON] перераховані у висновку. Досліджуваний підпис по складності простий. Висновок є категоричним. Заслухавши пояснення сторін, експертів та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10-11.07.2017 з [PERSON] були узгоджені заплановані пропозиції до бізнес-плану роботи Чечельницького спиртового заводу сезону 2017-2018, підготовлені [PERSON] . 20.06-10.07.2017 (том 1 а.с. 5-6, 17, 172, 176, 223-224). 11.07.2017\~ [PERSON] \~підписано розписку\~про виконання\~боргових зобов`язань\~за договором\~позики,\~згідно якої,\~він фізична особа [PERSON] , фахівець спиртової галузі, що проживає по [ADDRESS] за договором з фізичною особою [PERSON] , 1951 року народження, за власним рішенням та на власний розсуд позичив готівкою у фізичної особи [PERSON] , проживаючого у [ADDRESS] , паспорт № [NUMBER] на строк до 1 листопада 2017 суму грошей у валюті США у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США на власні першочергові невідкладні поточні витрати та потреби, що за працевлаштуванням будуть пов`язані з виконанням ним обов`язків по керівництву ДП «Чечельницький спиртовий завод» та наданням ним заводу початкової цільової зворотної фінансової допомоги по відновленню виробництва продукції за проведеним технічним обстеженням та на аудит. Цю суму грошей зобов`язався повернути кредитору [PERSON] у валюті США у сумі дві тисячі доларів США, що є його борговим зобов`язанням, зі сплатою додатково та разово плюс 10% за користування грошима (позикою), що буде відшкодовано [PERSON] за вказаної адреси кредитора у м. Вінниця за місцем проживання кредитора в строк не пізніше 1 листопада 2017. За не повернення боргу сплатить пеню та штраф за прострочку платежу в розмірі 0,02% за кожний день цього прострочення. У зв`язку з тимчасовою відсутністю у нього вільних грошей за обставинами, що склалися, витрати [PERSON] , пов`язані з його працевлаштуванням (за попередньої домовленості з [PERSON] ) на спиртзавод (що не виключає за збігом обставин Овечачський, [PERSON] або Косарський спиртзовади тощо) та пов`язані з його поїздками та представницькими витратами по поточному рішенню цих питань з червня 2016 року по липень 2017 року, що склали додатково 604 долари в якості його боргу, а також за актом обстеження та технічного аудиту Чечельницького спиртзаводу від 30.06.2017 у сумі 18300 гривень (що за курсом НБУ 25 грн. склало 732 долари США), а всього 1336,00 доларів США витрат за звітом, які сплатив [PERSON] , що є його боргом додатково, будуть також повернуті ним кредитору в повній сумі цих боргових витрат на протязі 4-х місяців в ц.р., тобто не пізніше 01 листопада 2017 року. Разом його борг складає 3336 (три тисячі триста тридцять шість) доларів США, які будуть повернуті кредитору в повній сумі в строк, але в будь-якому випадку до повного виконання його боргових зобов`язань (2000+1336=3336 у.є). Розписку складено особисто, зміст розписки зрозумілий, що погоджено з кредитором. Претензії відсутні. Розписка складена в одному екземплярі оригіналу та надана кредитору (том 1 а.с. 10, 173, 217). Відповідно до звіту про витрати по найму автотранспорту та інші поточні витрати для здійснення послуг в інтересах боржника фізичної особи [PERSON] , які поніс за договором сторін кредитор [PERSON] від 11.07.2017, за погодженням з [PERSON] кредитор [PERSON] здійснив оплату витрат за власні гроші на суму 604 доларів США (том 1 а.с. 13, 175, 222). 30.06.2017 [PERSON] здійснено оплату у сумі 18300 грн. за виконані роботи по складанню акту технічного аудиту від 30.06.2017 за результатами огляду технічного стану основного виробництва Чечельницького спиртового заводу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 30.06.2017 (том 1 а.с. 14-16, 171, 221, 225). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть № 152 від 01.08.2017 (том 1 а.с. 35). 10.11.2017 позивач звертався до [PERSON] з вимогою сплатити борг за борговими зобов`язаннями за договором позики у формі розписки від 11.07.2017 в сумі 3336 доларів США (можливо за курсом НБУ на день сплати за їх узгодженістю). Штрафи, пені, відсотки не вимагає, враховуючи їх товариські стосунки (том 1 а.с. 11, 12, 168). Позивач неодноразово (30.10.2017, 11.01.2018) звертався з вимогою сплатити борг [PERSON] до його спадкоємців, у тому числі [PERSON] , за договором позики від 11.07.2017 в сумі 3336 доларів США та проценти 10% разовим платежем в сумі 333,60 доларів США, а разом 3669,60 доларів США, строк сплати по якому становив 01.11.2017, а також пропонував вирішити питання за згодою сторін шляхом складання мирової угоди зі зменшенням (уточненням) суми боргу (том 1 а.с. 154, 165-167, 169-170, 210-212). З матеріалів спадкової справи № 64/2017, заведеної приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О. 01.08.2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що 01.08.2017 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті останнього звернулася його донька [PERSON] , яка вказаною заявою прийняла всю спадщину за законом де б вона не була і з чого б вона не складалася після смерті батька (том 1 а.с. 53-62, 177, 199-225). Крім того, з матеріалів спадкової справи № 64/2017 встановлено, що 11.01.2018 [PERSON] звертався до приватного нотаріуса з заявою, яка зареєстрована нотаріусом 17.01.2018 за індексом 02-14 № 15, в якій просив повідомити спадкоємців [PERSON] про наявність кредитора та претензії по сплаті боргу спадкодавця, а також вжити заходів щодо не можливості відчуження майна спадкодавця до сплати боргу чи отримання ним частки майна в рахунок сплати боргу (том 1 а.с. 209). Згідно з листом приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу вих. № 18/01-16 від 14.02.2018, лист-вимога кредитора [PERSON] спадкодавця прийнято за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (том 1 а.с. 174). Заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2020 позов [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~правонаступника [PERSON] \~про стягнення\~коштів за\~договором позики\~ задоволено, стягнуто з\~ [PERSON] ,\~правонаступника [PERSON] \~заборгованість за\~договором позики\~від 11.07.2017\~в сумі:\~тіла позики\~3336\~доларів США,\~що в\~еквіваленті станом\~на 08.04.2020\~ складає\~90404\~(дев`яносто\~тисяч чотириста\~чотири)\~гривні 27\~(двадцять\~сім)\~копійок та\~суму процентів\~в розмірі\~333,60\~доларів США,\~що в\~еквіваленті станом\~на 08.04.2020\~складає 9040\~(дев`ять\~тисяч сорок)\~гривень 43\~(сорок\~три)\~копійки (том 2 а.с.6-17). Вказане заочне рішення ухвалою від 18.08.2020 скасовано (том 2 а.с.70-73). Згідно з висновком експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бабкова А.О. за результами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 4949/4950/20-27 від 10.02.2021: - підпис від імені [PERSON] у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , виконаний рукописним способом, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів; - підпис від імені [PERSON] у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] ( том 2 а.с.192-195). Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з позовної заяви, підставою первісного позову є невиконання умов договору позики від 11.07.2017 [PERSON] щодо повернення боргу. У відповідності до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором\~\~не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~207\~207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до правової позиції викладено у постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем\~\~правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа,\~на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Під час розгляду справи було встановлено наявність розписки про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, згідно якої [PERSON] позичив готівкою у фізичної особи [PERSON] , на строк до 1 листопада 2017 суму грошей у валюті США у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США. А оскільки [PERSON] [INFO] помер, то позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] , як спадкоємиці [PERSON] , на свою користь суму боргу за договором позики від 11.07.2017. Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Відповідно до ст. ст. 252, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] являється єдиною спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON] та прийняла спадщину (том 1 а.с. 53-62, 177, 199-225). Суд відмічає, що сторона відповідача категорично заперечила факт укладення розписки про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, та підписання її батьком відповідача - [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із запереченням факту укладення розписки від 11.07.2017 судом за клопотанням сторони відповідача відповідно до ухвали суду від 30.10.2020 була призначена судова почеркознавча експертиза щодо підпису [PERSON] . За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4949/4950/20-27 від 10.02.2021 експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бабковим А.О., складено висновок, згідно з яким встановлено, що підпис від імені [PERSON] у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Однак,\~позивач [PERSON] \~не погодився\~з таким\~висновком експерта,\~та самостійно\~09.07.2021\~звернувся до Вінницького\~відділення Київського\~науково-дослідного\~інституту судових\~експертизз заявою про проведення почеркознавчої експертизи. За результатами проведення якої [PERSON] надав суду висновок експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лозінської А. та [PERSON] за результатами проведення судового технічного та почеркознавчого дослідення №4313/4314/21-21 від 11.08.2021, за заявою [PERSON] від 09.07.2021, згідно з яким: - підпис у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017 виконаний рукописним способом, без попередньої технічної підготовки і технічних засобів; - підпис у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017 виконаний самим [PERSON] (том 4 а.с.10-14). Отже, матеріали справи містять два протилежні висновки експертиз. Статтею 4 Закону України «Про судову експертизу»\~встановлено, що незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються, зокрема, кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Обидва висновки\~експертівмістять інформацію щодо повідомлення їх про відповідальність за відомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями\~384,\~385 Кримінального кодексу України. Згідно з\~ч.1,\~2\~ст.76\~ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.108 ЦПК України, експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. В\~статті 1 Закону України «Про судову експертизу»\~дано визначення поняття судової експертизи - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні не лише суду, а й органів дізнання, попереднього слідства. В силу статей\~7,\~10\~вказаного\~Закону\~судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи та відомчі служби, до яких належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, згідно\~статті 89 ЦПК України приймає як доказ\~ висновок експерта Кропивницького відділення\~Київського науково-дослідного\~інституту судових\~експертиз Бабкова\~А.О.\~ №4949/4950/20-27 від 10.02.2021, а висновок експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лозінської А. та [PERSON] за результатами проведення судового технічного та почеркознавчого дослідення №4313/4314/21-21 від 11.08.2021 відхиляє, з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При перевірці та оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2-3 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог процесуального закону доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Рішення суду має ґрунтуватись на належних та допустимих доказах. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як вбачається з матеріалів справи, висновок експерта Кропивницького відділення\~Київського науково-дослідного\~інституту судових\~експертиз Бабкова\~А.О.\~ №4949/4950/20-27 від 10.02.2021 складався на підставі наданих саме позивачем оригіналів документів, які були досліджені судом в судовому засіданні та приєднані до матеріалів справи. Висновок же експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лозінської А. та [PERSON] за результатами проведення судового технічного та почеркознавчого дослідження №4313/4314/21-21 від 11.08.2021 складався на підставі документів, більшість з яких не були досліджені судом та не були приєднані до матеріалів справи. Крім того, суд зважає на те, що текст розписки є надрукованим та містить тільки підпис особи позичальника. Хоч, законодавством України і не заборонена друкована форма розписки, однак, у випадку написання всього тексту розписки особисто позичальником, було б легше довести справжність і авторство документа за допомогою почеркознавчої експертизи. Крім того, досліджуваний підпис, як зазначили експерти [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, по складності є простим, та його легко підробити. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд приймає до уваги саме висновок експерта Кропивницького відділення\~Київського науково-дослідного\~інституту судових\~експертиз Бабкова\~А.О.\~ №4949/4950/20-27 від 10.02.2021, а висновок експертів Вінницького\~відділення Київського\~науково-дослідного\~інституту судових\~експертиз Лозінської\~А.\~та [PERSON] \~за результатами\~проведення судового\~технічного та\~почеркознавчого дослідження\~№4313/4314/21-21\~від 11.08.2021,\~відхиляє,\~зокрема і\~через те,\~що надані\~позивачем на\~дослідження експертам\~Лозінської А.\~та Сімчук\~Л.\~більшість документів,\~не були\~предметом дослідження\~як експертом\~ [PERSON] \~так і\~суду,\~і всі\~надані позивачем\~документи виготовлені\~за допомогою\~комп`ютерної техніки\~і містять\~лише рукописні\~підписи особи.\~ Також, [PERSON] в своїх заявах вказує підстави на доведення факту підписання розписки саме [PERSON] , а саме: про те, що вони перебували в хороших відносинах з [PERSON] , а сам підпис в розписці останній вчинив не за столом, а в автомобілі при свідках. Тому це нібито пояснює похибку підпису. Крім того [PERSON] вказує, що підпис [PERSON] у розписці у 2017 відрізняється від підпису [PERSON] у документах які подані на експертизу за 2005 рік, оскільки пройшов великий проміжок часу, останній хворів, мав поганий зір та повільно пересувався (том 2 а.с.224-227, том 3 а.с.36-38). Суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки самі тільки твердження про обставини при яких відбувалося підписання розписки [PERSON] не підтверджують того, що розписка дійсно була підписано [PERSON] . Натомість позивачем не доведено жодними доказами такі його твердження, зокрема позивачем не заявлялись клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків, які б могли підтвердити факт підписання розписки особисто [PERSON] , не заявлялись клопотання про витребування медичної документації щодо стану здоров`я [PERSON] , тощо. При цьому, позивач не був позбавлений такого права, однак ним не скористався. Крім того, суд відхиляє доводи позивача [PERSON] щодо того, чи був експерт [PERSON] висококваліфікованим та чи мав відповідний стаж експертної роботи, оскільки відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах», якою визначено, що не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи тощо. Також суд відхиляє доводи позивача [PERSON] щодо того, що висновок експерта [PERSON] був переписаний з іншої експертизи, оскільки у висновку вказані прізвища осіб, що не мають відношення до справи (том 3 а.с.23-25). Вказане спростовано експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бабковим А.О. в судовому засіданні, оскільки останній пояснив, що у його висновку допущені певні описки ( невірне прізвище та номер справи), проте вказані описки не впливають на висновок експерта. Щодо інших доводів позивача, то судом враховано уставлену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін ( рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що\~пункт перший статті 6 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц. З огляду на наведене, суд вважає, що матеріали справи у своїй сукупності, свідчать про більшу вірогідність існування обставин того, що [PERSON] не підписував розписку за договором позики від 11.07.2017, відповідно, не підтвердженність обставин, якими обґрунтовував позивач свої вимоги, як наслідок, відсутності підстав для задоволення позову. Отже,\~у зв`язку\~із тим,\~що розписка\~про виконання\~боргових зобов`язань\~за договором\~позики від\~11.07.2017\~ [PERSON] не підписувалась, то зобов`язання повернути позивачу 3336 доларів США у нього не виникло, а відповідно, борг не перейшов до спадкоємця [PERSON] (відповідача за первісним позовом). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час слухання справи, оскільки викладені ним обставини не були встановлені в судовому засіданні, а відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо зустрічного позову представника [PERSON] , який діє в інтересах позивача (відповідача за первісним позовом) [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним, то суд зазначає наступне. Так, ст. 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду за змістом постанови від 23.07.2018 в цивільній справі № 760/8892/17 сформував висновок про те, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для відмови в позові. Суд уже зазначав, що висновком експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бабкова А.О. за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №4949/4950/20-27 від 10.02.2021 встановлено, що підпис від імені [PERSON] у розписці про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 11.07.2017, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] , тобто договір є неукладеним, таким що не відбувся. Відповідно до правової позиція викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним. Договір, щодо якого сторони не дійшли згоди в необхідній формі за всіма істотними умовами, є неукладеним, тобто неіснуючим, що виключає визнання його недійсним. А у разі відсутності власноручного підпису сторони договору на документі необхідно вважати, що правочин не відповідає вимогам, які встановлюються до письмової форми правочину. Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису,їнші докази, крім свідчень свідків). За змістом ст.ст. 76, 102 ЦПК України, висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Разом з тим, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. В зустрічному позові позивач звернулася з вимогою про визнання недійсним договору позики, мотивованою тим, що боргові документи, а саме розписку на суму 2000 доларів США та договір-зобов`язання на відшкодування понесених витрат на суму 1336 доларів США, покійний [PERSON] ніколи не писав і не оформлював, а коштів від [PERSON] на їх підставі, не отримував. Так,\~за встановленими\~у справі\~обставинами,\~висновком експертизи,\~ [PERSON] розписку за договором позики від 11.07.2017 не підписував і, відповідно, волевиявлення щодо правочину не було, істотних умов цього договору не погоджував, а тому з урахуванням викладеного немає підстав вважати розписку за\~договором позики\~від 11.07.2017\~укладеною. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, № 905/1926/16, № 569/17272/15-ц. Таким чином, у зв`язку із обранням позовачем за зустрічним позовом [PERSON] неефективного способу захисту, в задоволенні зустрічного позову також слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням тих обставин, що в первісному та зустрічному позовах необхідно відмовити, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за сторонами, які їх понесли.

Outcome: dismissed