Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

12 травня 2022 року до суду звернулась [PERSON] в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. та витрат на правничу допомогу. Позов мотивує тим, що 17.12.2021 року близько 15 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по вул. Свободи, [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на [PERSON] , який перетинав проїздну частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ноги зі зміщенням. В зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021243000002574 від 19.12.2021 року. Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 27.04.2022 року зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Однак, після зазначеного ДТП неповнолітній [PERSON] перебував 9 тижнів на лікарняному, не міг відвідувати навчальний заклад, на реабілітацію його здоров`я були витрачені значні для його сім`ї кошти, а тому оцінює завдану моральну шкоду у 100 000 грн., які просить стягнути з відповідача. 07.06.2022 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування 29 675,03 грн. майнової та 70 000 грн. моральної шкоди. Зустрічний позов мотивує тим, що у зв`язку з зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вважає, що вищевказана ДТП настала саме з вини неповнолітнього [PERSON] , який в порушення пунктів 4.7, 4.14 Правил дорожнього руху перетинав проїздну частину дороги у невстановленому для цього місці в темпі швидкого бігу, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який, в свою чергу, будь-яких вимог ПДР не порушував та не мав технічної можливості запобігти даному зіткненню. У зв`язку із неправомірними діями неповнолітнього [PERSON] відповідач-позивач зазнав матеріальної шкоди, зокрема вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 14 675,03 грн. А у зв`язку із відкриттям щодо нього кримінального провадження, [PERSON] змушений був звернутись за правничою допомогою до адвоката Терлича А.В., на яку витратив 15 000 грн. Крім того, у зв`язку із розглядом даної справи був змушений звернутись до адвоката Афадєєва В.В. за захистом своїх прав. Окрім зазначеної матеріальної шкоди, внаслідок неправомірних дій [PERSON] , [PERSON] зазнав також моральної шкоди, оскільки на його тз в межах кримінального провадження було накладено арешт, він не мав змоги ним користуватись, автомобіль досі не відремонтований. Переживав постійний стрес у зв`язку із проведенням різних слідчих дій щодо нього, змушений був вживати активних дій з метою захисту своїх прав та на вирішення виниклої проблеми. За таких обставин оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 70 000 грн. 16.05.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 26.05.2022 року за клопотанням представника відповідача-позивача по справі витребовувались докази. 07.06.2022 року представником відповідача-позивача подано відзив на первинну позовну заяву, проти позову заперечує в повному обсязі, вказує, що ДТП відбулась саме у зв`язку із порушенням [PERSON] правил дорожнього руху, тобто за відсутності вини [PERSON] , а тому відсутні підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди. 07.06.2022 року [PERSON] подано зустрічний позов, який прийнято судом. 04.08.2022 року представником позивача-відповідача подано відзив на зустрічний позову. Проти його задоволення заперечує, вказує що зустрічна позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню в частині моральної шкоди з тих підстав, що він керував джерелом підвищеної небезпеки та збив пішохода і в даному випадку на безумовній підставі моральну шкоду відшкодовує саме водій. Вважає, що не підлягає задоволенню і матеріальна шкода, оскільки зазначення про пошкодження автомобіля є надуманими та не зафіксованими в день вчинення ДТП, так як подія дорожньо-транспортної пригоди сталась 17.12.2021, а особу [PERSON] як учасника ДТП встановлено лише 21.12.2021 та транспортний засіб [PERSON] вилучено і оглянуто 21.12.2021. Отже даний факт лише підтверджує те, що [PERSON] покинув місце ДТП, бажав бути невідомий для правоохоронних органів та його віктимна поведінка спрямована на уникнення реєстрації факту ДТП, а довідка про оцінку необхідних робіт долучена до зустрічного позову датована піврічною давниною після того як [PERSON] вчинив ДТП та не є доказом наявності таких пошкоджень транспортного засобу у день ДТП. А витрати на адвоката Терлича А.В. у кримінальному провадженні, про які відповідач-позивач зазначає як про матеріальні збитки, теж не підлягають відшкодуванню, оскільки витрати пов`язані з правовою допомогою адвоката не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень ЦК України. За таких обставин просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. 04.08.2022 року справу призначено до слухання по суті. 06.09.2022 року представник відповідача-позивача подав відповідь на відзив на зустрічний позов, вважає, що у зв`язку із наявністю у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах. 06.09.2022 року представники сторін заявляли клопотання про подання заяв про стягнення витрат на правничу допомогу після постановлення рішення. В судовому засіданні представник позивача-відповідача та позивач-відповідач заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечили. В судовому засіданні представник відповідача-позивача проти первинного позову заперечив, зустрічний підтримав та просив задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши подані докази та матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 грудня 2021 року близько 15 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по вул. Свободи, [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» н.з. [NUMBER] рухаючись в напрямку вул. Подільської, вул. Водопровідна м. Хмельницького, здійснив наїзд на [PERSON] , який перетинав проїздну частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля у не встановленому місці. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ноги зі зміщенням. В зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021243000002574 від 19.12.2021 року. Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Гудзя Богдана Валерійовича від 27.04.2022 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В постанові про закриття кримінального провадження від 27.04.2022 року слідчим зазначено, серед іншого, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/3395-IT від 14.04.2022 року встановлено, зокрема, наступне. «2. При заданих обставинах події водій автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості навіть привести в дію робочу гальмівну систему, а тим більше, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останнього. 3. При заданому слідством комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, які б, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.» Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та матеріалами кримінального провадження. Звертаючись із первинним позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] вказує, що їм було завдано моральну шкоду, оскільки після зазначеного ДТП неповнолітній [PERSON] перебував 9 тижнів на лікарняному, не міг відвідувати навчальний заклад, на реабілітацію його здоров`я були витрачені значні для їх сім`ї кошти, внаслідок чого він зазнав моральних та душевних страждань, моральну шкоду оцінює в 100 000 грн. та вважає що вона має бути відшкодована незалежно від вини заподіювача, володільцем джерела підвищеної небезпеки. Так, згідно практики ВС, зокрема у справі №450/4163/18 від 12 квітня 2021 року вказано, що «особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно- правова презумпція заподіювана шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого, на яку послалися суди попередніх інстанцій. При цьому, згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі. З урахуванням викладеного, колегія суддів вирішила, що розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій не врахували, що відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини).» Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»- «... Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Позивач у своїх поясненнях зазначав про завдані йому моральні страждання у зв`язку із вимушеним перебуванням на лікарняному протягом 9 тижнів, фізичному болю, якого він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження навчання, а також фінансові витрати, які змушений був понести на лікування та відновлення свого здоров`я. Завдану моральну шкоду оцінив в розмірі 100 000 грн., а тому суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] в інтересах [PERSON] слід стягнути 20 000 грн. моральної шкоди, такий розмір буде достатнім та справедливим. В решті позову слід відмовити. Що стосується вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування 29 675,03 грн. майнової та 70 000 грн. моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити. В частині моральної шкоди зустрічний позов не підлягає до задоволення з вищевказаних підстав, адже [PERSON] керував джерелом підвищеної небезпеки та збив пішохода і в даному випадку на безумовній підставі моральну шкоду відшкодовує саме [PERSON] . Крім того, не підлягає задоволенню і матеріальна шкода, оскільки зазначення про пошкодження автомобіля не були зафіксованими в день вчинення ДТП, 17.12.2021 року, а транспортний засіб [PERSON] було вилучено і оглянуто 21.12.20221 року, а довідка про оцінку необхідних робіт долучена до зустрічного позову, датована 18.05.2022 року, після того як [PERSON] вчинив ДТП та не є належним та допустимим доказом наявності таких пошкоджень транспортного засобу у день ДТП. Що стосується витрат на адвоката Терлича А.В. у кримінальному провадженні, то вони не можуть бути матеріальними збитками, адже витрати пов`язані з правовою допомогою адвоката не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень ЦК України, що підтверджується практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи 910/12945/19. Таким чином, вимоги зустрічного позову не знайшли свого підтвердження під час слухання справи, а тому в його задоволенні щодо стягнення із [PERSON] , [PERSON] 29 675,03 грн. майнової та 70 000 грн. моральної шкоди на користь [PERSON] , слід відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved