Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 28779 від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 18985,28 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі , на відсутність ознак безспірності заборгованості , а також вчинення виконавчого напису поза межами строку давності, що свідчить про незаконність оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність , наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Треті особи Приватний нотаріус\~Житомирського \~міського нотаріального\~округу Горай\~Олег Станіславович,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~міста Києва\~Малкова Марія\~Вікторівна,належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов не надали , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини . Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за зверненням ТОВ «ФК «АЛАНД» вчинено виконавчий напис за № 28779 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 005-07451-040214 від 04.02.2014, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником за яким є відповідач. За виконавчим написом з позивача стягнуто 20937,29 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 13328,15 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7109,14 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Період, за який проводиться стягнення заборгованості з 11.08.2020 по 17.08.2020. За заявою відповідача за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Маяковою М.В. відкрите виконавче провадження № 63473956, в межах якого з [PERSON] стягнуто та перераховано стягувачу (відповідачу) 18985,28 грн. За умовами п. 2.4. кредитного договору, оформленого у вигляді заяви № 005-07451- 040214, строк ліміту кредитної лінії складає 364 дні. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що укладений кредитний договір в простій письмовій формі не може бути підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Так, із змісту наданого нотаріусу кредитного договору для вчинення нотаріального напису вбачається, що він дійсно укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на даний час, діє редакція Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 99 № 1172\~і як викладено вище нотаріусом вимог вказаного Порядку не дотримано. Вказане відповідає висновкам, викладеним в Постанові ВС від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. З матеріалів справи вбачається , що оспорюваний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який було укладено між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» у письмовій формі, і який не був нотаріально посвідчений. Крім того, відповідно до положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За умовами\~п.\~2.4.\~кредитного договору,\~оформленого у\~вигляді заяви\~№ 005-07451-\~040214,\~строк ліміту\~кредитної лінії\~складає 364\~дні,\~а отже\~такий строк\~сплинув 04.02.2015,\~а отже виконавчий \~ \~ \~ \~ напис вчинено поза межами строку давності для відповідних вимог. Виходячи з наведених обставин, слідує висновок, що нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення нотаріального напису, а саме такий напис вчинено на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, а встановлена заборгованість не може вважатися безспірною і такою , що не потребує додаткового доказування, оскільки виконавчий напис вчинено поза межами строку давності для відповідних вимог , а відтак вчинення виконавчого напису за заявою відповідача не ґрунтується на вимогах закону. Наведені висновки грунтуються на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) з подібних правовідносин. Зазначені порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також відсутність ознак безспірності у кредитних правовідносинах сторін є підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів позовної заяви вбачається, що в позовній заяві [PERSON] було заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» безпідставно набутих грошових коштів в сумі 18985,28 гривень. Згідно з ч.1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми ст. 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16.01.2019р. у справі №753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18)зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в» відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Матеріалами справи підтверджено , що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, матеріалами справи встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Маяковою М.В. було відкрите виконавче провадження № 63473956, в межах якого з [PERSON] фактично стягнуто та перераховано стягувачу (відповідачу) 18985,28 грн. За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~ Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене , вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів є такими , що підлягають задоволенню . Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - покладається на відповідача. Таким чином,\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені, у вигляді судового збору в сумі 1984,80 гривень за вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру .

Outcome: approved