Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Захисник Лабік Г.І. звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] до Департаменту патрульної поліції МВС України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок незаконних дій працівниками правоохоронних органів. В позові посилається на те, що він проживає по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] та зятем [PERSON] . На думку [PERSON] його родичі хочуть позбавити його права власності на будинок в якому він проживає. По цій причині вчиняють побутові конфлікти, провокують його на вчинення протиправних дій та вчиняють над ним домашнє насильство. 25.07.2021 року близько 21.00 години [PERSON] разом із зятем [PERSON] вчинили адміністративне правопорушення, яке передбаче ст.173-2 ч.1 КУпАП. З даного приводу [PERSON] звернувся в поліцію. На вказаних осіб були складені адміністративні протоколи за ст.173-2 ч.1 КУпАП. Після вказаних подій [PERSON] та [PERSON] пообіцяли помститися [PERSON] за те, що у зв`язку із його викликом працівників поліції були складені протоколи. Так, 29.07.2021 року приблизно в 21:52 годині [PERSON] знаходився за місцем проживання, де його дружина [PERSON] та зять [PERSON] почали знову сімейну сварку, однак він не піддавався на провокації дружини, яка здійснила виклик поліції, однак на нього склали адміністративний протокол. В подальшому вказаний протокол був направлений для розгляду та прийняття рішення в Садгірський районний суд. Постановою судді Садгірського районного суду м.Чернівці від 25.10.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Однак, вказана постанова була скасована Чернівецьким апеляційним судом у з`вязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що внаслідок вказаних дій йому завдано моральну шкоду, яка полягала у тому, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у нього, як особи невинуватої, з`явилося відчуття тривоги, хвилювання, безсоння. Такі незаконні дії принизили його честь та гідність через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника. Також у позивача відбулося погіршення стосунків з оточуючими людьми, він упевнився у безкарності посадових осіб Національної поліції України, що підірвало авторитет органів державної влади. Вказану моральну шкоду позивач оцінює в 20 000 гривень. Звертає увагу суду на те, що внаслідок неправомірних дій працівників патрульної поліції був змушений витратити час на збирання доказів, складання процесуальних документів, звернення до суду, участі в судових засіданнях, пошуку кваліфікованої юридичної допомоги, через що у ного зірвалися життєві плани, відбулися погіршення стосу Просить суд стягнути з Державного бюджету України в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державно влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача Державного казначейської служби України Ю.Катриняк - Гладка в судовому засіданні пояснила, що не визнає позовні вимоги та просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов. Складений працівником патрульної поліції протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача. Протокол про адміністративне правопорушення є одним із джерелом доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. При складанні протоколу у відношенні до позивача, працівник патрульної поліції діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до КУпАП та ЗУ «Про національну поліцію», а доказів про визнання його дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено, факту завдання, позивачу цими діями моральної шкоди та причинно наслідкового звязку з протиправністю дій і завданням шкоди. Делікна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК України відповідальність настає незалежно від вини. Посилання позивача на те, що протиправність та неправомірність дій працівників поліції, щодо складання у відношенні до нього протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується постановою Чернівецького апеляційного суду від 22.11.2021 року про закриття провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності і вказаною постановою неправомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено. В рішенні суду також не міститься обгрунтування, які саме дії заподіяли шкоду, а також відсутні докази, які б підтверджували причинний зв`язок між діями та нанесенням шкоди, що є грубим порушенням вимог статті 1167 ЦК України. Звертає увагу суду на те, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Сам лише факт хвилювання позивача в очікуванні постанови Чернівецького апеляційного суду щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних особі. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції МВС України Замерзляк О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. До початку судового розгляду спрямував до суду відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що аргументи позивача, якими він обгрунтовує обов`язок відповідача, на його думку, відшкодувати йому шкоду є неналежними, не узгоджуються з нормами чинного законодавства та не можуть бути підставами для задоволення позовних вимог та відшкодування, нібито завданої шкоди. Свої позовні вимоги позивач грунтує на тому, що рішенням Чернівецького апеляційного суду закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, жодного рішення, дії або бездіяльності будь якої посадової особи відповідач незаконними та протиправними визнані не були. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21.11.2021 року встановлено, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення [PERSON] дій , зазначених у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП. Однак, як вбачається із резолютивної частини рішення суду, воно не встановлює факт протиправної дії або бездіяльності посадової особи або службової особи органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, внаслідок якої позивач, на його думку, зазнав моральної шкоди. Будь яких доказів вини відповідача у завданні йому моральної шкоди позивач не надав та не довів наявність будь якої протиправної дії чи бездіяльності з боку відповідача, а також позивач не надав суду жодних доказів, які б доводили сам факт наявності моральної шкоди. Сума моральної шкоди, яку вказує позивач, а саме 20 000 гривень не підтверджується жодними фактичними даними, та більше того, позивач навіть не деталізує чітко, чому саме така сума є необхідною. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідач «Департамент патрульної поліції Національної поліції України» не є органом, що здійснює оперативно розшукову діяльність, ані досудове розслідування, не входить до системи прокуратури чи судової системи України. Вважає, що сам факт скасування апеляційним судом постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності відповідача у розумінні вимог ст.1176 ЦК України, а тому не тягне обов`язкового наслідку цивільно правового характеру і не може бути доказом того, що діями його посадової особи, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, постанову Садгірського районного суду м.Чернівці від 25 жовтня 2021 року відносно [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КупАП скасовано, а провадження по справі закрито, за відсутності в його діях складу та події адміністративного правопорушення (а.с.7-11). Згідно зі ст. 56 Конституції України кожному гарантоване право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 вищевказаного Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, може свідчити про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Аналогічні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19) та від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21). У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що: «здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Судом встановлено, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року провадження по справі відносно [PERSON] за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрито, за відсутності в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Отже, судом встановлено, що у зв`язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Однак, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. У відповідності до п.9 N 5 від 25.05.2001 Постанови Пленуму Верховного суду ? «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я, потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, дослідивши наявні матеріали справи, а саме постанову Чернівецького апеляційного суду від 22.11.2021 року, якою закрито адміністративне провадження відносно [PERSON] , суд також враховує обсяг заподіяної позивачу моральної шкоди, глибину та тривалість його страждань, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, що він жив відчутті постійної тривожності, однак судом враховується також, те що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи та не повинен призводити до її збагачення, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Державного бюджету України на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позову про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок незаконних дій працівниками правоохоронних органів, що підтверджується копією посвідчення по інвалідності серія [NUMBER] від 22.07.2020 року. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 2481 гривень. Отже, враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме на суму 10 000 гривень, то вартість судового збору становить 150 гривень, однак відповідно до вищевказаного Закону вартість судового збору не може становити менше 2481 гривень. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судом встановлено, що вартість судового збору слід стягнути з відповідачів в розмірі 2481 гривень по 1240,50 гривень з кожного в дохід держави.

Outcome: partial