Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

09.01.2023 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що у дипломі № [NUMBER] від 10.08.1978 року про закінчення середнього професійно-технічного училища № 5 в смт. Демидівка, Млинівського району, Рівненської області та у дипломі № [NUMBER] від 15.07.1981 року про закінчення повного курсу технічного училища № 2 в м. Луцьку, Волинської області допущені помилки щодо правильності написання його прізвища, а саме: вказано « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Вважає, що дані помилки є наслідком довільного перекладу його прізвища з російської мови на українську мову. Вказує, що виправлення описок у вказаних документах необхідні йому для підтвердження трудового стажу, щоб здійснити призначення пенсії за віком. Можливість внести такі виправлення органами, які видали дипломи відсутня. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, що мають юридичне значення: диплому № [NUMBER] від 10.08.1978 року, що виданий Демидівським середнім професійно-технічним училищем №5 та диплому № [NUMBER] від 15.07.1981 року, що виданий Луцьким технічним училищем № 2. До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву, відповідно до якої вона просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Від представника заінтересованої особи до початку судового засідання надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У своїй заяві [PERSON] зазначає, що його прізвище « [PERSON] », а в правовстановлюючих документах на освіту (диплом № [NUMBER] \~від 10.08.1978\~року,\~що виданий\~Демидівським середнім\~професійно-технічним\~училищем №5\~та диплом\~№ [NUMBER] \~від 15.07.1981\~року,\~що виданий\~Луцьким технічним\~училищем №\~2)зазначено: « [PERSON] », а тому такі розбіжності у написанні прізвища позбавляють його можливості реалізувати свої права та законні інтереси. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На переконання суду, факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів диплому № [NUMBER] від 10.08.1978 року, що виданий Демидівським середнім професійно-технічним училищем №5 та диплому № [NUMBER] від 15.07.1981 року, що виданий Луцьким технічним училищем № 2, підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України [PERSON] № [NUMBER] від 20.08.2022 року (орган, що видав 0719); карткою платника податків № [NUMBER] від 18.11.2013 року, виданою на ім`я [PERSON] ; трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Вказані докази у їх сукупності свідчать про те, що дійсно при видачі диплому № [NUMBER] \~від 10.08.1978\~року,\~що виданий\~Демидівським середнім\~професійно-технічним\~училищем №5\~та диплому\~№ [NUMBER] \~від 15.07.1981\~року,\~що виданий\~Луцьким технічним\~училищем №\~2\~були допущені помилки (описки) у зазначені прізвища [PERSON] , а саме помилково зазначено « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією свого права на призначення пенсії за віком. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved