Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Ужанського національного природного парку, третя особа [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона перебувала у трудових відносинах із Ужанським національним природним парком, зокрема, наказом № 32 від 12 вересня 2019 року «Про прийняття на роботу», її було прийнято на посаду провідного економіста відділу бухгалтерського обліку, звітності та економіки Ужанського національного природного парку. Свою роботу вона виконувала сумлінно, дотримувалася чинного законодавства, тому і відсутні дисциплінарні стягнення. Проте, із листопада 2021 року, їй не виплачували заробітну плату. Вона в свою чергу, звернулася до Управління Держпраці у Закарпатській області у зв`язку із невиплатою їй заробітної плати. Після чого, Управління Держпраці у Закарпатській області направило відповідь, у якій зазначено, що для встановлення порушень її трудових прав чи відсутність таких порушень, в Ужанському Національному природному парку необхідно провести перевірку. Разом з тим, відповідно до Указу Президента України № 64 /2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, на період якого ПКМУ №303 від 13 березня 2022 року припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду. А тому, як повідомило Управління Держпраці, у них відсутні правові підстави, для вжиття заходів реагування. Разом з тим, повідомили, що після відновлення перевірок для Управління Держпраці, перевірка з викладених нею питань буде проведена. 22 лютого 2022 року до Управління Держпраці у Закарпатській області була направлена Колективна скарга щодо колективного трудового спору про грубе порушення трудового законодавства, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.\~172, ст.\~175 КК України. Також, 22 лютого 2022 року до Управління Держпраці у Закарпатській області нею була направлена індивідуальна скарга щодо колективного трудового спору про грубе порушення трудового законодавства, у тому числі не виплати заробітної плати та допомоги у витребуванні документів. В подальшому, із пояснень третьої особи [PERSON] від 08 червня 2022 року, які були надані у справі за її позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, та які надійшли до неї поштою 11 червня 2022 року, їй стало відомо, що є наказ про її звільнення. Натомість, відповідач ні їй, а ні Управлінню Держпраці у Закарпатській області не надав будь-якої інформації, у тому числі і довідки про її середній заробіток. Після чого, на виконання ухвали суду про витребування доказів, відповідачем було надано наказ № 60 к від 26 листопада 2011 року про її звільнення, про що вона дізналася 16 червня 2022 року, оскільки даний наказ надійшов на її адресу рекомендованим листом з відзивом на її позов. Також позивачка зазначає, що від голови ради трудового колективу [PERSON] дізналась про наявність наказу № 60-к від 20 листопада 2021 року про її звільнення, які вона 07 червня 2022 року отримала від журналіста газети\~Журналісти проти корупції\~ [PERSON] . Зазначає, що з наказом про звільнення вона не ознайомлена, у трудову книжку запис не внесений. Позивачка зазначає, що згідно наказу №60-к від 26 листопада 2021 року, її було звільнено з посади за прогул, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України з 29 листопада 2021 року. Проте, відсутні події її прогулу, оскільки 22 листопада та 23 листопада 2021 року вона перебувала на роботі в Ужанському НПП за адресою смт. Великий Березний, вул. Незалежності, 7, де є офіс Ужанського НПП і де знаходиться її робоче місце. Крім того, зазначає, що директор [PERSON] в Ужанському НПП,\~за адресою по вул. Незалежності, 7 не знаходився, фактично сам був відсутній на робочому місці. Таким чином, директор [PERSON] не міг фіксувати її відсутність на роботі, скільки сам був відсутній на [ADDRESS] .Також вказує на те, що\~робоче місце згідно чинного законодавства, це вся територія підприємства, де працівник згідно своєї посадової інструкції виконує свої посадові обов`язки, а не робочий кабінет. Площа парку має 39159,3 га земель. Зазначає, що робоче місце повинно бути затверджено відповідним наказом, якщо такий\~наказ відсутній, то згідно позиції Верховного Суду (Касаційний цивільний суд), яка зазначена у 2020 році, взагалі відповідач не може складати акт про відсутність на робочому місці. Також вказує на те, що всупереч ч. 1 ст. 47 КЗпП України, Ужанським національним природним парком не було надано їй копії наказу про звільнення. Крім того, всупереч ч. 1 ст. 11 КЗпП України відповідач не провів з нею розрахунок у строки, визначені законодавством та не повідомив її перед виплатою зазначених сум. Окрім цього, позивачка вказує на те, що наказ № 60-к від 26 листопада 2021 року про її звільнення підписаний не повноважною особою, так як рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 скасовано наказ про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] . Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2022 року, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 залишено без змін. Таким чином,\~вважає, що \~наказ № 60-к від 26 листопада 2021 року про її звільнення підписаний не повноважною особою. Враховуючи наведене, просить поновити її з 29 листопада 2021 року на посаді провідного економіста відділу бухгалтерського обліку, звітності та економіки Ужанського національного природного парку, допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі та стягнути з Ужанського національного природного парку на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 листопада 2021 року по дату ухвалення рішення, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судові витрати покласти на відповідача. 13 липня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, третій особі строк для подання пояснень щодо позову або відзиву. 22\~вересня 2022\~року представник\~відповідача Ужанського\~національного природного\~парку -\~Іваниш В.Ю.\~подав \~до суду\~відзив на\~позовну заяву.\~Згідно якого\~просив у\~задоволенні позовних\~вимог відмовити\~та застосувати\~до позовних\~вимог наслідки\~пропуску строків\~звернення до\~суду,\~виходячи з\~наступного.\~Позивачка звернулася\~до суду\~із позовом\~в якому\~просить поновити\~її на\~посаді провідного\~економіста відділу\~ бухгалтерського\~обліку,\~звітності та\~економіки Ужанського\~національного природного\~парку. 26 листопада 2021 року відповідно до Наказу директора Ужанського національного природного парку №60-к , [PERSON] , звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підставою для видачі наказу слугували: акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 22 листопада 2021 року складений в.о.головного бухгалтера Ужанського НПП [PERSON] , заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М., в.о. провідного юрисконсульта Ужанського НПП Шкарампоти Б.В., доповідна записка в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП Головчак О.М. від 22 листопада 2021 року на ім`я директора Ужанського НПП про те, що [PERSON] була відсутня на робочому місці з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв., акт від 23 листопада 2021 року про відмову надати [PERSON] письмові пояснення з приводу відсутності на роботі 22 листопада 2021 року у період з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв., складений в.о. головного бухгалтера [PERSON] , заступником директора Кваковською І.М. та в.о. провідного юрисконсульта [PERSON] , протоколом засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 24 листопада 2021 року. Відповідно до правил трудового розпорядку для працівників Ужанського національного природного парку, затверджених директором від 25 червня 2018 року, встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними. Початок роботи з 08 год. 00 хв., перерва на обід з 12 год. 00 хв. по 12 год. 48 хв., кінець робочого часу (понеділок-четвер) - 17 год. 00 хв., п`ятниця - о 16 год. 00 хв. Залишати працівнику робоче місце без дозволу керівника не припустимо. Зазначають, що копію наказу про звільнення [PERSON] вручити не представилося можливим, оскільки остання ухилилася від отримання. Саме тому, копія наказу була відправлена позивачці рекомендованим листом за адресою її місця проживання, що підтверджується відповідною квитанцією АТ «Укрпошта» ВПЗ Березний. Копію зазначеного наказу, позивачкою отримано 11 грудня 2021 року. Крім того, видати позивачу трудову книжку не представилося можливим, оскільки такі документи є викраденими і з даного приводу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. Зазначають, що твердження позивачки, щодо того, що до неї ніхто не звертався з приводу надання нею пояснень, запрошення на засідання ради трудового колективу є голослівними та не підтверджуються жодними доказами, та спростовуються актом та протоколом засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 24 листопада 2021 року. Робоче місце [PERSON] , як провідного економіста Ужанського НПП знаходиться у відділі бухгалтерського обліку, звітності та економки, юридична адреса якого - [ADDRESS] , а не [ADDRESS] , як про це зазначає позивачка. Тобто, 22 листопада 2021 року, в день прогулу, [PERSON] повинна була перебувати на робочому місці у відділі бухгалтерського обліку, звітності та економіки, юридична адреса якого- [ADDRESS] . Що стосується доводів позивачки, що наказ про її звільнення підписаний не повноважною особою, то вважають, що звільнення позивачки було проведено посадовою особою, яка станом на 26 листопада 2021 року мала повноваження вчиняти такі дії, оскільки постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду, якою залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування наказу про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] винесено 25 травня 2022 року, тобто через шість місяців після винесення наказу про звільнення. Разом з тим, зазначають, що оскільки відповідач на час звільнення позивачки, здійснив з нею остаточний розрахунок по заробітній і згідно розрахунків, заборгованість відсутня, а у позивача відсутні підстави для поновлення на роботі, то у відповідача не виникає обов`язку сплатити позивачці середні заробіток за час вимушеного прогулу, за вказаний у позовній заяві період. Враховуючи наведене, вважає, що звільнення позивачки із посади провідного економіста відділу бухгалтерського обліку, звітності та економіки Ужанського НПП було здійснено повноважною особою, із дотриманням строків та в порядку визначеному КЗпП України. Крім того, звертає увагу суду, на те, що згідно ст. 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення. Відтак, відсутність такого звернення у вказаний строк, є самостійною підставою для відмови у позові. Крім того, 23 вересня 2022 року на адресу суду від представника відповідача Ужанського національного природного парку Іваниша В.Ю. надійшла заява про застосування строку позовної давності, відповідно до якої просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог [PERSON] та відмовити у позові. Заяву мотивував тим, що копію наказу про звільнення [PERSON] від 26 листопада 2021 року № 60-к було направлено [PERSON] рекомендованим листом за адресою її місця проживання та отримано нею 22 липня 2021 року, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового підправлення, виплату поштового переказу. Тому враховуючи приписи\~ст. 233 КЗпП України, вважає, місячний строк позовної давності почав свій перебіг з 12 грудня 2021 року та закінчився 12 січня 2022 року. Проте, позивачка звернулася з позовними вимогами лише 08 липня 2022 року, тобто через 6 місяців. 30\~вересня 2022\~року від третьої\~особи на\~стороні відповідача\~ [PERSON] \~надійшли до\~суду письмові\~пояснення на\~позовну заяву,\~згідно яких,\~в задоволенні\~позову просив\~відмовити,\~позовні вимоги\~вважає не\~обгрунтованими та\~такими,\~що не\~підлягають до\~задоволення,\~виходячи з\~наступного. 26 листопада 2021 року відповідно до Наказу директора Ужанського національного природного парку №60-к , [PERSON] , звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підставою для видачі наказу слугували: акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 22 листопада 2021 року складений в.о.головного бухгалтера Ужанського НПП [PERSON] , заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М., в.о. провідного юрисконсульта Ужанського НПП [PERSON] , доповідна записка в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП Головчак О.М. від 22 листопада 2021 року на ім`я директора Ужанського НПП про те, що [PERSON] була відсутня на робочому місці з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв., акт від 23 листопада 2021 року про відмову надати [PERSON] письмові пояснення з приводу відсутності на роботі 22 листопада 2021 року у період з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв., складений в.о. головного бухгалтера [PERSON] , заступником директора Кваковською І.М. та в.о. провідного юрисконсульта Шкарампоти Б.В., протокол засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 24 листопада 2021 року. Відповідно до правил трудового розпорядку для працівників Ужанського національного природного парку, затверджених директором від 25 червня 2018 року, встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними. Початок роботи з 08 год. 00 хв., перерва на обід з 12 год. 00 хв. по 12 год. 48 хв. кінець робочого часу (понеділок-четвер)- 17 год. 00 хв. п`ятниця -о 16 год. 00 хв. Залишати працівнику робоче місце без дозволу керівника не припустимо. Зазначає, що копію наказу про звільнення [PERSON] вручити не представилося можливим, оскільки остання ухилилася від отримання. Саме тому, копія наказу була відправлена позивачці рекомендованим листом за адресою її місця проживання, що підтверджується відповідною квитанцією АТ «Укрпошта» ВПЗ Березний. Копію зазначеного наказу позивачкою отримано 11 грудня 2021 року. Крім того, видати позивачці трудову книжку не представилося можливим, оскільки такі документи є викраденими і з даного приводу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. Зазначає, що твердження позивачки щодо того, що до неї ніхто не звертався з приводу надання нею пояснень, запрошення на засідання ради трудового колективу є голослівними та не підтверджуються жодними доказами, та спростовуються актом та протоколом засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 24 листопада 2021 року. Робоче місце [PERSON] , як провідного економіста Ужанського НПП знаходиться у відділі бухгалтерського обліку, звітності та економки, юридична адреса якого- [ADDRESS] , а не [ADDRESS] , як про це зазначає позивачка. Тобто, 22 листопада 2021 року, в день прогулу, [PERSON] повинна була перебувати на робочому місці у відділі бухгалтерського обліку, звітності та економки, юридична адреса якого - [ADDRESS] . Що стосується доводів позивачки, що наказ про її звільнення підписаний не повноважною особою, то вважає, що звільнення позивачки було проведено посадовою особою, яка станом на 26 листопада 2021 року мала повноваження вчиняти такі дії, оскільки постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду, якою залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування наказу про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] винесено 25 травня 2022 року, тобто через шість місяців після винесення наказу про звільнення. \~ \~ \~ \~Разом з тим, відповідно до відомості нарахування розрахункових сум, відрахувань та податків, пов`язаних із ними за листопад 2021 року № 20, при звільненні [PERSON] . Ужанським НПП проведено з позивачкою остаточний розрахунок та здійснено виплату заробітної плати, та заборгованість щодо виплати відсутня. 26 жовтня 2022 року від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив по справі, відповідно до якої зазначила, що відповідачем було пропущено строк для його подачі, а також, [PERSON] , який підписав відзив, не надав доказів на підтвердження своїх повноважень. На супровідному листі №367 від 20 вересня 2022 року зазначено, що [PERSON] є т.в.о. директора Ужанського НПП, однак на підтвердження повноважень не надав наказу на призначення т.в.о. директора Ужанського НПП Іваниша В.Ю. Що стосується обставин, що копію наказу про її звільнення не представилось можливим вручити, оскільки вона ухилялася від отримання такого наказу, то зазначає, що дані твердження відповідача є безпідставними та не підтверджені жодними доказами та надані для того, щоб ввести суд в оману, оскільки вона перебувала на робочому місці [ADDRESS] . Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що він належним чином її повідомив про зміну юридичної адреси, зокрема з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Тому, вона знаходилася в офісі за адресою [ADDRESS] . Також зазначає, що на її повторне звернення, станом на жовтень 2022 року, відповідач не надав їй документів, у тому числі наказу про звільнення, письмового обрахунку сум, які підлягають їй до виплати. Щодо доданої до відзиву відповідача копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 04 грудня 2021 року, яке нібито свідчить, що вона ознайомлена з наказом про її звільнення, то вважає, що це є припущення відповідача, оскільки 04 грудня 2021 року листоноша дійсно їй вручила рекомендований лист, за який вона розписалася. В той час у неї знаходилися її сусіди. Вона, у їх присутності відкрила даний конверт, у ньому був чистий аркуш паперу формату А-4 . Тому, вона у свою чергу, зафіксувала цю обставину і склала відповідний акт, у присутності [PERSON] та [PERSON] . Також відповідач не надав доказів того, чи вкладалися у конверт документи, зокрема копії наказу про її звільнення, додатки до цього наказу та письмове повідомлення про суми, які підлягають до виплати. Вважає, що лише опис може підтвердити, що знаходилося у листі, однак ні опис, ні будь-яких документів не було. Таким чином, докази, про те, що вона ознайомилася із наказом про звільнення відсутні. Що стосується доповідної записки, актів про прогул [PERSON] , щодо відмови від надання пояснення та протоколу загальних зборів, зазначає наступне. 22 листопада 2021 року вона була на робочому місці за адресою [ADDRESS] . До неї ніхто не звертався про надання письмових пояснень, так, як особи, які зазначені в акті, не були за адресою [ADDRESS] , ні 22 листопада 2021 року, коли фіксували відсутність її на роботі, а ні 23 листопада 2021 року, а тому, вони фізично не могли звернутися із такою пропозицією. Щодо обставин, що стосуються юридичної адреси відповідача, то зазначає наступне. Згідно із Положенням про Ужанський національний природний парк, яке затверджене наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 69 від 28 серпня 2020 року, юридична адреса відповідача була [ADDRESS] . В подальшому, 09 серпня 2021 року Міністерство внесло зміни у Положення про Ужанський НПП, яким змінено юридичну адресу, зокрема вул. Незалежності, 7 змінилася на вул. Шевченка, 27. Про цю обставину їй стало відомо пізніше, коли вона готувала свою першу позовну заяву. Крім того, щодо тверджень відповідача, про те, що [PERSON] була звільнена і не було потреби звертатись до неї за погодженням на звільнення [PERSON] , то зазначає наступне. Головою ради трудового колективу є [PERSON] , секретарем [PERSON] . Посада голови ради трудового колективу є виборною, а тому, їй не відомо, про переобрання голови ради трудового колективу та її, як члена трудового колективу, ніхто не запрошував на збори трудового колективу, щодо переобрання голови ради трудового колективу. Щодо обставин, на які відповідач посилається у відзиві на Правила внутрішнього трудового розпорядку, затверджені директором 25 червня 2018 року, то зазначає наступне. Відповідач, як на день звільнення, так і станом на сьогодні користується Колективним договором, згідно якого, головою ради трудового колективу є [PERSON] . Відповідач посилається на правила внутрішнього розпорядку для працівників НПП до Колективного договору Ужанського НПП на 2018-2021 рр., проте не вказує, що особливістю Колективного договору є те, що затверджував його директор [PERSON] , і погоджував голова ради трудового колективу [PERSON] , що у свою чергу підтверджує те, що станом на липень 2021 року, відповідач користувався Колективним договором Ужанського НПП на 2018-2021 роки, який укладений згідно чинного законодавства роботодавцем в особі директора Ужанського НПП [PERSON] і найманими працівниками трудового колективу в особі представника трудового колективу [PERSON] .. Що стосується тверджень відповідача, що видати позивачу трудову книжку не представилось можливим, оскільки такі документи є викраденими, і з даного приводу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, то вважає, що такі твердження, ґрунтуються на припущеннях, та з метою введення суду в оману, оскільки за результатами досудового розслідування по даному факту, органом досудового розслідування не встановлено факту викрадення документів із Ужанського НПП в тому числі і трудових книжок. Також, нікому не повідомлено про підозру, не вручено обвинувальних актів та не має рішень, щодо притягнення винних до відповідальності. Щодо доводів відповідача про проведення повного розрахунку, то вважає, що відповідачем грубо порушено ст. 116 КЗпП України та умисно чи по відсутності кваліфікації, не обраховано суму, яку необхідно виплатити в рахунок заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та усі інші передбачувані виплати, у розмірах, що передбачені законодавством. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просила їх задовольнити. Представник відповідача\~ Ужанського національного природного парку в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно пояснень на позовну заяву, просив проводити розгляд справи без його участі, на підставі наявних матеріалів справи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді заступника директора Ужанського національного природного парку. 22 листопада 2021 року [PERSON] перебувала на своєму робочому місці в Ужанському національному природному парку за адресою [ADDRESS] , оскільки був кінець року та [PERSON] вела інвентаризаційні роботи. Вона в свою чергу, як заступник директора, з позивачкою постійно співпрацювала. Стверджує, що і 22 листопада і 23 листопада 2021 року, [PERSON] знаходилася на робочому місці, яке розташоване по [ADDRESS] . Також зазначила, що [PERSON] є фаховим, дисциплінованим працівником, сумлінно виконувала покладені на неї обов`язки. Вважає, що акт про відсутність на роботі [PERSON] та акт про відмову від надання пояснень щодо відсутності на роботі був складений фіктивно, особами, а саме [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі 22-23 листопада 2021 року за адресою [ADDRESS] були відсутні. Також зазначає, що до 30 серпня 2022 року, вона та [PERSON] постійно перебували на робочому місце, що розташоване по [ADDRESS] , а після 30 серпня 2022 року там було розміщено ЗСУ, і з того часу їм не дозволяють перебувати на робочому місці. Допитана в\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді провідного фахівця природних екосистем Ужанського національного природного парку разом із позивачкою [PERSON] з 2019 року. 22 -23 листопада 2021 року та всі подальші дні, [PERSON] перебувала на своєму робочому місці. Натомість, ні 22 листопада, а ні 23 листопада 2021 року, [PERSON] та [PERSON] , які складали акт про відсутність на робочому місці [PERSON] , за адресою [ADDRESS] не було. Стверджує, що її кабінет та кабінет [PERSON] знаходяться поруч, а тому вона може ствердити, що 22- 23 листопада 2021 року [PERSON] перебувала на своєму робочому місці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді провідного фахівця з кадрів Ужанського національного природного парку, дану посаду обіймає з грудня 2021 року. Прийнята вона була на роботу в Ужанський НПП, 18 серпня 2021 року на посаду інспектора з охорони природи природо-заповідного фонду першої категорії Білоберезівського науково-дослідного відділення і через деякий час на неї були покладені обов`язки з виконання кадрової роботи. Зазначила, що позивачка [PERSON] працювала в Ужанському НПП та до неї вона неодноразово особисто телефонували та повідомляла, щоб [PERSON] з`явилася на роботі. Однак, [PERSON] так і не з`явилася, після чого було складено акт про відсутність її на робочому місці та видано наказ про її звільнення. Згодом, [PERSON] надіслала їй смс-повідомлення, у якому просила, щоб вона надала їй трудову книжку, яка потрібна їй для звернення у Пенсійний фонд України. Також у смс-повідомленні [PERSON] зазначала, що їй відомо проте, що її звільнено з роботи. Після того, як вона отримала смс-повідомлення від [PERSON] , 16 лютого 2022 року вона відразу зателефонувала до [PERSON] та повідомила їй про відсутність у неї її трудової книжки, крім того, просила [PERSON] , щоб вона з`явилася на роботу, однак остання так і не приходила. Після чого, вона особисто відправила їй наказ про звільнення поштовим відправленням із повідомленням про вручення, проте якого це було числа не пам`ятає. Після направлення наказу, позивачка до них не зверталася. Зазначила, що на даний час трудову книжку позивачці не видано. Вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Ужанським національним природним парком. Наказом\~Ужанського національного\~природного парку\~№ 32\~від 12\~вересня 2019\~року «Про\~прийняття на\~роботу»,\~ [PERSON] \~прийнято на\~роботу на посаду провідного економіста відділу бухгалтерського обліку, звітності та економіки Ужанського національного природного парку з випробувальним терміном на один місяць, з 13 вересня 2019 року (том 1 а.с.15). Наказом Ужанського національного природного парку № 60-к від 26 листопада 2021 року, [PERSON] звільнена із займаної посади з 29 листопада 2021 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, згідно ст. 40 п. 4 КзПП України. Як зазначено в наказі №60-к від 26 листопада 2021 року, підставою видачі наказу є: акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 22 листопада 2021 року, доповідна записка в.о. головного бухгалтера [PERSON] від 22 листопада 2021 року, акт про відмову надати письмові пояснення [PERSON] від 23 листопада 2021 року, протокол засідання ради трудового колективу від 24 листопада 2021 року (том 1 а.с.20). Згідно доповідної записки в.о. головного бухгалтера [PERSON] від 22 листопада 2021 року, провідний економіст [PERSON] була відсутня на робочому місці 22 листопада 2021 року, заздалегідь не попередивши про свою відсутність протягом усього робочого дня з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. Жодних документів, що підтверджують причини її відсутності не надавала (том 1 а.с. 69). З акту про відсутність на робочому місці від 22 листопада 2021 року складеного та підписаного в.о. головного бухгалтера УНПП [PERSON] , заступником директора УНПП Кваковською І.М, в.о. провідного спеціаліста [PERSON] відомо, що 22 листопада 2021 року провідний економіст [PERSON] була відсутня на робочому місці з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., заздалегідь не попередивши про свою відсутність. Проте, у даному акті відсутній підпис [PERSON] про ознайомлення із зазначеним актом (том 1 а.с.21). З акту про відмову [PERSON] надати письмові пояснення від 23 листопада 2021 року, складеного та підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відомо, що 22 листопада 2021 року о 08 год. 20 хв. провідному економісту [PERSON] було запропоновано дати письмове пояснення з приводу відсутності її на роботі протягом робочого дня 22 листопада 2021 року з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. ( том 1 а.с. 22). Згідно протоколу засідання ради трудового колективу Ужанського НПП №008 від 24 листопада 2021 року, було ухвалено звільнити [PERSON] з посади провідного економіста з 24 листопада 2021 року за прогул одного дня без поважних причин (том 1 а.с. 23). Відповідно до статті 43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 21\~КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до положень статті 139\~КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Відповідно до частини першої статті 142\~КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, у тому числі, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно зі статтею 147\~КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до статті 147-1\~КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На підставі статті 148\~КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до частини першої статті 149\~КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Така процедура є однією з гарантій від безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40\~КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц). У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 (провадження № 61-72св17) зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1,148,149\~КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За змістом пункту 2 частини першої статті 29\~КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. Відповідно до частин першої, другої статті 235\~КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. В наказі Ужанського\~національного\~природного\~парку № 32 від 12 вересня 2019 року про прийняття [PERSON] на роботу відсутня інформація щодо визначення робочого місця. З огляду на викладене суд, встановивши, що Ужанський національний природний парк не визначив відповідно до статті 29\~КЗпП України робоче місце\~ [PERSON] , дійшов висновку, що самого факту порушення трудової дисципліни немає, оскільки не може бути поставлено в провину працівнику відсутність на робочому місці, місцезнаходження якого не було повідомлено. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 278/1232/18. Посилання представника відповідача у відзиві, на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за прогул, вчинений 22 листопада 2021 року, факт здійснення якого зафіксований належним чином актом про відсутність на робочому місці, суд відхиляє, оскільки не можна вважати прогулом без поважних причин з огляду на те, що роботодавцем не вжито належних та необхідних заходів для виконання нею посадових обов`язків, зокрема, не визначено робоче місце, відповідно не забезпечено умовами праці. Окрім того, відповідачем в оскаржуваному наказі не вказано день і час прогулу позивача, хоча така інформація в ньому має бути присутня. Вищезазначені обставини в сукупності, на переконання суду, є беззаперечними підставами для визнання звільнення позивача за п. 4\~ст. 40 КЗпП України\~таким, що відбулося без законної підстави. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до\~суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права,\~а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Судом встановлено, що\~в день звільнення\~ 22 листопада 2021 року позивачку не було ознайомлено з наказом про звільнення та не вручено їй копії наказу про звільнення, доказів протилежного суду не надано. Суд відхиляє твердження відповідача про те, що позивачка [PERSON] шляхом поштового відправлення 11 грудня 2021 року одержала копію наказу від 26 листопада 2021 року №60-к, який був відправлений рекомендованим листом за адресою її місця проживання, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з огляду на те, що відсутній опис документів, які були відправлені на адресу позивачки [PERSON] , на рекомендованому повідомленні не зазначена адреса (тільки населений пункт), на яку було відправлено вказане повідомлення, а відтак відсутні належні та допустимі докази, що саме наказ про звільнення від 26 листопада 2021 року №60-к направлено позивачці [PERSON] . Таким чином, в разі встановлення судом пропуску, передбачених\~ст. 233 КЗпП України\~строків, суд при розгляді трудового спору повинен з`ясувати всі обставини справи. При необґрунтованості вимог працівника по суті суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог саме з цієї підстави. Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений\~ст. 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд також відмовляє у позові, але у зв`язку з пропуском встановленого строку. При обґрунтованості позовних вимог і пропуску строку з поважних причин, строк для звернення до суду поновлюється, а позов задовольняється. З урахуванням\~всіх обставин справи, суд вважає, що трудове право\~позивачки порушено, строк, встановлений ст.233\~КЗпП України позивачкою\~не\~пропущено,\~а відтак не виявлено підстав для застосування строків позовної давності за заявою представника\~відповідача. За змістом ч. 2 ст.\~235\~КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Отже, у зв`язку з тим, що звільнення позивачки відбулося без законної підстави, остання має бути поновлена на попередній роботі. Також позивачці має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зі змісту п. 2 затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 8\~лютого 1995\~року №\~100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок) вбачається, що середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (п. 8 Порядку). Згідно з довідкою про доходи виданої Ужанським національним природним парком № 493 від 16 грудня 2022 року, заробітна плата [PERSON] в розрахунковому періоді з червня 2021 року по листопада 2021 року, становила: за червень 2021 року становить 6000 грн., за липень 2021 року становить 6000 грн., за серпень 2021 року становить 6000 грн., за вересень 2021 року становить 6000 грн., за листопада 2021 року становить 11\~727 грн. 27 коп. Всього нараховано заробітної плати 41\~727 грн. 27 коп. також з даної довідки вбачається, що [PERSON] звільнена 29 листопада 2021 року (том 2 а.с. 65). В вересні 2021 року - 22 робочих днів, в жовтні 2021 року - 20 робочих днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивачки складає : (6000,00 грн.+6000,00 грн.) : ( 22 р.д. +20 р.д. ) = 285,71 грн . Кількість днів за час вимушеного прогулу позивачки [PERSON] за період з 27 листопада 2021 року по 31 січня 2021 року (день фактичного розрахунку) складає 302 робочих дня. Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачки складає : 285 грн. 71 коп. х 302 р.д. = 86 284,42 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини\~вказав,що п.1статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№63566/00,§23, ЄСПЛ,від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та\~враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача має бути стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved