Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 21319,91 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 травня 2019 року у м. Харкові мала місце ДТП за участю колісного транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та колісного транспорту марки Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 липня 2019 року винним у ДТП визнано [PERSON] . Згідно відповіді від НПУ та даних Централізованої бази даних МТСБУ на дату даної ДТП, автомобіль Mitsubishi Lancer р.н. [NUMBER] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту №468 від 10 червня 2019 року вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу марки Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ складає 21319,91 грн. В подальшому МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі [PERSON] в розмірі 21319,91 грн. Крім того, МТСБУ було сплачено послуги за неспертне дослідження та врегулювання страхового випадку по справі №58875 на користь ФОП [PERSON] у сумі 784,60 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 04 травня 2019 року о 03:40 год. в м. Харкові по вул. Цілиноградській, біля буд. 42 - А, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номер [NUMBER] , не був уважним при зустрічному роз`їзді, не дотримався безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 липня 2019 року притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою Харківського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 липня 2019 року, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП - залишено без змін. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, чинного поліса він не мав. Відповідно до ч. 2 ст. 39.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно ст. 39.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основним завданням МСТБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до копії звіту №468 від 10 червня 2019 року, вартість матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , складає 21319,91 грн. 20 лютого 2020 року Моторним (транспортним) страховим бюро України видано наказ № 2193, номер справи 58875 про відшкодування шкоди потерпілому [PERSON] в сумі 21319,91 грн. Відповідно до копії платіжного доручення № 1125295 від 20 лютого 2020 року вбачається, що МТСБУ оплатило страхове відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 21319,91 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати пов`язані оплатою послуг аваркома (експерта) по справі №58875 у розмірі 784,60 грн. Вказана сума була сплачена позивачем на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 967696 від 16 липня 2019 року. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; 38.2.2. до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; 38.2.3. до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; 38.2.4. до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.2.5. до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. З огляду на викладене, чинним законодавством визначено, серед іншого, право МТСБУ подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому за правилами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Моторного (Транспортного) страхового бюро України витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати у розмірі 21319,91 грн., та витрати понесені за послуги аварійного комісара у розмірі 784,60 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved