Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

18 січня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить поновити [PERSON] строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а також ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. Представник позивача [PERSON] зазначає, що вказаний розмір витрат був погоджений позивачем та АО «Лінлекс» у фіксованому розмірі, є співмірним зі складністю справи, обсягом роботи, що була виконана адвокатом. У зв`язку з тим, він та його довіритель не були присутніми у судовому засіданні, він зміг підготувати означену заяву лише після отримання копії рішення суду. В подальшому на його робочому місці було відсутнє електропостачання. Тому причини пропуску строку, передбаченого ч.8 ст.141 ЦПК України, є поважними, і підлягають поновленню судом. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] , Лінник М.А. заяву підтримали, просили задовольнити. Зазначили, що витрати на правничу допомогу були фактично понесені позивачем, їх розмір є пропорційним предмету спору, співмірним з виконаними адвокатом видами адвокатської діяльності. Представник відповідача Півторак Т.О. не з`явився у судове засідання, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, направив на адресу суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Зазначив, що до ЄРДР були внесені зміни щодо найменування відповідача, на тепер АТ «Альфа-Банк» має назву АТ «Сенс Банк». Справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відноситься до справ незначної складності, заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу неспівмірна з реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, також в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження понесених позивачем витрат на таку допомогу. Тому представник відповідача [PERSON] просив суд відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу за недоведеністю або максимально зменшити їх розмір. Інші учасники справи не з`явилися у судове засідання, повідомлені належним чином. Як вбачається з ч.4 ст.270 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши письмові докази, приєднані до поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов до таких висновків. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2022 року (а.с.203-208 т.1) було задоволено позов [PERSON] . Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Козловою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №441, про звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:007:0567, площею 0,1135 га, цільове призначення якої для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, садівниче товариство «Ельвіра» в рахунок погашення боргу за кредитним договором №41/31/07-НВС від 10 грудня 2007 року в розмірі 1063228 гривень 81 копійка, також стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 1362,00 грн. З витягу з державного реєстру банків від 2 грудня 2022 року (а.с.8 т.2) вбачається, що АТ «Альфа-Банк» змінив назву на АТ «Сенс Банк». 25 червня 2021 року між АО «Лінлекс» та [PERSON] укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 25/06/2021 (а.с.221-226 т.1), а також підписано додаток до цього договору (а.с.227-228 т.1). Згідно з п.1.1 договору [PERSON] доручив, а АО «Лінлекс» взяв на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу: надання юридичних консультацій, аналіз наданих клієнтом документів, складання для подачі до суду позовної заяви з додатками про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Козловою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №441, інших процесуальних документів, заяви про забезпечення позову, представництво інтересів [PERSON] у суді першої інстанції у цивільній справі за вказаним позовом (ведення справи в суді першої інстанції), … а [PERSON] зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Відповідно до п. 2.7 договору для надання правової допомоги клієнту, АО призначає адвоката Лінника М.А. Згідно п.4 вказаного договору за надання адвокатом правничої допомоги за договором [PERSON] зобов`язується сплатити АО гонорар (винагороду) в розмірі та на умовах, визначених в Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. 16 січня 2023 року АО «Лінлекс» та [PERSON] склали акт приймання-передачі (а.с.229 т.1) за договором про надання правничої (правової) допомоги № 25/06/2021, в якому зафіксували прийняття позивачем правничої допомоги, виконаної АО «Лінлекс», вартістю 20000 гривень. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч.1 ст.123 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з ч.4 ст.127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Як роз`яснив Верховний Суд у п.31 постанови від 3 грудня 2018 року у справі №904/5995/16, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved