Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

17.10.2022 КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 36, 58), позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 578,74 грн., з яких: 262,28 грн. - інфляційних втрат, 316,46 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості та понесений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач несе збитки у зв`язку з відмовою відповідачів розраховуватись за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем за період 01.10.2018 по 31.07.2021 в загальному розмірі 15812,63 грн., з яких: 15233,89 грн. - основного боргу з централізованого опалення, 262,28 грн. - інфляційних втрат, 316,46 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості. Після подання позивачем даного позову до суду, 21.10.2022 на рахунок позивача надійшли кошти за особовим рахунком № [NUMBER] в сумі 15362,15 грн. та 16,68 грн., із яких 15233,89 грн. зараховано в рахунок погашення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, що утворилась за період з жовтня 2018 року до липня 2021 року включно, згідно заявлених позовних вимог, а решта суми 144,94 грн. - в рахунок сплати чергового платежу. Таким чином, на теперішній час залишились не сплаченими заявлені позивачем до стягнення з відповідачів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України: сума втрат від інфляції у розмірі 262,28 грн. та 316,46 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості, які нараховані за період з жовтня 2018 року по лютий 2020 року. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, зменшені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися судом належним чином. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 34), у якому вказує про відсутність у відповідачів боргу перед КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» станом на 20.10.2022. Отримавши 19.10.2022 попередження від КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» з вимогою сплатити борг за послуги теплопостачання в розмірі 15378,83 грн. до 01.11.2022 (цей борг виник ще в період з 2004 по 2014 рік, а з 2014 року усі поточні нарахування сплачуються щомісяця), відповідачі тож дня, 19.10.2022, сплатили вищезазначену суму боргу. За вказаних обставин просила відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 за №2189-VІІІ. Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово Комунального господарства м. Вінниця відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Також відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26.10.2022 підтверджується, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24-29). Вказане вище помешкання, в якому зареєстровані відповідачі, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5). Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із п. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Згідно пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 в справі №751/3840/15-ц). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відсутність укладеного письмово між сторонами договору на постачання теплової енергії, не звільняє споживача від обов`язку оплачувати спожиті комунальні послуги, надані виконавцем, оскільки відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони - як виконавця, так і споживача. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов`язком споживача теплової енергії. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідачі по справі не заперечували, що вони є споживачами теплової енергії, яка забезпечується КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за адресою: вул. Якова Гальчевського, 62/48, м. Вінниця, що підтверджується наданим суду відзивом на позовну заяву та доказами сплати періодичних платежів. Суд зазначає, що відсутність письмового договору між сторонами з зазначенням індивідуальних істотних умов не звільняє відповідачів від обов`язку оплачувати надані їм КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" послуги. Споживаючи послуги, надані КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", відповідачі не оплатили отримані послуги у встановленому законом строк і порядку. За період з 01.10.2018 по 31.07.2021 борг відповідачів за централізоване теплопостачання становив 15233,89 грн. (а.с. 10). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідачам нарахувало інфляційні в розмірі 262,28 грн. та 3% річних в розмірі 316,46 грн. Заборгованість за централізоване теплопостачання у розмірі 15233,89 грн., а також інфляційні в розмірі 262,28 грн. та 3% річних в розмірі 316,46 грн. було стягнуто солідарно з відповідачів на користь КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 29.10.2021 у справі №127/28519/21. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2022 (справа №127/28519/21) скасовано судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області від 29.10.2021 у справі №127/28519/21 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості (в загальному розмірі 15812,63 грн.) за спожиті послуги централізованого теплопостачання (а.с. 12). Оскільки суд скасував судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості, КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" звернулося до суду із позовом про стягнення вказаної вище заборгованості. Відповідачі отримали попередження від КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» з вимогою сплатити борг за послуги теплопостачання в розмірі 15378,83 грн. до 01.11.2022 (а.с. 35) 19.10.2022 відповідач [PERSON] сплатила 15362,15 грн., що підтверджується квитанцією №069866 від 19.10.2022 (а.с. 35 на звороті), з яких грошові кошти в сумі 15233,89 грн. позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, що утворилась за період з жовтня 2018 року по липень 2021 року включно, а решта суми 144,94 грн. - в рахунок сплати чергового платежу (а.с. 37). Копію квитанції №069866 від 19.10.2022 про сплату 15362,15 грн. боргу, відповідач [PERSON] надала суду 07.11.2022, тобто після відкриття провадження у справі. Після чого, 14.11.2022 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 36). Таким чином, згідно заявлених позовних вимог, несплаченими залишилися нараховані відповідачам інфляційні в розмірі 262,28 грн. та 3% річних в розмірі 316,46 грн. за період з 01.10.2018 по 31.07.2021 (а.с. 10). При цьому необхідно вказати на те, що нарахування інфляційних та 3% річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у даному випадку, за прострочення щомісячних платежів за надані позивачем послуги з теплопостачання. Правом заявити до стягнення інфляційних та 3% річних наділений позивач, котрий таким правом скористався. З огляду на викладене, нарахування позивачем відповідачам за період з 01.10.2018 по 31.07.2021 інфляційних в розмірі 262,28 грн. та 3% річних в розмірі 316,46 грн. відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, оскільки належних доказів у спростування заявлених позовних вимог відповідачі суду не надали. Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору - 2481 грн. (а.с. 6, 7), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача.

Outcome: approved