Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

31 жовтня 2022 року через систему «Електронний суд» адвокат Астапович Олександр Вікторович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Євроінс Україна», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Євроінс Україна» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 7045,04 грн., пеню 1562,83 грн, 3% річних 398,91 грн., інфляційні втрати 2306,37 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 27274,46 грн., стягнути судові витрати; встановити наступний порядок виконання судового рішення: органу (особі), який здійснює примусове виконання рішення суду, зараховувати платежі Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Євроінс Україна» для виконання грошового зобов`язання перед [PERSON] у наступній черговості: в першу чергу - витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання: судові витрати, витрати виконавчого провадження; в другу чергу - пеня; в третю чергу - страхове відшкодування в розмірі 7045,04 грн.; в четверту чергу - інфляційні втрати та 3 % річних; остаточна сума пені, відсотків, інфляційних втрат у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. Позивач зазначив, що 30.10.2020 о 16:20 год. у м. Львові по вул. Раппапорта, 21 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] (віддповідач 2), котрий керував автопоїздом у складі тягача DAF, модель 95 XF 380, реєстраційний номер [NUMBER] з причепом марки «Когель модель SNCO 24» та припаркованим автомобілем марки «Рено Кліо», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.12.2020 по справі № 466/8640/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні завданої ДТП. Судом встановлено, що [PERSON] був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час повороту не дотримався бокового інтервалу, внаслідок здійснив наїзд на транспортний засіб, власником якого є позивач, який стояв, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів, порушивши вимоги п. п. 2.3б; 13.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Євроінс Україна» (відповідач 1, страховик), згідно полісу № АО/2660719. Згідно інформації з бази даних МТСБУ щодо цього поліса, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза - 2600,00 грн. 03.11.2020 [PERSON] звернулась до ПрАТ СК «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування. Оскільки протягом тривалого часу [PERSON] не отримувала відповіді щодо строків та суми страхового відшкодування, з метою об`єктивного розрахунку ПрАТ СК «Євроінс Україна», вирішила залучити незалежного суб`єкта оціночної діяльності ТОВ АК «Експерт-Сервіс», один екземпляр звіту якого було надано Страховику. Позивач вказує, що оскільки ПрАТ СК «Євроінс Україна» не забезпечило участі відповідного спеціаліста, вона самостійно понесла витрати в розмірі 2000,00 грн. на виготовлення звіту, що є оплатою послуг оцінювача, котрий 03.11.2020 проводив огляд пошкодженого автомобіля, а 24.02.2021 склав звіт. Таким чином, витрати позивача на виготовлення звіту оцінювача мали бути включені до складу страхового відшкодування ПрАТ СК «Євроінс Україна», проте ці витрати позивача не були включені до відповідного розрахунку страхового відшкодування, який проводився Страховиком, на відміну від витрат Страховика. Відповідно до звіту від 24.02.2021 № 736/21 про оцінку автомобіля позивача, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ АК «Експерт-Сервіс» (сертифікат № 22/21, виданий ФДМУ 18.01.2021), вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого позивачу, складає 20983,39 грн. Проте, 03.03.2021 ПрАТ СК «Євроінс Україна» здійснила страхову виплату у розмірі 13338,35 грн., попередньо не досягнувши згоди з позивачем про розмір здійснення страхового вдшкодування. Згідно з розрахунком № 3682/21 суми страхового відшкодування від 02.03.2021, розмір матеріального збитку становить 15938,35 грн. За версією Страховика, до виплати на користь [PERSON] становила сума за вирахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн., яка, на думку позивача, має бути стягнена з винуватця ДТП. Крім того зазначив, що якби при розрахунку страхового відшкодування Страховик приймав до уваги витрати позивача на розрахунок розміру матеріального збитку із врахуванням фізичного зносу, то розмір страхового відшкодування, на думку позивача, мав би становити 20983,39-2600,00+2000,00=20383,39 грн. Відтак, на думку позивача, Страховик не доплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 7045,04 грн. Крім того вказав, що законодавство передбачає 90-денний строк, в межах якого Страховик приймає рішення щодо заяви про страхове відшкодування. Заява про страхове відшкодування прийнята Страховиком 03.11.2020, тому вважає, що останнім днем цього 90-денного строку було 01.02.2021. Таким чином, починаючи з 02.02.2021 ПрАТ СК «Євроінс Україна» прострочувало виплату страхового відкодування в розмірі 20383,39 грн., а з 03.03.2021 - у розмірі 7045,04 грн., що є грошовим зобов`язанням, згідно законодавства. Відтак, на думку позивача, з відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 1562,83 грн., 3 % річних в сумі 398,91 грн., інфляційні втрати 2306,37 грн. Щодо вимог позивача до відповідача [PERSON] зазначає, що відповідно до Звіту оцінювача вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахування фізичного зносу складає 20983,39 грн., але розмір фактичних витрат позивача на ремонт автомобіля, розмір відновлювального ремонту, становить згідно звіту 40657,85 грн. Відтак, з відповідача [PERSON] , на думку позивача, підлягають стягненню кошти в розмірі різниці в розмірі між вартістю відновлювальногшо ремонту (40657,85 грн.) і вартості відновлювальногог ремонту з врахуванням фізичного зносу (20983,39 грн.), тим що мав сплатити Страховик за нормальних умов, становить 19674,46 грн. підлягає стягненню з [PERSON] . Крім цього, на думку позивача, з відповідача [PERSON] слід стягнути франшизу, яка встановлена договором страхування № АО/2660719, в розмірі 2600,00 грн. Також позивач зазначив, що відповідач [PERSON] заподіяв позивачу [PERSON] моральної шкоди, що полягала у переживаннях внаслідок пошкодження належного їй майна. Розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 5000,00 грн. Приймаючи до уваги положення ч. ч. 7, 10, 11 ст. 265 ЦПК України та ст. 534 ЦК України, з урахуванням обставин справи, позивач просить суд, у разі задоволення позову, встановити наступний порядок виконання судового рішення: органу (особі), який здійснює примусове виконання рішення суду, здійснювати нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат до моменту повного виконання рішення; платежі Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Євроінс Україна» для виконання грошового зобов`язання погашають вимоги [PERSON] у наступній черговості: в першу чергу - витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання: судові витрати, витрати виконавчого провадження; в другу чергу - пеня; в третю чергу - страхове відшкодування в розмірі 7045,04 грн.; в четверту чергу - інфляційні втрати та 3 % річних; остаточна сума пені, відсотків, інфляційних втрат у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищенаведене, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Обґрунтування заперечень відповідача. Відзив на позовну заяву представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Євроінс Україна» та відповідачем [PERSON] у встановлений судом строк до суду подано не було. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 48). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи (а. с. 67). Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Астапович О. В. позовні вимоги підтримав, покликаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, просив такі задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Євроінс Україна» у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке отримано 05.12.2022, 09.01.2023, а також не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. 30 жовтня 2020 року о 16:20 год. у м. Львові по вул. Раппапорта, 21 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автопоїзда у складі тягача DAF, модель 95 XF 380, реєстраційний номер [NUMBER] з причепом марки «Когель модель SNCO 24» під керуванням [PERSON] та припаркованим автомобілем марки «Рено Кліо», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 15). Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.12.2020 по справі № 466/8640/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 17). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Євроінс Україна» (відповідач 1, страховик), згідно полісу № АО/2660719. Згідно інформації з бази даних МТСБУ щодо цього поліса, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза - 2600,00 грн. 03.11.2020 позивач [PERSON] звернулась із письмовою заявою до відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування (а. с. 40-41). Згідно розрахунку № 33682/21 суми страхового відшкодування від 02.03.2021 представником відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» складено розрахунок про те, що в результаті страхової події, а саме ДТП, що мала місце 30 жовтня 2020 року у м. Львові було заподіяно шкоду власнику транспортного засобу марки «Рено Кліо», реєстраційний номер [NUMBER] - позивачу [PERSON] . Розмір страхового відшкодування - 13338,35 грн. (а. с. 43), яке було виплачено позивачу [PERSON] , згідно платіжного доручення № 7258 від 03.03.2021 (а. с. 45). Відповідно до Звіту № 736/21 про оцінку автомобіля марки «Renault Clio», реєстраційний номер [NUMBER] , проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «АК «Експерт Сервіс», встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля марки «Renault Clio», реєстраційний номер [NUMBER] - позивачу [PERSON] , склала 20983,39 грн. (а. с. 18-24). Відповідно до Акту № 736/21 прийому-передачі виконаних робіт від 25.02.2021, позивачем [PERSON] понесено витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 2000,00 грн. (а. с. 39). Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до умов Полісу № АО/2613201 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивача [PERSON] , передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260000,00 грн. та шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000,00 грн. (а. с. 16). Судом встановлено, що матеріальна шкода, завдана позивачу склала 20983,39 грн. та не перевищує ліміт максимальної суми страхового відшкодування, завданої майну потерпілого позивача [PERSON] . Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідачем ПрАТ СК «Євроінс Україна», попередньо не досягнувши згоди з позивачем про розмір здійснення страхового вдшкодування, виплачено позивачу [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 13338,35 грн. (а. с. 43). Обґрунтування невиплати повної суми зі сторони Страховика суду не надано. Відтак з відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» підлягає стягненню на користь позивача недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 7045,04 грн. Щодо стягнення з відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» на користь позивача [PERSON] пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відповідно до п. 36.5. Закону України № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 36.7 Закону України № 1961-IV, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування у судовому порядку. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги поданих позивачем суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які б підлягали стягненню з відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна», так як стороною позивача не надано суду належного розрахунку такого стягнення, не вказано періоду, за який мали б відбуватись такі стягнення, суд вважає, що такі проведені не належним чином, а тому у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» на користь позивача [PERSON] пені, 3 % річних та інфляційних втрат слід відмовити. Щодо позовної вимоги про встановлення порядку виконання судового рішення, суд зазначає, що оскільки у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» на користь позивача [PERSON] пені, 3 % річних та інфляційних втрат відмовлено, відтак судом не встановлено необхідності щодо порядку і строку виконання судового рішення. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] коштів в сумі 27274,46 грн., суд дійшов наступного висновку. Відповідно до Звіту № 736/21 про оцінку автомобіля марки «Renault Clio», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «АК «Експерт Сервіс», встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахування фізичного зносу складає 20983,39 грн., проте розмір фактичних витрат позивача на ремонт автомобіля, розмір відновлювального ремонту, становить 40657,85 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню кошти в розмірі різниці між розміром відновлювальногшо ремонту та належним страховим відшкодуванням в сумі 17674,46 грн., а також з відповідача [PERSON] слід стягнути франшизу, яка встановлена договором страхування № АО/2660719, в розмірі 2600,00 грн. Оскільки стороною позивача не пред`явлено до відповідача [PERSON] позовної вимоги щодо стягнення вартості виготовлення звіту оцінювача в розмірі 2000,00 грн., тому така стягненню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд вважає таку вимогу безпідставною, виходячи з наступного. Відповідно до норми ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Беручи до уваги той факт, що характер та обсяг емоційно-вольових переживань позивача, котрими мотивується моральна шкода є необґрунтованим, позивачем не надано належних та допустимих доказів такої шкоди, у зв`язку з чим суд дійшов переконання, що у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial