Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною заявою вказуючи, що [INFO] померла його мати\~ [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності реформованого КСП ім.Б.Хмельницького, що знаходиться на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. Він є спадкоємцем, що прийняв спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. 06.07.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. з питанням щодо оформлення спадщини на право на земельну частку (пай), належну його померлій матері, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), а саме сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я померлої спадкодавиці. Позивач зазначає, що оригінал правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай) було втрачено за невідомих йому обставин, у зв`язку з чим відповідна публікація була розміщена в районні газеті «Прапор». Окрім того, при видачі вказаного сертифікату була допущена помилка в імені власника сертифікату, зокрема зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Позивач вказує, що відмова нотаріуса унеможливлює успадкування ним права на земельну частку (пай) у позасудовому порядку. В заяві про уточнення позовних вимог позивач просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП ім.Б.Хмельницького, Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, серії ЖТ №0069010 та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну частку (пай) КСП ім.Б.Хмельницького, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, згідно сертифіката серії ЖТ №0069010. Позивач в судове засідання не прибув. У позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач Новоборівська селищна рада в судове засідання свого представника не направила, селищний голова надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно копій довідок виконкому Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області від 01.03.2019 року за вих.№04/2195, №04/196, виданих [PERSON] , [INFO] , на момент смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та проживала з 1986 року одна. Із копії довідки виконкому Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області від 05.03.2019 року за вих.№04/209 слідує, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом розпорядження особистими речами померлої в шестимісячний термін з дня смерті. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді на запит суду Хорошівської державної нотаріальної контори від 25.11.2022 року за вих.№367/01-16 спадкова справа до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] не заводилась. \~ \~ \~ \~Із копії довідки виконавчого комітету Новоборівської селищної ради Житомирськох області від 17.10.2022 року за вих.№ 223/02-25/04 слідує, що гр. [PERSON] і [PERSON] є однією людиною і матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджують свідки [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. від 06.07.2022 року №213 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) КСП ім.Б.Хмельницького с.Фасова, належну спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , оскільки ним не надано оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0069010, виданого на ім`я спадкодавця та рекомендовано звернутись до суду. Із відповіді відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07.03.2019 року №97-6-0.23-356/170-19 слідує, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Фасівській с/раді за №138 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0069010 виданий гр. [PERSON] громадянину КСП ім.Б.Хмельницького, яка проживала в с.Фасова Володарсько-Волинського району Житомирської області. Сертифікат виготовлявся в одному примірнику, тому даний документ у відділі відсутній. На момент виготовлення документації щодо видачі державних актів взамін сертифікатів гр. [PERSON] рахується в списках померлих. Із копії списку громадян-членів ППОСП Ім.Богдана Хмельницького на території Фасівської сільської ради, які померли, засвідченої державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Ільчуком Я.В., вбачається, що за порядковим номером 36 значиться [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , сертифікат серії [NUMBER] , місце проживання с.Фасова. Згідно копії протоколу №7 виправлення помилки від 12.12.2022 року, виданого державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Ільчуком Я.В., при друці Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0069010 виданого гр. [PERSON] допущено неточність в імені власника, відповідно до списків сільської ради на підставі яких видавались такі документи та правовстановлюючого документа Свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24.10.2002 року правильно гр. [PERSON] . Із відповіді Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16.01.2023 року №90/35-23 слідує, що згідно записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Фасівській сільській раді за №138 міститься запис щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я гр. [PERSON] , серія ЖТ №0069010, КСП ім.Б.Хмельницького. Підставою для реєстрації вказано рішення районної державної адміністрації від 11.06.1997 року №166. У графі «Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» підпис присутній. Згідно Проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельну ділянку громадянам із земель реформованого КСП ім.Б.Хмельницького, Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області згідно списку громадян-членів КСП, які померли за №36 рахується гр. [PERSON] . Відповідно до наявних Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відомості щодо реєстрації права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за [PERSON] у відділі відсутні. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно пунктів 1, 4, 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7\~роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , то судом, відповідно, застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР\~(в редакції 1963 року), які діяли на час смерті спадкодавця. Відповідно до\~статті 525 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в\~статті 21 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 527 ЦК УРСР 1963 року\~спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.\~\~ Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що спадщину [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв спадкоємець [PERSON] , в порядку статті 549 ЦК УРСР (який діяв на час прийняття спадщини після померлої), шляхом вступу в фактичне володіння та управління майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новоборівської селищної ради від 05.03.2019 року №04/209. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5\~ст.\~1268\~ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.\~\~ Відповідно до вимог\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до\~ст.315 ч.1 п.6 ЦПК України\~суд розглядає справу про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що в разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі сертифіката на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Відповідно до позиції Верховного суду України, коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (2004 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду\~заяви є\~встановлення факту\~належності правоустановлюючого\~документа,\~що необхідний\~заявнику для\~оформлення спадкових\~прав,\~які випливають\~із цього\~факту,\~зокрема для оформлення спадщини після смерті матері. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що зазначення у сертифікаті про право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0069010 імені власника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » відбулось внаслідок помилки, а тому необхідно встановити факт належності сертифікату про право на земельну частку (пай) [PERSON] . Щодо позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай) слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13» - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанові пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.3\~Указу Президента\~України «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~земельної реформи\~у сфері\~сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документом, що підтверджує право особи спадкоємця на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), належний спадкодавцю, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV\~право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. При вирішені цієї позовної вимоги суд бере до уваги наявність Таким чином,\~враховуючи,\~що в\~матеріалах справи\~наявні необхідні\~докази належності\~померлій [PERSON] \~сертифікату про\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії ЖТ\~№ 0069010,\~в якому\~при друці\~допущено помилку\~в імені\~власника,\~зважаючи на\~те,\~що позивач\~-\~ [PERSON] є\~спадкоємцем за\~законом першої черги після смерті [PERSON] , оскільки фактично прийняв спадщину шляхом розпорядження майном померлої в шестимісячний строк після смерті спадкодавиці, проте позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, одночасно враховуючи той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні, а тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial