Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

30.01.2023 заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, за участю заінтересованої особи: Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій порушується питання про встановлення факту того, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, та громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрували шлюб 03 серпня 2022 року, та про встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , в м. Мелітополь Запорізької області народила [INFO] дитину жіночої статі - [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що заявники по справі [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Мелітополь Запорізької області та [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, є громадянами України, відповідно до їх паспортів, відповідно до довідки про склад родини з місця проживання, виданою головою ОСББ «Альянс» Дрогановою А.М., проживають разом у складі родини з травня 2017 року по теперішній час. У 2022 році заявники вирішили побратися, заявниця завагітніла дитиною приблизно у березні 2022 року. Після 24.02.2022 двічі заявники намагались виїхати на підконтрольну територію України через контрольно- пропускний пункт у м. Василівка Запорізької області з метою переїзду, однак штучно створені окупаційною владою величезні черги з людей, не надавали такої можливості. Прагнучи хоч якось оформити шлюбні відносини, заявники звернулись до відділу запису цивільного стану, cтвореного окупаційною владою, розташованого за адресою: [ADDRESS] , подали заяви про реєстрацію шлюбу, через деякий час було проведено ритуал одруження та видано свідоцтво про укладення шлюбу російського зразку серії [NUMBER] від 03 серпня 2022 року. Місцем державної реєстрації у зазначеному свідоцтві вказано: [NUMBER] Сімферопольський районний відділ запису цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Органом, що видав означене свідоцтво, вказаний той же відділ. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини: [PERSON] , чоловіка - [PERSON] . У зв`язку із укладенням шлюбу на тимчасово окупованій території заявники не можуть отримати дублікат свідоцтва про шлюб на підконтрольній Україні території із внесенням відповідного актового запису у Державний реєстр актів цивільного стану як підтвердження наявності відповідних шлюбних стосунків на державному рівні. Так, шлюб укладений на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює юридичних наслідків, а тому у заявників немає іншої можливості підтвердити факт реєстрації шлюбу, аніж звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту реєстрації шлюбу.. Враховуючи, що встановлення факту реєстрації шлюбу між заявниками на тимчасово окупованій території має значення для реалізації немайнових прав заявників, завдяки прагненню оформити свої родинні документи належним чином, заявники вирішили звернутися до суду з вказаного приводу. На теперішній час територія м. Мелітополя Запорізької області перебуває в окупації російських збройних сил, починаючи з 25.02.2022 року. [INFO] о 22 -05 годин від сімейних відносин у заявників народилась донька - [PERSON] . Пологи відбулися на тимчасово окупованій території м. Мелітополь, в «Государственном бюджетном учреждении здравохранения «Мелитопольский обласной родильный дом» ( [ADDRESS] ), було видано Медичне свідоцтво про народження № 938 від 20.12.2022 року, яке виконано на російській мові, з печаткою Російського закладу. Отримати свідоцтво про народження дитини на окупованій частині території України, заявники, як і свідоцтво про шлюб, не можуть так як не працюють українські державні компетентні органи, також оскільки відсутнє медичне свідоцтво про народження дитини на оригіналу бланку встановленого зразку, затвердженої українським законодавством форми та медична довідка (форми 103-1/0); також батьки дитини, з дитиною не можуть фізично виїхати з окупованої території Запорізької області, так як ведуться активні бойові дії ЗСУ з російським агресором, а наявне медичне свідоцтво про народження дитини, яке було видане їй в «Государственном бюджетном учреждении здравохранения «Мелитопольский обласной родильный дом» на російській мові з печаткою не встановленого зразку, є незаконним на території України. У зв`язку з цим, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із даною заявою. Просять також розглянути справу за її відсутності та відсутності представника, за наявними в матеріалах справи документами. Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримують повністю та просять її задовольнити. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою. 31.01.2023 представник заявників. адвокат Скворцова О.В., подала заяву про уточнення вимог, та просила: - встановити факт реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Мелітополь Запорізької області, з [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, уродженкою смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, [INFO] ; - поновити актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від 03 серпня 2022 року, у якому зазначити, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Мелітополь Запорізької області, який проживає у [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, яка проживає у [ADDRESS] , зареєстрували шлюб 03 серпня 2022 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON] , чоловіка - [PERSON] ; - встановити факт народження [INFO] в м. Мелітополі Запорізької області у матері : [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, дитини жіночої статі громадянки України - [PERSON] ; - зазначити в актовому записі про народження дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] , місце народження дитини: Україна, Запорізька область, місто Мелітополь, матір`ю дитини: [PERSON] , [INFO] , громадянку України, батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлявся шляхом електронного повідомлення. Частиною 2 статті 247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення заяви. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами України та документовані паспортами громадян України, відповідно, ID-картка № [NUMBER] , орган видачі 2318, та серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області. Заявники проживають разом у складі родини за адресою: [ADDRESS] з травня 2017 року, відповідно до довідки про склад сім`ї з місця проживання від 20 вересня 2022 року виданою головою ОСББ «Альянс» Дроганова А.М. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03 серпня 2022 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Сімферопольським районним відділом запису цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації 03.08.2022 року (код органу 99100023), актовий запис № 120229910002300496002. 19 грудня 2022 року [PERSON] , [INFO] , народила дитину жіночої статі, що підтверджується відомостями медичного свідоцтва про народження «Государственного бюджетного учреждении здравохранения «Мелитопольский обласной родильный дом» № 938 від 20.12.2022 року. Відповідно до ч. 1, 8 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. У частині першій статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідній запис чи відмовлено у його відновленні, або він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі Правила), для реєстрації факту народження дитини, яке відбулося в медичному закладі, до органів реєстрації необхідно подати медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 (п. 2 гл. 1 розділу 3 Правил). Це свідоцтво подається, якщо дитина народилася на території України. Оскільки м. Мелітополь є територією України, жодний інший документ у випадку народження дитини в медичному закладі не є підставою для отримання свідоцтва про народження. Однак на території м. Мелітополь фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство Російської Федерації. Тому документи про народження дитини видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров`я РФ, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. До того ж, згідно п.3 гл.1 розділу 3 Правил, державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Місцем народження дитини в даному випадку є м. Мелітополь. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у редакції, чинній на час розгляду справи, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) Європейський суд з прав людини обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому Європейський суд з прав людини констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження дитини та укладення шлюбу, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження дитини та укладення шлюбу на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Відповідно до п. 4 ст. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 ЦПК України суд праві розглядати справи, зокрема, про встановлення факту реєстрації шлюбу, які мають розглядатись за місцем проживання заявника. З наведеного випливає, що за загальним правилом заява про встановлення факту реєстрації шлюбу підсудна Комунарському районному суду м. Запоріжжя, якому розпорядженням голови Верховного Суду передана підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Частиною третьою статті 293 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 ЦПК України. Таким чином, оскільки заява щодо встановлення факту народження дитини підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, справа в цілому може бути розглянута цим судом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 124 Конституції України, делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на надані докази факт того, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, та громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрували шлюб 03 серпня 2022 року, та факт того, що [PERSON] , [INFO] , в м. Мелітополь Запорізької області народила [INFO] дитину жіночої статі - [PERSON] , є підтвердженим. Наведені вище висновки суду щодо застосування норм матеріального та процесуального права узгоджуються з правовими позиціями КЦС ВС, викладеними в постановах від 16.11.2022 у справі № 759/1443/22, від 10 грудня 2018 року у справі N 2-о-48/10 (провадження N 61-1217св18), від 17 квітня 2019 року у справі N 694/332/17 (провадження N 61-26442св18), від 08 вересня 2021 року у справі N 752/18540/20 (провадження N 61-4695св21), Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана а батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявник. Відповідно п.21 ст.5 Закону України «Про судовий збір», заявники при подані Заяв до суду про встановлення фактів, які мають юридичне значення, подані у зв`язку із дією воєнного чи надзвичайного часу, збройною агресією, збройного конфлікту, тимчасовою окупацією територій України, звільняються від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved