Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить суд: скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУ юстиції, б/н, від 02 листопада 1901 року (тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1438832, зареєстровано: 04.11.2004 року 12:15:48 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, додаткові дані: архівний номер: 3872887KIEV1, Архівна дата: 12.11.2001 рік, Дата виконання: 19.11.2001, № реєстру: 3-1689, внутр. №650116342CF23F2F3A51, коментарий: вх.7152) Мотивуючи тим, що [PERSON] , народилась [INFO] , що виключає можливість існування щодо неї документу датованого 1901 роком. Квартиру за адресою: [ADDRESS] остання придбала у 2000 році, проте арешт на даний об`єкт із зазначенням [PERSON] , як власника накладеного згідно постанови датованої 1901 році. На даний час відсутні будь-які відомості по виконавчому провадженні в рамках якого накладався арешт на майно, встановити стягувача не є можливим, дане виконавче провадження на виконанні не перебуває. Безпідставне обтяження майна створює перешкоди власнику у розпорядженні ним, чим порушує права власника. 23 вересня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статтей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідачі не скористалися своїм правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Представником відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовом та долученими доданими до неї отримано особисто 15 жовтня 2020 року, що підтверджується зворотнім повідомленням. Представником відповідача Першої Київської державної нотаріальної контори копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовом та долученими доданими до позову отримано особисто 13 жовтня 2020 року, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендовано кореспонденції. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Виходячи з положень ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 20 квітня 2000 року. Як вбачається з Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 11 серпня 2020 року, міститься тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1438832; зареєстровано: 04.11.2004 12:15:48 за №1438832 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 11; підстава обтяження: постанова, б/н, 02.11.1901, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУ юстиції; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутність коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 3872887KIEV1, Архівна дата: 19.11.2001, дата виникнення: 19 листопада 2001, № реєстра: 3-1689, внутр.№ 650116342CF23F2F3A51, комментарий: вх. 7152. 11 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з запитом про надання інформації щодо виконавчого провадження в рамках якого Відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУ юстиції, було винесено постанову, б/н, 02.11.1901, яка стала підставою обтяження, зареєстрованого 04.11.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за № 1438832. 11 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори з запитом про надання належним чином завірену копію постанови, б/н, 02.11.1901, яка стала підставою обтяження, зареєстрованого 04.11.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за № 1438832, та 21 серпня 2020 року отримала повідомлення, що відповідно до номенклатур справ Першої Київської державної нотаріальної контори до 2000 року (включно) термін зберігання документів, щодо накладення, зняття арештів (заборон) складав 3 роки, тому надати копію документів на підставі яких було накладено заборону відчуження майна є неможливим, в зв`язку з їх відсутністю. 11 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Київського державного нотаріального архіву з запитом про надання належним чином завірену копію постанови, б/н, 02.11.1901, яка стала підставою обтяження, зареєстрованого 04.11.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за № 1438832, та 14 серпня 2020 року отримала повідомлення, що Перша Київська державна нотаріальна контора передала га державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архіву за період з 1952 по 1982 року. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 24 квітня 1999 року) Відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» 18 серпня 2020 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у відповідь на звернення [PERSON] , повідомлено, що відповідно до пошукової інформації, отриманої за допомогою програмного забезпечення АРМ «Виконавець» за параметрами пошуку «ПІБ» боржника», а саме виконавче провадження де боржником є [PERSON] станом на 18 серпня 2020 року на примусовому виконанні у відділі не перебуває та не перебувало. Однак, як вбачається з Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 11 серпня 2020 року, міститься тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1438832; зареєстровано: 04.11.2004 12:15:48 за №1438832 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 11; підстава обтяження: постанова, б/н, 02.11.1901, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУ юстиції; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутність коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 3872887KIEV1, Архівна дата: 19.11.2001, дата виникнення: 19 листопада 2001, № реєстра: 3-1689, внутр.№ 650116342CF23F2F3A51, комментарий: вх. 7152. Згідно з ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Як передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі ч. 5 ст. 59 Закону України «При виконавче провадження», чинного на момент звернення позивача до суду, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статі 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи викладене,

Outcome: partial