Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Короткий зміст позову. [PERSON] , [PERSON] звернулися до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ірина Миколаївна з позовом про усунення від права спадкування. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , [INFO] , після смерті якого залишилася спадщина, що складається із однієї другої квартири [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] вказують, що в даній квартирі проживають вони з дітьми, разом з цим в квартирі також зареєстрований відповідач. Зазначають, що окрім них спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , є також відповідач [PERSON] . Окрім наведеного, в обґрунтування заявлених вимог, позивачі [PERSON] , [PERSON] посилаються на те, що звернувшись до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М., їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на частку квартири [ADDRESS] , з підстав не надання нотаріусу правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] . Аргументують зміст позову і тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] відсутній на території України починаючи з 2018 року та не проживає за місцем реєстрації у наведеній квартирі; останній перетнув державний кордон в з 01.01.2018 року по даний час відсутній на території України. Позивачі стверджують, що за життя батька [PERSON] , [PERSON] не спілкувався за життя із батьком, не надавав йому матеріальної допомоги та у 2018 році взагалі покинув територію України; вони ж як доньки [PERSON] постійно підтримували тісні родинні стосунки зі своїм батьком, допомогали йому матеріально, здійснювали постійний догляд, та за хвороби батька, забезпечували медичний огляд, та особливо під час стаціонарного лікування на захворювання Ковід - 19; на телефонні дзвінки рідних сестер та матері не відповідав. Відповідач не приїхав на похорони батька, ніякої матеріальної допомоги на поховання не надав, вони самостійно займалася церемонією поховання свого батька. Просять, позов задовольнити; усунути [PERSON] , [INFO] , від права на спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] та стягнути на користь позивачів судові витрати в рахунок сплаченого судового збору. Рух справи та позиція сторін 12.10.2022 року відкрито провадження у справі № 727/8561/22 за правилами розгляду загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.11. 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце судового розгляду справи, до суду представником позивачів, адвокатом Андрюк А.М. надано суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителів, надано згоду письмову на заочний розгляд справи; позовні вимоги підтримано, які просили задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд справи шляхом направлення поштового повідомлення. Поштовий конверт не був вручений адресату та повернувся до суду з відміткою адресат відсутній за місцем проживання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ірина Миколаївна в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце судового розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надано. Сторона відповідача своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористались. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, зі згоди позивачів, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 15.02.2022 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Судом досліджені докази та застосовані норми права. Судом належними доказами встановлено наступне. З довідки про реєстрацію місця проживання особи позивачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані і фактично проживають за адресою [ADDRESS] (а.с. 13,17). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] між собою перебувають в родинних відносинах, що відповідно підтверджується копія свідоцтв про народження останніх (а.с. 18,20,14), а також фотографіями (а.с. 55). Позивач [PERSON] 05.08.2021 року змінила прізвище згідно свідоцтва про зміну імені з [PERSON] на [PERSON] (а.с.47) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Анатолічне вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 28) Даними листа приватного нотаріуса Чернівецького нотаріального округу Олійник І.М. від 11.01.2021 року зазначено, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] , та доньки [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25); Приватним нотаріуса Чернівецького нотаріального округу Олійник І.М. 01.09.2022 року під № 48/02-31 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підставі не надання правовстановлюючих документів на частку квартири [ADDRESS] (а.с.26). Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа 65798099 - 9/2020 від 05.05.2020р. (копія Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, а.с. 27). Поховання [PERSON] здійснили позивачі, що підтерджується відповідними доказами оплати розрахунку замовлення та листом МКП Спецкомбінат від 29.08.2022 року № 365/01.05 (а.с. 29-31). Судом окрім наведеного установлено, що за життя спадкодавець [PERSON] постійно потребував сторонньої допомоги оскільки хворів на Ковід -19 двобічною вірусною пневманією, що і стало причиною смерті (а.с.24). Відповідно до дослідженої медичної документації хворого № 1936/337 за життя [PERSON] хворів, перебував тривалий період часу на стаціонарному лікуванні Чернівецької міської лікарні (а.с. 32-45), де і [INFO] помер, що вбачається з протоколу патолого анатомічного дослідженні 17 від 29.04.2020 року (46). Відповідач згідно даних КП Містосервіс є зареєстрованим за адресою Сіді Таль 2/1А, однак тривалий час не проживає фактично, що вбачається з акту 221 від 04.08.2022 року (а.с.48). Реєстрація за вказаною адресою відповідача підтверджена також довідкою про склад сім`ї місце проживання зареєстрованих в житі осіб (а.с. 49). Відповідач, [PERSON] згідно витретуваних судом даних за клопотанням позивачів, від 05.12. 2022 року перетнув державний кордон України через пункт пропуску Львів 05.09.2018 року о 15.21 год. (а.с. 79). Позивачі у справі просять усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування оскільки він умисно ухилявся і ухиляється від надання допомоги спадкодавцю [PERSON] , який потребував стороньої допомоги в зв`язку з хворобами та неможливістю в повній мірі себе обслужити та забезпечити матеріально під час тривалого перебування на лікуванні в стаціонарі, до настання смерті, а також у зв`язку з тим, що відповідач не цікавився життям та здоров`ям батька, який в силу захворювань перебував у безпорадному стані. За змістом ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності підстав для усунення відповідача від права на спадкування майна її матері [PERSON] суд зважає на наступне. Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частинами 5 та 6 ст. 1224 Цивільного кодексу України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Таким чином, закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за умови встановлення судом певного юридичного складу. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18). Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). З досліджених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, судом встановлено, що неспроможність спадкодавця своїми силами через хворобу та ряд хронічних захворювань самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим [PERSON] потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, від чого самоусунувся відповідач, та усі необхідні турботи про батька взяли на себе позивачі. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 200/21452/15-ц (провадження № 61-18578св18), від 30 травня 2019 року в справі № 346/1178/17 (провадження № 61-48393св18). Верховний Суд підкреслив, що частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Тобто, у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18, від 25 березня 2019 року у справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18, зазначено, що тлумачення норми частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18, зазначено, що підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Оцінюючи матеріальну змогу відповідача надавати допомогу спадкодавцю [PERSON] за життя, суд встановив, що [PERSON] виїхав за кордон., що документально підтверджено вищенаведеним доказом. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. В порядку ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір сплачений за подачу позову до суду, документально підтверджений. На підставі викладеного,

Outcome: approved