Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

19 березня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивачка просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 78\~618, 78 грн., витрати на лікування у розмірі 4724,30 грн., моральної шкоди в сумі 20\~000 грн. та судові витрати. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 12\~вересня 2018\~року відповідач\~ [PERSON] \~керуючи транспортним\~засобом марки\~«Volkswagen\~Touareg»\~д.н.з\~ [NUMBER] \~рухаючись на\~перехресті вулиць\~1-\~ша Інгульська\~ Херсонське\~шосе у\~м.\~Миколаєві,\~в порушення\~п.п.2.3\~б;\~13.1\~Правил дорожнього\~руху України,\~не врахував\~дорожню обстановку,\~не дотримався\~безпечної дистанції\~в результаті\~чого здійснив\~зіткнення з\~транспортним засобом\~«Volkswagen\~passat\~variant»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~ який\~рухався попереду\~та в\~результаті інертного\~руху здійснив\~зіткнення з\~транспортним засобом\~«Volkswagen\~passat\~variant»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який належить\~позивачці на\~праві власності.\~При ДТП\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження\~з понесеними\~матеріальними збитками. Крім матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу позивачки, вона понесла витрати на лікування, лікування стало наслідком погіршення фізичного стану після ДТП, а також зазначила, що в результаті неправомірних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, пов`язаних з ДТП та пошкодженням майна. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює в 20 000,00 грн. Постановою Центрального\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~23.11.2018\~р.\~у справі\~№ 490/7894/18\~визнаний винним\~у порушенні\~вимог п.п.\~2.3б,\~13.1\~Правил дорожнього\~руху України\~та притягнуто\~до адміністративної\~відповідальності за\~ст.\~124\~КУпАП України та накладено стягнення\~\~у вигляді штрафу в сумі 340 грн. в дохід держави. Згідно з висновком № 19-216 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу станом на 11.03.2019 року, складеного старшим судовим експертом сектору інженерно - технічних досліджень МВ ОНДІСЕ Кульовим О.Ю., вартість відновлювального ремонту автомобіля, завданого власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП 12.09.2018 року на дату проведення експертизи становить 78\~618, 78 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив у добровільному досудовому порядку відшкодування шкоди, позивачка змушена звернутись за захистом своїх прав до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 08.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаним позовом. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 22.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою суду від 26.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Ухвалою суду від 02.06.2021 залучено Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування» до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 07.07. 2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Згідно Розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.06.2022 року "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" в зв`язку з увільненням від виконання обов`язків судді Саламатіна О.В, на час мобілізації - справу передано на повторний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 року дану справу розподілено на суддю Гуденко О.А. та передано останній у зв`язку з особливостями роботи суду у воєнний час - 29 червня 2022 року. Ухвалою суду від 07.07.2022 року прийнято до провадження, продовжено судовий розгляд зазначеної справи. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, яким заперечували проти позову, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що висновок експертного дослідження транспортного засобу № 19-216 від 11.03.2019 року не може вважатися належним доказом у справі, оскільки автомобіль позивача був випущений у 2007 році, та на момент дослідження експертом мав строк експлуатації 12 років. Доказів того, що в період з 2007 року по 2019 рік автомобіль позивачки не потрапляв у інші ДТП або не зазнавав інших механічних пошкоджень, позивач не надав, відповідно, експерт не міг належним чином оцінити вартість відновлювального ремонту тих пошкоджень, які з`явились безпосередньо після ДТП 12.09.2018 року. До того ж, вартість відновлювального ремонту у сумі 78\~618, 78 грн. є надто великою і не відповідає фактично завданим механічним пошкодженням та затратам на їх усунення. Щодо відшкодування витрат на лікування в сумі 4\~724,30, позивачка не надала доказів, що витрати на лікування, здійснені нею, безпосередньо пов`язані з ДТП, яка відбулась 12.09.2018 року, а також необґрунтовано завищена сума в 20 000,00 грн. моральної шкоди. Представник третьої особи АТ «Просто-Страхування» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що позивачка є власником транспортного засобу Volkswagen passat variant», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , виданим 19.01.2008 року Миколаївським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС. 12\~вересня 2018\~року відповідач\~ [PERSON] \~керуючи транспортним\~засобом марки\~«Volkswagen\~Touareg»\~д.н.з\~ [NUMBER] \~рухаючись на\~перехресті вулиць\~1-\~ша Інгульська\~ Херсонське\~шосе у\~м.\~Миколаєві,\~в порушення\~п.п.2.3\~б;\~13.1\~Правил дорожнього\~руху України,\~не врахував\~дорожню обстановку,\~не дотримався\~безпечної дистанції\~в результаті\~чого здійснив\~зіткнення з\~транспортним засобом\~«Volkswagen\~passat\~variant»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~ який\~рухався попереду\~та в\~результаті інертного\~руху здійснив\~зіткнення з\~транспортним засобом\~«Volkswagen\~passat\~variant»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який належить\~позивачці.\~При ДТП\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження\~з понесеними\~матеріальними збитками. Також зазначила, що через протиправну поведінку відповідача їй були спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням її автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Розмір завданої моральної шкоди у грошовому виразі позивачка оцінила у 20 000 грн. На підставі наведеного просила позовні вимоги задовольнити. Разом з тим, на замовлення позивачки було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen passat variant», д.н.з. [NUMBER] та складено висновок експертного дослідження № 19-216 від 11.03.2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, визначена в розмірі 78\~618, 78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до п. 2.4 вказаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації. За приписами п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. В ст. 1192 Цивільного кодексу України зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.». Тобто, у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Розмір збитку, про відшкодування якого просить позивачка, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. З огляду на викладене, висновок № 19-216 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 11.03.2019 року суд не може взяти до уваги, оскільки у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які могли бути понесені позивачкою. Аналогічного правового висновку дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18), та від 25 березня 2019 року у справі № 591/3152/16-ц (провадження № 61-20779св18). Однак, позивачка достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме нею та саме у такому розмірі, як вона просить про це у позові суду (рахунки, акти виконаних робіт, докази сплати робіт по здійсненню відновлювального ремонту ТЗ тощо) не надала. Крім того, варто вказати на те, що згідно із ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.11.2018 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Просто- Страхування» згідно з договором страхування від 28.12.2017 року № АК7817626. ПрАТ «Просто-\~Страхування» здійснило\~виплату страхового\~відшкодування позивачці згідно страхового акту № 131376 від 16.07.2019 року в сумі 27 459,90 грн., за виключенням франшизи в\~розмірі - 510 грн., що підтверджує позивачка. Позивачка не оскаржувала рішення ПрАТ «Просто- Страхування» про виплату страхового відшкодування. Враховуючи те, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що нею фактично було відремонтовано транспортний засіб, та нею витрачено значно більше коштів ніж передбачає страхова виплата ПрАТ «Просто- Страхування», у зв`язку з чим, на переконання суду, відсутні достатні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 78\~618, 78 грн. за наведених в позові підстав. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Умовами п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що в добровільному порядку відповідач не сплатив позивачеві франшизу в розмірі 510 грн., вона, як матеріальний збиток, підлягає стягненню із нього в примусовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині суми підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача відшкодування понесених витрат на лікування в сумі 4\~724,30 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину відповідача у завданні шкоди здоров`ю позивача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою позивачці, вказана вимога не підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. 00 коп., то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено вп. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Судом також встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці по справі спричинені душевні страждання, а тому з урахуванням суті позовних вимог, глибини душевних страждань позивачки, обставин, при яких була заподіяна шкода, ступеня вини відповідача, вимог розумності і справедливості, суд вважає вірним стягнути з відповідача на користь позивачки 12 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню з вищевикладених мотивів. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що по справі позивачкою понесені судові витрати, а саме: сплачено судовий збір в сумі 1127,91 грн., сплачено проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1372,80 грн. Всього - 2500,71 грн. За такого, на підставі вищевказаного з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем у сумі 397,86 грн. (12510*100%:78618,78=15,91%; 2500,71 грн.*15,91%:100%= 397,86). На підставі викладеного,

Outcome: partial