Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.12.2018 р. між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 372313а8еб, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Chery QQ (д.р.н. [NUMBER] ). 28.06.2019 року о 10:00 в м. Бердянськ, просп. Східний сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chery QQ (д.р.н. [NUMBER] ), яким керувала водій [PERSON] та автомобіля ЗАЗ Lanos (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Chery QQ (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований позивачем. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД № 241854, відповідні від НПУ № 3019181597744247 про ДТП та постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.07.2019 року (справа № 310/4981/19), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1 ПДР України (ст. 124 КУпАП). Страхувальник звернулася до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2481427 від 23.07.2019 року та умов Договору страхування № 372313а8еб від 20.12.2018 р., розмір страхового відшкодування склав 56 626,58 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ЗАЗ Lanos (д.р.н. [NUMBER] ) була застрахована в АТ СГ «ТАС» згідно полісу № АМ7377207. 09.09.2019 року позивач звернувся до АТ ГС «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 29.10.2019 р. АТ СГ «ТАС» на користь позивача було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 40 901,62 грн. відповідно до умов полісу № АМ/7377207. За таких обставин, сума збитків, які не відшкодовані становить 15 724,96 грн. Страхова компанія компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. З метою врегулювання спору позивачем 25.03.2021 року було направлено на адресу відповідача претензію, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 15 724,96 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати. Ухвалою Жовтневого районного суду від 11.11.2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 20.12.2018 року між АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» (надалі Договір ) № 372313а8еб, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Chery QQ, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 28.06.2019 року о 09 год. 50 хв. в м. Бердянськ по пр. Східному, [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos, д/н [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Chery QQ, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.07.2019 року (справа № 310/4981/19), [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 30.07.2019 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій [PERSON] . На момент ДТП автомобіль Chery QQ, д.н.з. [NUMBER] був застрахований у позивача за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 372313а8еб від 20.12.2018 року. 22.07.2019 року страхувальник [PERSON] звернулася до позивача із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до п. 29.1 договору передбачено, що страхове відшкодування виплачується на підставі заяви про подію і страхового акту, який складається страховиком. Згідно з п. 29.13 договору при пошкоджені транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи. Відповідно до п. 24 договору повна загибель транспортного засобу - випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% страхової суми за договором. Згідно з до п. 11 договору страхова сума за договором - 92 000,00 грн. Відповідно до Звіту № 3112 з оцінки вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу від 05.07.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Chery QQ, д.н.з. [NUMBER] , складає 64 994,08 грн., що є більше ніж 70% страхової суми за договором. Згідно з п. 29.8 договору страхування при повній загибелі транспортного засобу страхове відшкодування сплачується у розмірі страхової суми за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу, вартості пошкодженого транспортного засобу та встановленої договором франшизи. Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним страховим випадком був наступним: 92 000,00 грн. - 4713,42 грн. - 30 660,00 грн. - 0,00 грн = 56 626,58 грн., з яких: 92 000,00 коп. - страхова сума за договором; 4713,00 грн. - сума знецінення транспортного засобу; 30 660,00 грн. - вартість пошкодженого транспортного засобу; 0,00 грн. - франшиза згідно договору страхування. Визнавши дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» сплатило страхове відшкодування [PERSON] в сумі 59 917, 22 грн. (платіжне доручення № 580854 від 24.07.2019 року). Таким чином до АТ «СК «АРКС» (правонаступника АТ «АХА Страхування») перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Chery QQ, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , внаслідок ДТП, яка мала місце 28.06.2019 року о 09 год. 50 хв. в м. Бердянськ, просп. Східний. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ЗАЗ Lanos, д/н [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ/7377207. Полісом № АМ/7377207 встановлений ліміт відповідальності АТ «СГ «ТАС» в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. 09.09.2019 року ПрАТ «СК «АРКС» звернувся ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № 7799/18/ЦВ. 29.10.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 40 901,62 грн. відповідно до умов полісу № АМ/7377207 з урахуванням коефіцієнту зносу - 0,6257, з урахуванням франшизи - 1000,00 грн. Таким чином сума збитків, які не відшкодовані позивачу становить 15 724,96 грн. (56 626,58 грн.- 40 901,62 грн. = 15 724,96 грн.). Позивачем 25.03.2021 року була направлена на адресу відповідача претензія про регресні вимоги за вих. № СУ/008885/4-3, однак, з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків у добровільному порядку. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Згідно з приписами статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язання: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «СК «АРКС» правомірно заявлено вимогу до відповідача [PERSON] з приводу відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 15 724,96 грн. яка підлягає стягненню з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості , суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «СК «АРКС» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо клопотання позивача про поновлення строку позовної давності, то суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідна заява відповідачем не зроблена, суд не вбачає підстав для вирішення питання про поновлення строку позовної давності. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved