Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

02.07.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 04.10.2017 року, приблизно 13:00 години, в с.Ріп`яна Старосамбірського району Львівської області, в присутності сторонніх осіб, [PERSON] , на сільській дорозі, без жодних на те причин, без сварок та попереджень, з особливою жорстокістю і прямим умислом, наніс йому тілесні ушкодження. Цього дня, через надзвичайно погане самопочуття, він був змушений звернутися по допомогу в Старосамбірську центральну районну лікарню, де перебував на стаціонарному лікуванні з 04.10.2017 року по 13.10.2017 року з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, та забійних рваних ран голови. По факту його побиття, працівниками Старосамбірської поліції було порушено кримінальне провадження №12017140320000620 за ч.2 ст.125 КК України. Спричинені йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я та під час лікування ним було використано та придбано лікувальних засобів на суму 14000,00 гривень. Зважаючи на те, що була пошкоджена його голова, що вбачається із виписки №5429 з медичного закладу, він зазнав окрім сильного фізичного болю, ще і великі труднощі із задоволенням своєї нагальної біологічної потреби - харчування. Постійно відчував біль у шлунку, так як не міг приймати їжу. Також в результаті бійки було пошкоджено його одяг, який був порваний та залитий кров`ю, чим спричинено йому матеріальні збитки на суму 1000,00 гривень. Окрім матеріальної шкоди йому було завдано і моральну шкоду, оскільки він зазнав сильного фізичного болю і значних тілесних ушкоджень. В нього було порушено його нормальний спосіб життя, він був змушений докладати додаткових сил для захисту своїх прав. Завдану йому моральну шкоду оцінює в 45000,00 гривень Крім того, відповідач в судовому засіданні 06.11.2020 року під час розгляду кримінального провадження, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в сумі 15000,00 гривень та моральну шкоду в сумі 45000,00 гривень. Ухвалою судді від 20.07.2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 12 годину 00 хвилин 03.12.2021 року. Ухвалою суду від 03.12.2021 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 00 хвилин 08.02.2022 року. 24.01.2022 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому він посилається на те, що 04.10.2017 року, близько 14 години 00 хвилин, на сільській дорозі в с.Ріп`яна Старосамбірського району Львівської області, біля житлового будинку односельчанина [PERSON] , він пригнав його корови, які були на його земельній ділянці, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, площею 1,4300 га. При цьому було знищено його худобою капусту в кількості 67 качанів, 0,06 га конюшини та 4 м.кв. петрушки, чим нанесено йому матеріальну шкоду. В подальшому між ними виникла суперечка, під час якої позивач [PERSON] наніс йому один удар кулаком в ділянку обличчя, вихопив в нього палку, якою почав наносити йому удари по ногах, а він підняв камінь і кинув в його напрямок. Через деякий час підбіг син позивача і вони разом затягнули його на подвір`я, де зв`язали шнурком і наносили удари ногами по тулубі. Додав, що у нього виникають сумніви щодо встановленого діагнозу [PERSON] відносно закритої черепно-мозкової травми, оскільки згідно даних рентгенограми голови травматичних змін не було виявлено. Позивач посилається на те, що під час лікування ним було використано та придбано медикаментозних препаратів на суму 14000,00 гривень, також в результаті бійки було пошкоджено одяг, чим спричинені матеріальні збитки на суму 1000,00 гривень, однак належних і допустимих доказів не долучає до позовної заяви та в матеріалах кримінального провадження речові докази були відсутні. [PERSON] не зазначено, в чому полягає моральна шкода, завдана йому та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Зазначив також, що згідно виписки №5429 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 13.10.2017 року вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні з 04.10.2017 року по 13.10.2017 року у Старосамбїрській центральній районній лікарні з діагнозом закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана волосяної частини голови, травматичний кон`юктивіт, катаракта. Однак, у виписні лікуючим лікарем зазначено, що згідно рентгенограми черепа від 05.10.2017 року №1148 травматичних змін не виявлено. А відтак, просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15000,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 45000,00 гривень. 08.02.2022 року підготовче засідання перенесено у зв`язку з хворобою головуючого судді по справі Пошивака Ю.П. на 10 годину 00 хвилин 17.05.2022 року. Ухвалою суду від 17.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 25.10.2022 року, який відкладено на 11 годину 00 хвилин 13.12.2022 року та на 11 годину 00 хвилин 03.02.2023 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 03.02.2023 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] адвокат Терлецький Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник адвокат Бущак Р.Є в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.11.2020 року звільнено обвинуваченого [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця та жителя [ADDRESS] , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2\~ст. 125 КК України\~у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження відносно\~\~ [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.\~125\~КК України -\~закрито. Ухвалою встановлено, що [PERSON] 04.10.2017 року, близько 13 години 30 хвилин в с.Ріп`яна Старосамбірського району Львівської області, на сільській дорозі, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар каменем по голові [PERSON] та декілька ударів палицею по різних частинах тіла, заподіявши при цьому останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в тім`яній ділянці голови, смугоподібних синців на зовнішній поверхні лівого плеча, на передній поверхні лівого передпліччя від середньої третини лівого передпліччя до зап`ястя та на тильній поверхні правої кисті, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні [PERSON] визнав повністю. Отже, ухвалою суду встановлено обставини, які в рамках даної цивільної справи доказуванню не підлягають, а саме: заподіяння відповідачем внаслідок вчиненого кримінального правопорушення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому [PERSON] . Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Розміру матеріальної шкоди в ухвалі суду не встановлено. В межах кримінального провадження [PERSON] в статусі потерпілого цивільного позову не заявляв. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1\~ст.128 КПК України\~особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як передбачено частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні положення відшкодування шкоди визначені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної\~особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки , - незалежно від наявності вини . Відповідно до\~ст.1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто, будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.9 Закону №996 первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно доЗакону України Про електронний цифровий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88. В силу положень ст. 77, 79 ЦПК України суд не бере до уваги подане представником позивача [PERSON] адвокатом Терлецьким Ю.М. повідомлення фізичної-особи [PERSON] , згідно якого, вартість одягу станом на 30.01.2022 року становить: штани 800,00 гривень, сорочка 500,00 гривень, майка 100,00 гривень, светер 200,00 гривень, труси 100,00 гривень, суд до уваги не бере, так як воно не містить індивідуалізуючих ознак та даних, що саме такий одяг був у потерпілого, коли йому було нанесено тілесні ушкодження, саме такий одяг було пошкоджено, і що саме його в фізичної-особи підприємця [PERSON] купував позивач [PERSON] . Повідомлення містить виправлення, вартість одягу вказана станом на 30.01.2022 рік, хоча сама подія мала місце 04.10.2017 року. Жодних додаткових пояснень щодо цього документу, які могли б суду дати можливість встановити наявність у ньому інформації щодо предмета доказування та підтвердження достовірності вказаних даних, позивач не надав, а відтак суд вважає його неналежним доказом. Що стосується покликання представника відповідача [PERSON] - адвоката Бущака Р.Є. на те, що в копії ухвали Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.11.2020 року відсутня відмітка про набрання законної сили, то судом шляхом перевірки відомостей в ЄДРСР, що є загальнодоступною інформацією, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень", встановлено, що вказана ухвала в апеляційному порядку оскаржувалася, однак ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.07.2021 року залишена без змін та набрала законної сили. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд вважає, що у задоволенні цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15000,00 гривень, з яких: 14000,00 гривень вартість ліків та 1000,00 гривень - вартість одягу, слід відмовити, оскільки витрати на ліки та одяг не підтверджені належними та допустимими доказами, а вартість майнової шкоди в ухвалі суду не встановлена. Зокрема, до позову не долучено чеки та квитанції, які б підтверджували суму витрат на придбання ліків та одягу. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд при прийнятті рішення виходив з наступного. Згідно зі\~статтею 23 ЦК України\~має право на відшкодування моральної шкоди, завданої\~внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний із порушенням звичного життєвого укладу позивача, який був вимушений проходити лікування, втрачати час на звернення до правоохоронних органів, візити до слідчих, суду, надання пояснень тощо. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Суд вважає, що внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачеві [PERSON] завдано моральної шкоди, яка виразилася у відчутті ним фізичного болю при заподіянні легких тілесних ушкоджень, необхідності відновлювати попередній стан здоров`я. Проте, суд не погоджується з розміром моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку із спричиненням позивачеві легких тілесних ушкоджень він зазнав моральних та фізичних страждань. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань та їх негативних наслідків, які виразилися в спричиненні йому легких тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 10000,00 гривень. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати за сплату судового збору у розмірі 201,78 гривні.

Outcome: partial