Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

у вересні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між АТ КБ «Приватбанк» (надалі позивач, Банк) та [PERSON] (далі - відповідач) 23.04.2007 укладено кредитний договір № DNN0GK00000047 (надалі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 55 150,00 доларів США на термін до 19.04.2027, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зазначає, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого, у порушення умов Кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Кредитним договором не виконав. Через невиконання умов договору, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до приватного нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 19.04.2019 приватним нотаріусом винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач зазначає, що винесення виконавчого напису від 19.04.2019 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Позивач вказує, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки, з відповідача у рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка вказана у виконавчому написі від 19.04.2019, тобто за період з 23.04.2007 по 11.12.2018, то за період після винесення виконавчого напису від 21.04.2019, з 01.04.2019 по 21.02.2022 відповідач має заборгованість у розмірі 3 843,62 долари США, яка складається з 3 % річних від простроченої суми. Ухвалою судді від 03 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 25 жовтня 2022 позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача - ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ураховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою к судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 23.04.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого внаслідок реорганізації є позивач) та [PERSON] укладено кредитний договір № DNN0GK00000047. Згідно з п.7.1 Кредитного договору Банк надав відповідачеві кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 23.04.2007 по 19.04.2027 у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 45 000,00 доларів США на придбання житлового будинку, а також у розмірі 10 150 доларів США на оплату страхових платежів /а.с.10-12/. Відповідно до договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановлених кредитним договором. 23.04.2007 позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 45 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки та ордером розпорядженням, копії яких долучено позивачем до матеріалів справи /а.с.13/. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 19.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. винесено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 1132, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNN0GK00000047, на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» (що складається з заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, комісії та пені за період з 23.04.2007 по 11.12.2018) всього на суму 268 642,63 доларів США, що за курсом НБУ на 11.12.2018 становить 7\~462 039,05 грн /а.с.5/. 28.05.2021 за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження, про що винесена постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. ВП № 65601976 /а.с.6/. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем убачається, що за період прострочення грошового зобов`язання з 21.04.2019 по 21.02.2022 позивачем відповідачу нараховано 3% річних, виходячи з наявної, непогашеної заборгованості у розмір 45 095,52 долари США на суму 1 545,60 доларів США /а.с.7/, що за курсом НБУ на 21.02.2022 становить 108 928,19 грн /а.с.8, 9/. Вирішуючи спір, суд ураховує наступні положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України установлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18)». Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення трьох відсотків річних за частиною другою статті 625 ЦК України за період наявності заборгованості за Кредитним договором по день фактичного виконання зобов`язання за основним договором. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved