Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-371 від 31.08.2021 року, їй на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Великогеєвецьким старостинським округом Сюртівської сільської ради № 244/12-12/1 від 29.11.2022 року, в будинку за адресою [ADDRESS] , зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] 1972 р.н. (її сестра), та її син - [PERSON] 1995 р.н. (її племінник). Зазначає, що [PERSON] фактично не проживає в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , з січня 1995 року, без поважних причин, що підтверджується актом про не проживання особи затвердженого представником Великогеєвецького старостинського округу Сюртівської сільської ради та довідкою виданою Великогеєвецьким старостинським округом Сюртівської сільської ради № 459 від 23.11.2022 року. Вказує, що відповідач не проживає в зазначеному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші особи відповідачу не чинили. Як їй стало відомо зі слів сестри (матері відповідача) - [PERSON] , відповідач зараз фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Декілька місяців тому через скрутне фінансове становище у [PERSON] виникла необхідність оформити субсидію за комунальні послуги, проте в органах соціального захисту населення їй повідомили, що оскільки за адресою [ADDRESS] , окрім неї зареєстровані ще й інші особи, то оформити субсидію за комунальні послуги вони не можуть. Отже, факт реєстрації місця проживання відповідача в її будинку не дозволяє оформити субсидію, що є перешкодою у користуванні власністю. За таких обставин, позивачка просить суд винести рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В судове засідання [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-371 від 31.08.2021 р. на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Встановлено, що згідно довідки виданої Великогеєвецьким старостинським округом Сюртівської сільської ради № 244/12-12/1 від 29.11.2022 р., в будинку за адресою [ADDRESS] , зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] 1972 р.н. та її син - [PERSON] 1995 р.н. Однак, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично не проживає в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , з 2012 року, що підтверджується актом про не проживання особи затвердженого представником Великогеєвецького старостинського округу Сюртівської сільської ради та довідкою виданою Великогеєвецьким старостинським округом Сюртівської сільської ради № 459 від 23.11.2022 року. Крім цього встановлено, що факт реєстрації місця проживання [PERSON] в будинку, який належить [PERSON] не дозволяє оформити останній субсидію, що є перешкодою у користуванні власністю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. В ст.41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що [PERSON] є законною власницею вищевказаного будинку і факт реєстрації в такому [PERSON] , перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що поданий позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved