Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки старости с.Лиманське Ізмаїльського району Одеської області від 09.03.2021р. №05 про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивача; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.11.2010р. житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] ; копія витягу про державну реєстрацію прав на нерухомість від 23.11.2010р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія звіту від 22.10.2022р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія свідоцтва №238 від 27.08.1996р. про право власності на житло квартиру [ADDRESS] (5 співвласників); копія звіту від 21.10.2022р. про проведення незалежної оцінки вартості 1/5 частини квартири; копія державного акту серії ІV-ОД №087579 від 21.03.2003р. на право приватної власності на землю земельну ділянку площею 2,46 га, розташовану на території Ренійської міської ради (нині Ізмаїльського району) Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.10.2022р.; копія кадастрового плану земельної ділянки; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2022р.; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 11.01.2023р.; копія заяви [PERSON] від 10.02.2021р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 10.02.2021р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.01.2023р. (дата заведення спадкової справи 10.02.2021р.). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є вдовою [PERSON] , позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] являються дітьми нині померлого. За життя [PERSON] належало майно: -житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.11.2010р. ; -1/5 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва №238 від 27.08.1996р. про право власності на житло; -земельна ділянка площею 2,46 га, розташована на території Ренійської міської ради (нині Ізмаїльського району) Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ІV-ОД №087579 від 21.03.2003р. на право приватної власності на землю. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.01.2023р. - датою заведення спадкової справи є 10.02.2021р. Незважаючи на своєчасне звернення позивачів за прийняттям спадщини, оформити її в повному обсязі неможливо у зв`язку із тим, що в них були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка\~ у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформили позивачі. У нинішній час, при зверненні позивачів до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину (на житловий будинок, 1/5 частину квартири та земельну ділянку), їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані спадкові об`єкти. Необхідні нотаріусу документи позивачі надати не можуть у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачами не було оформлено, вони не в змозі отримати дублікат державного акту про право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, 1/5 частину квартири та земельну ділянку, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином,\~ позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачі у справі являються спадкоємцями першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами, але оформити право на спадщину не вдалося. Як зазначили позивачі, після смерті [PERSON] у них були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок, відповідну частину квартири та земельну ділянку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачі не мають можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину юридично, оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у подачі ними заяви про прийняття спадщини, їхніх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на будинок, квартиру, земельну ділянку, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Крім того, після смерті [PERSON] позивачі добровільно домовилися про поділ спадщини між собою. Так, позивачка [PERSON] прийняла спадщину та претендує на її оформлення в частині житлового будинку, позивач [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкові 1/5 частину квартири та земельну ділянку. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подали заяву про прийняття спадщини, прийняли її за законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі являються суб`єктами набуття права власності на житловий будинок, 1/5 частину квартири та земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved