Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

23.09.2022 ТОВ «Євро-Реконструкція» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) про солідарне стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, трьох відсотків річних та індексу інфляції в загальному розмірі 85215,32 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідачі є мешканцями квартири [ADDRESS] , а позивач надає для зазначеного будинку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. У зв`язку з тим, що відповідачі не вносять плату за отриманні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, у них виникла заборгованість, яка станом на 23.02.2022 становить 72441,60 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 8816,66 грн та трьох відсотків річних в сумі 3957,06 грн. Ухвалою суду від 28.09.2022 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та письмового відзиву на позов, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачів та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила суд розгляд даної справи проводити за її відсутності. Крім того, у своїй заяві вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, відзив на позов не надіслали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198- VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01.07.2014 є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). ТОВ "Євро-Реконструкція" має ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, і надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для будинку [ADDRESS] , що підтверджується затвердженим Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією Переліком. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019), статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), підпунктами 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - «Правил»), пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Положеннями частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-VІ (дів до 01.05.2019) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-VІ (дів до 01.05.2019) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону від 24.06.2004 передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідав визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 23.07.2014 у газеті Хрещатик (№103(4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№111(4511)). Законом України №2189-VІІІ від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України (далі також - КМУ) від 11.12.2019 №1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 та 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 13 правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали договір з виконавцем то фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплати рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" відповідачами також не надавалась. Згідно частини 2 статті 641 ЦК України реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція про укладення договору, про її приєднання (акцепту) повинна бути повною та безумовною. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а також не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільно правові права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а частиною 1 статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку. Частиною 5 статті 13 вище вказаного закону передбачено, що відмова від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Отже, з огляду на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] упродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вони зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі. Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачки) від оплати послуг в повному обсязі. Вказана позиція повністю співпадає з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц, Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс 13. Тарифи, обсяги, періоди надання/споживання послуг за Договором та розрахунки по ним зазначені Позивачем в бухгалтерських довідках, які додаються. Факт надання позивачем послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання серед іншого, підтверджується нарядами на включення та відключення централізованого опалення в будинку, де мешкають відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Факт надання позивачем для будинку [ADDRESS] послуг з централізованого опалення протягом спірного періоду не спростований відповідачами та підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, а також документами, складеними на їх виконання. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Судом до електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» направлено Запит про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] . Згідно відповіді на вказаний запит, [PERSON] не зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої судом встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що з травня 2018 р. відповідачі не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, а з березня 2018 не вносить плату за отримані послуги з централізованого опалення. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на 23.02.2022 за відповідачами рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 33644,12 грн. та постачання гарячої води у розмірі 38797,48 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивач з травня 2018 р. по березень 2022 р. нараховує за послугу з гарячого водопостачання, з урахуванням даних про чотирьох зареєстрованих осіб, які на думку позивача були споживачами послуг у спірний період. Водночас з матеріалів справи вбачається, що в квартирі [ADDRESS] у спірний період було зареєстровано дві особи, які фактично є споживачами послуг, що надає позивач. Відтак, суд не погоджується із розрахунком заборгованості за послугу з гарячого водопостачання. Здійсненим судом розрахунком встановлено, що за період з травня 2018 р. по березень 2022 р. заборгованість відповідачів [PERSON] та [PERSON] за послугу з гарячого водопостачання становить 27332,66 грн. За положенням статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). За приписом статті 625 ЦК України боржники не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три відсотки річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Отже, суд здійснивши свої розрахунки, вважає, що втрати позивача від інфляції станом на 01.03.2022 склали 6737,04 грн, а три відсотки річних складають 2996,51 грн. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлено договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] і є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає позивач, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 33644,12 грн., постачання гарячої води у розмірі 27332,66 грн., інфляційна складова боргу в сумі 6737,04 грн., 3 % річних в сумі 2996,51 грн. При цьому суд відмовляє в задоволенні позову до [PERSON] , оскільки він не є належним відповідачем в даній справі. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial