Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна та визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,2659 га в межах території Привільненської сільської ради Баштанського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 4820685300:06:000:0366. Вказаною земельною ділянкою користується відповідач, з яким позивач договорів не укладав. В жовтні 2021 року позивачка дізналася про те, що приватним виконавцем Куліченком Д.О. була винесена постанова про опис та арешт майна відповідача ПП «АгроДон» - майбутнього урожаю зернових культур «Соняшника» врожаю 2021 року, який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 4820685300:06:000:0366. Позивачка вказує, що даний врожай належить їй як власнику земельної ділянки, на якій він вирощений, і за підрахунками позивачки такий врожай становить 15404 кг., тому просила визнати за нею право власності на насіння соняшника масою 15404 кг. та скасувати опис та арешт на майбутній врожай з належної позивачу земельної ділянки, накладений постановою приватного виконавця Куліченка Д.О. від 01.09.2021 року. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 12.10.2021 року. 13.10.2021 року за клопотанням позивача вжиті заходи забезпечення вказаного позову шляхом зупинення продажу урожаю соняшника, який знаходиться на земельній ділянці позивача. 18.10.2021 року позовна заява залишена без руху. 08.11.2021 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог, ТОВ «Полетехніка». 07.12.2021 року від третьої особи приватного виконавця Куліченка Д.О. надійшли пояснення на позов, в який він вказав, що 16.11.2021 року ним винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ТОВ «Полетехніка» за його заявою та припинена чинність арешту майна, у зв`язку з чим приватний виконавець просив закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору. 19.01.2022 року підготовче провадження в справі закрите та справа призначена до судового розгляду. 30.01.2023 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до ПП «АгроДон» про зняття арешту з майна, накладеного 01.09.2021 року приватним виконавцем Куліченком Д.О. закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору. Від позивача 01.12.2022 року до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач не забезпечив явку до суду свого представника, про час та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, від нього до початку судового розгляду будь-яких заяв не надходило, відзиву на позов відповідач не подавав. Третя особа ТОВ «Полетехніка» не забезпечила яку свого представника про розгляд справи повідомлялась. Від третьої особи пояснення на позов не подавалися. При цьому, за загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2016 року; копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.09.2021 року по виконавчому провадженню №66319398; копію договору оренди землі №6 від 01.02.2018 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.01.2019 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.09.2020 року №468/140/20-ц; копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.11.2021 року по виконавчому провадженню №66319398), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову за вимогою про визнання права власності на майно. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 7,2659 га в межах території Привільненської сільської ради Баштанського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 4820685300:06:000:0366. Вказана земельна ділянка використовується відповідачем без достатніх на те правових підстав, оскільки відповідно договір оренди землі №6 від 01.02.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Приватним підприємством «АгроДон» є неукладеним, що встановлено Баштанським районним судом Миколаївської області у справі №468/140/20-ц, рішення від 24.09.2020 року. 01.09.2021 року приватним виконавцем Куліченком Д.О. у виконавчому провадженні №66319398 була винесена постанова про опис та арешт майна боржника ПП «АгроДон» при виконанні наказу Західного апеляційного господарського суду №870/23/20 від 13.05.2021 року про стягнення з ПП «АгроДон» на користь ТОВ «Полетехніка» заборгованості. Вказаною постановою, серед іншого, був описаний та арештований майбутній урожай зернових сільськогосподарських культур «Соняшник» урожаю 2021 року на земельній ділянці з кадастровим номером 4820685300:06:000:0366. 16.11.2021 року приватним виконавцем Куліченком Д.О. у виконавчому провадженні №66319398 була винесена постанова виконавчий документ, наказ Західного апеляційного господарського суду №870/23/20 від 13.05.2021 року, повернутий стягувачу та припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. Згідно з\~п.\~«в» ч.1\~ст.\~90\~Земельного кодексу\~України власники\~земельних ділянок\~мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. Відповідно до ч.2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 189 ЦК України продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом. За такого, оскільки судом встановлено, що правочин, на підставі якого було зареєстроване право користування відповідача земельною ділянкою позивача, є неукладеним, то власником посівів, які вирощуються на такій земельній ділянці та виробленої на ній продукції є саме позивач, як титульний власник земельної ділянки. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому, відповідно до постанови Верховного Суду від 01.09.2021 року по справі №540/427/17 главою 83 ЦК України врегульовано відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. При цьому, даний позов стосується визнання за позивачем права власності на урожай сільськогосподарських культур, тобто на сукупність речей, визначених родовими ознаками, та визначальними ознаками для визнання права власності на таку сукупність є її кількісні характеристики, натомість позивач просила визнати за нею право власності на насіння соняшника масою 15404 кг. проте жодних доказів того, що на належній їй земельній ділянці була вирощена саме така кількість даної сільськогосподарської культури позивач в супереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надала. Крім того, цілком очевидним є те, що на час розгляду справи відповідний урожай 2021 року врожайності мав дозріти і мав бути зібраний, в протилежному випадку такий урожай мав фізично загинути, тобто втратити свою цінність та оборотоздатність в розумінні ст. 178 ЦК України. За такого, в тому разі, якщо відповідний спірний врожай зібраний, то позивач в силу ст. 81 ЦПК України має надати відповідні докази щодо такого факту, а також щодо того, хто саме такий урожай зібрав та в якій кількості, оскільки відповідно до положень ст. 1213 ЦК України поверненню в натурі підлягає саме те майно і його кількість, які були безпідставно набуті його набувачем. Крім того, в даному випадку, оскільки очевидним є те, що вирощений врожай на час розгляду даної справи мав бути зібраний, то вимога лише про визнання за власником земельної ділянки права власності на такий урожай без вимоги про його повернення позивачу є неефективним способом захисту порушених прав позивача. За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову [PERSON] до Приватного підприємства «АгроДон» визнання права власності на майно слід відмовити. Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed