Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 28.05.2020 у виконавчому комітеті Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №02. Просила стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 28.05.2020 сторони зареєстрували шлюб, від якого у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Останнім часом стосунки з чоловіком погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен з подружжя проживає окремим своїм життям і своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування і її збереження є неможливим. Строку на примирення просить їм не надавати, оскільки це вже не збереже їх сім`ю. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 27.01.2023 із викликом сторін, який відкладено на 14.02.2023. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позов визнає та просить його задовольнити. Просить вирішити питання судових витрат в порядку ч.2 ст.142 ЦПК України та відновити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 28 травня 2020 року у виконавчому комітеті Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №02. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві просив відновити йому дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу відповідачу слід відновити прізвище « [PERSON] ». Разом з тим, позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40грн. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма передбачена ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Судом встановлено, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а тому суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову у розмірі 496,20грн.

Outcome: approved