Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

30 вересня 2022 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Балагурак В.В., яка діє на підставі довіреності №5579-К-Н-О від 24.11.2020, звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , 18.07.2008 року уклали кредитний договір № ZRRWGA00000055. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 243936,00 гри. на термін до 18.07.2013 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № ZRRWGA00000055. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 31.10.2012 року Малинським районним судом Житомирської області було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Винесення рішення Малинським районним судом Житомирської області від 31.10.2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 18.02.2013 р. становить у розмірі - 225262,23 гри., та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені нижче у розрахунку заборгованості та станом на 20.11.2021 р. становить у розмірі - 223789,62 грн. Оскільки, з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у рішенні Малинського районного суду Житомирської області від 31.10.2012 року, тобто за період з 18.07.2008 року по 13.05.2011 року, то за період після винесення рішення Апеляційного суду Житомирської області від 11.02.2013 року, з 18.02.2013 по 20.11.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі - 206086.71 грн., яка складається з 159550,09 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 46536,62 грн. - 3 % річних від простроченої суми. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить судстягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 206086,71 грн. за кредитним договором № ZRRWGA00000055 від 18.07.2008 року, яка складається з 159550,09 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 46536,62 грн. - 3 % річних від простроченої суми та судові витрати. Ухвалою суду від 17.10.2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.11.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги заявлені позивачем з порушенням строків позовної давності та в цілому є необґрунтованими та безпідставними, просить продовжити строк для подання відзиву на позов, оскільки отримав копію позовної заяви з додатками 02.11.2022 року. У відзиві зазначив, що наявність судового рішення, яким відмовлено повністю AT у позові до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором ZRRWGA00000055 від 18 липня 2008 року в розмірі 394596,93 грн., свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог.Отже, не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском строку позовної давності за основною вимогою і вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних згідно із статтею 625 ЦК України, як похідні вимоги про стягнення основної суми боргу. В задоволенні позову просить суд відмовити. 09.12.2022 року від представника позивача адвоката Єрмолова Є.М. до суду надійшла відповідь на відзив відповідача та клопотання про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив, в якому зазначив, що винесення рішення Малинським районним судом Житомирської області від 31.10.2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняєборжника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.Щодо строків позовної давності зазначає, щооскільки позичальником свої зобов`язання за Договором не виконані, будь-як доказів виконання не надано, такий Договір не може вважатись виконаним.У зв`язку з цим, кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду, просить суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. Представник позивача Балагурак В.В.. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. 10.01.2022 року подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази, у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2008 року укладено кредитний договір №ZRRWGA00000055, за яким АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язувався надати [PERSON] грошовий кредит на споживчі цілі (купівлю житла), на строк з 18 липня 2008 року по 18 липня 2013 року включно у розмірі 243 936,00 грн. ( а.с. 18). Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про повне погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області задоволено позов банку та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернуто стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що була предметом іпотеки за договором іпотеки квартири ( а.с. 6-8). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2013 року рішення суду першої інстанції було змінено та доповнено, однак в частині звернення стягнення на квартиру за договором іпотеки залишено без змін ( а.с.9-10). Положеннями ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі № 283/1831/19 від 16.01.2020 року встановлено, що банк у зв`язку з порушенням [PERSON] виконання зобов`язання за кредитним договором № ZRRWGA00000055, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України використав своє право достроково стягнути з позичальника заборгованість за договором, надіславши йому 14 грудня 2011 року під вихідним номером 30.1.0.0/2-435 вимогу про дострокове повернення кредиту і пов`язаних з ним платежів, надавши при цьому 30-денний термін для виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань. Даний лист був отриманий [PERSON] 13 січня 2012 року та залишений без виконання останнім ( а.с. 64-68). Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, то строк пред`явлення банком вимог до боржника підлягає обрахуванню від цієї дати. Відповідна правова позиція щодо обрахування строків звернення до суду, висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року, справа № 523/10225/15-ц. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором сплив 29 травня 2018 року, оскільки право звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за Кредитним договором виникло у позивача 14 лютого 2012 року, однак було перервано здійсненням платежів позичальником, останній платіж був здійснений 28 травня 2015 року, що підтверджується випискою з рахунку позичальника [PERSON] ( а.с.17). Із цим позовом банк звернувся до суду 30.09.2022 року, тобто з пропущенням строку загальної позовної давності за вимогами до позичальника. Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Outcome: dismissed