Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

16.09.2021 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок загальною площею 54,2кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., а також земельна ділянка загальною площею 0,1000га, кадастровий номер 3210500000:09:041:006, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вищезазначене майно було придбане як предмет іпотеки з прилюдних торгів на підставі Акту про реалізацію предмету іпотеки від 23.12.2020 року ВП №60883066, та, що після того, як 23.12.2020 позивачем було отримано та оформлено відповідні документи (витяги та свідоцтво про право власності) постало питання обслуговування та утримування житлового будинку та земельної ділянки. Під час відвідування комунальних та інших підприємств, установ та організацій, зокрема, і тих, що надають послуги з газопостачання, електроенергією та вивезення твердих побутових відходів, позивачу стало відомо, про те, що в будинку зареєстрована невідома їй особа, яка не є колишнім власником, [PERSON] . Зазначає, що відповідач понад один рік в будинку не проживає, витрат на утримання майна не несе, реєстрація місця проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачу реалізувати своє право у повній мірі. Ухвалою від 18.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 27). У судове засідання позивач не з`явилася, направила письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача, за змістом якого позов підтримує. Відповідач у призначене судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, за останнім відомим місцем проживання, відзиву, заяви про розгляд справи відповідач не направила. відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подане клопотання, письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка з кадастровим номером 3210500000:09:041:0066, на якій будинок розташований, належить позивачу [PERSON] на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Дудкою О.С. від 23 грудня 2020 року реєстрований №3243, зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2020 (а.с.9,10,11). Також встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрована відповідач, що підтверджується даними, наданими Реєстраційною службою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 25.01.2022 №20-36-851 (а. с.18). Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов від 15 серпня 2022 року, складеним депутатом Бориспільської міської ради Вовкотруб К.Д., зі слів сусідів [PERSON] за вказаною адресою [ADDRESS] , не проживає більше одного року (а.с.16). Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, с уд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до підпункту 2 п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі : рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, які свідчать про те, що відповідач, яка тривалий час, понад один рік, з належному позивачу на праві власності домоволодінні не проживає, з урахуванням чинного цивільного та житлового законодавства втратила права користування вказаним житлом, проте в добровільному порядку не знімається з реєстрації, суд дійшов висновку, що позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок (а.с. 5) слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved