Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

25.03.2021 р. до Гайсинського районного суду [PERSON] подав позовну заяву (цивільний позов) [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, у якому позивачем було заявлено такі позовні вимоги: 1. Припинити стягнення аліментів, встановлених Судовим наказом у справі № 129/3220/20 Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, з [PERSON] на користь [PERSON] у частині стягнення аліментів на утримання сина, - [PERSON] , [INFO] , зменшивши розмір стягнення з платника аліментів у відповідній частці. 2. Визнати судовий наказ у справі № 129/3220/20 Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню з часу зміни місця проживання дитини та з часу пред`явлення судового наказу до виконання у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтував тим, що 21.12.2020 року Гайсинський районний суд Вінницької області видав судовий наказ у справі № 129/3220/20, яким наказав: стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2020 р. і до їх повноліття. Вказаний судовий наказ Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, виданий у цивільній справі № 129/3220/20, звернуто до виконання та він перебуває на виконанні у Гайсинському РВ ДВС ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький), починаючи з 18.12.2020 р. та дотепер за вказаним судовим наказом із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання обох дітей (дочки та сина) в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачка [PERSON] з 18.12.2020 р. та дотепер за вказаним судовим наказом отримує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] і користується ними на власний розсуд, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач змушений був звернутися до суду з відповідною позовною заявою про припинення стягнення аліментів на утримання сина та відповідне зменшення розміру аліментів, що з нього стягуються за вищевказаним судом наказом. На період часу звернення 18.12.2020 року відповідач [PERSON] до Гайсинського районного суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та утримання дітей, у тому числі й на сина [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер фактично постійно проживав та проживає разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] та знаходиться на утриманні свого батька, тобто на час видачі судового наказу та дотепер відсутній та немає зараз матеріальної передумови для виконання судового наказу в частині стягнення аліментів із батька дитини та об`єктивно відсутній обов`язок батька сплачувати аліменти матері дитини на утримання їх сина у зв`язку із фактичним проживанням дитини (сина) разом з своїм батьком, знаходження сина на утриманні батька. Фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька, дають законні підстави для звільнення його від сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері дитини. 05.05.2021 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження у цій справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні, яке неодноразово відкладалось за клопотанням сторін у справі. 05.11.2021 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області задоволено клопотання представника відповідача та ухвалено проводити судове засідання у справі в режимі відеоконференції між Гайсинським районним судом Вінницької області (та Вінницьким апеляційним судом. 07.12.2021 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області задоволено клопотання представника відповідача та ухвалено проводити судове засідання у справі в режимі відеоконференції між Гайсинським районним судом Вінницької області (та Вінницьким апеляційним судом. 17.01.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області ухвалено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Захарчука Максима Володимировича про проведення судового засідання, яке призначена на 21.01.2022 р. о 11:30 год, в режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, - відмовити, у зв`язку із відсутністю технічної можливості для забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 28.03.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області ухвалено клопотання представника відповідача - адвоката Захарчука Максима Володимировича про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції, задовільнити та судове засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, яке призначене на 28.04.2022 року о 12:20 год., проводити в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку EasyCon між Гайсинським районним судом Вінницької області (23700, м. Гайсин Вінницька область, вул. Соборна, 47) та ID користувачем - 3071819411@gmail.gov.ua. 28.04.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області постановлено: 1. Закрити підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. 2. Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Гайсинського районного суду Вінницької області (м. Гайсин, вул. Соборна, буд. 47) на 26.05.2022 року о 12 год. 00 хв. 3. Приєднати до матеріалів цивільної справи № 129/830/21 подані сторонами у справі письмові докази, які дослідити під час судового розгляду справи по суті. 4. Встановити порядок дослідження доказів у цивільній справі № 129/830/21 під час розгляду справи по суті, згідно із яким суд після заслуховування вступних слів позивача, відповідача, представника відповідача, безпосередньо досліджує інші докази у справі, - ознайомлюється та оглядає письмові докази у справі. 5. Клопотання представника відповідача - адвоката Захарчука Максима Володимировича про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції, задовільнити. Судове засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, яке призначене на 26.05.2022 року о 12 год. 00 хв., проводити в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку EasyCon між Гайсинським районним судом Вінницької області (23700, м. Гайсин Вінницька область, вул. Соборна, 47) та ID користувачем - 3071819411@gmail.gov.ua. 14.07.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області постановлено: 1. Клопотання позивача [PERSON] про виклик та опитування (з`ясування думки) в порядку ст. 171 СК України неповнолітнього [PERSON] задовільнити. Викликати та опитати в порядку ст. 171 СК України неповнолітнього [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. 2. Клопотання представника відповідача - адвоката Захарчука Максима Володимировича про витребування доказів, задовільнити. Витребувати з архіву Гайсинського районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи №129/3230/20 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу для огляду їх в судовому засіданні. 03.08.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області постановлено: 1. Виправити описки допущені у третьому абзаці описової та четвертому абзаці резолютивної частинах ухвали суду Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/830/21 від 14.07.2022 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. 2. Встановити, що третій абзац описової частини ухвали суду, є правильний в такій редакції: «Представник відповідача - адвокат Захарчук М.В. у відзиві на позов від 25.11.2021 року заявив клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати з архіву Гайсинського районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи №129/3220/20 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу для огляду їх в судовому засіданні». 3. Встановити, що четвертий абзац резолютивної частини ухвали суду, є правильний в такій редакції: «Витребувати з архіву Гайсинського районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи №129/3220/20 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу для огляду їх в судовому засіданні». 10.02.2022 року позивач [PERSON] та до суду не з`явився, подав раніше до суду 07.02.2023 року письмову заяву (а.с. 223), в якій просив судовий розгляд справи №129/830/21 здійснювати у відсутність позивача, позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 24.03.2021 року підтримав повністю (а.с. 216, 223), а також подав відповідь на відзив, в якому вказав, що з невизначених підстав, відзив на позов, який жодним чином не стосується побачень батьків з дітьми, їх виховання, має посилання на той факт, що відповідач не чинить для позивача перешкод на побачення з дітьми, займається розвитком дітей. Вказані обставини не є обставинами які потребують з`ясування, підтвердження чи спростування при розгляді вказаної категорії справ, а спір щодо встановлення побачень, батьківських правда їх виконання не заявлявся та не розглядається судом у цьому провадженні. За час перебування спору на розгляді суду відповідачем додано до позову, та у відзиві на позов представником позивача надається пояснення про чисельні місця проживання дітей без реєстрації в м.Вінниця: а саме: - [ADDRESS] , - [ADDRESS] , та надані у якості доказів акти, які у відзиві найменовані як «про фактичне проживання». При чому, суду жодного разу не надано відповідних договорів оренди житла відповідачки з власником цього житла, у тому числі і за адресами, вказаними у відзиві, укладених у відповідності до вимог чинного законодавства України, - ст.ст. 180, 181 ЦПК України. Доданий до відзиву акт від 01 жовтня 2021 року взагалі навіть найменований: «Акт про тимчасове перебування», та за його текстом підтверджується, що за адресою : [ADDRESS] , відповідач та [PERSON] та [PERSON] , дати народження осіб не вказано, тимчасово перебувають без реєстрації. Тобто вказаний акт не може бути сприйнятий судом як документ, що підтверджує проживання, бо про проживання у ньому взагалі не йдеться, та більш того, відповідно до вказаного акту не вказані строки(роки, місяці, дні,часи) навіть перебування тимчасового вказаних осіб за вказаної адресою. За особистим зверненням позивача до органу, який склав та видав вказаний акт, ним з`ясовані обставини його складання, отримані відомості та пояснення керівника ОСББ, копія якого додається. Окрім того, матеріали справи містять акт служби ВМЦСС, працівники якої не застали сина за адресою мешкання матері, та склали акт з її слів про перебування сина на секціях, при чому на час їх складання у зв`язку зі введенням карантину ніякі секції та фітнесцентри, та інші спорт установи не працювали, та до пояснення ним додається копія акту ВМЦСС, яким відповідні служби встановили місце проживання їх сина за адресою батька та з його слів внесли до акту відповідні відомості. Незрозумілими є посилання у відзиві на спростування твердження позивача про проживання сина із позивачем з вересня 2020 року документами, наданими на час видачі судового наказу зі стягнення аліментів. Бо єдиним доказом такого проживання надано довідку від 23.11.2020 року, за підписом голови ОСББ "Ак. Ющенко 5", про те, що власником квартири, що вказана позивачем, як місце проживання дітей та її, є [PERSON] , та що позивач та діти є членами її сім`ї, але вказаний документ не підтверджує проживання вказаних осіб у вказаній квартирі. Не містить вказана довідка і відомостей, з якої саме дати вказані особи чи то є членами сім`ї власника чи проживають за вказаною адресою. Суду подані фото про відвідування спортзалів та салонів краси відповідачем з дітьми, але вказані докази не можуть бути доказами, що підтверджують сумісне проживання матері та сина. Окрім того, додано характеристику з КП ЗОШ№ 35 лише відносно доньки, а натомість позивачем до позову додавалась характеристика з КП ЗОШ №35 м.Вінниці на [PERSON] ,тож відповідно теж можливо встановити, що після розлучення, донька залишилась проживати з матір`ю, а син з батьком. Відповідно до доданого чека «модна точка» не можливо встановити, що купувалось, ким саме купувалось, та яке саме відношення вказаний чек має до [PERSON] , окрім повідомлення під ним "одела [PERSON] ", навіть не відомий номер телефону на фоні повідомлення якого зроблене фото чека. Вказаний відзив датований 25.11.2021 року та в ньому по тексту вказано про те, що для відповідача стало несподіванкою, що позивач без її згоди привів дитину в суд 25.11.2021 року, оскільки про це він не попереджав ні відповідача, ні сина. Вказаним висловом представник відповідача суперечить самим собі, а саме : - дитина, що з`явилась до суду, і яка і є тим сином, який про вказану явку до суду нібито не був попереджений позивачем. Окрім того, відповідно до заявленого [PERSON] позову, а саме прохальної його частини він просив суд, - «Опитати дитину, - [PERSON] , [INFO] , з питань проживання його з батьком - [PERSON] з 6 вересня 2020 року. Тобто позов на який поданий відзив навіть не вивчався відповідачем та його представником. На даний час дитина досягла 14 років, та сама відповідно до ст. 160 СК України може визначити місце свого проживання з одним з батьків. На час звернення з позовом проживання сина із позивачем повинно було визначатися не тільки батьками, але і дитиною. Син- [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своїм батьком з 6 липня 2020 року, з часу залишення відповідачкою сім`ї, за адресою : [ADDRESS] , та з вересня 2020 року син проживає разом зі мною за адресою : [ADDRESS] , та буде проживати з бвтьком і надалі. Дивним є також посилання у відзиві: "позивач не маючи офіційного доходу,бажає припинити стягнення аліментів на утримання сина розмір яких визначено у .мінімальному розмірі, який встановлений законом, що в подальшому може призвести до порушення прав дитини. Відповідачу не зрозуміло так як і суду не надано доказів за рахунок яких коштів позивач буде утримувати дитину ". На даний час з мене утримуються аліменти на двох дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, але через відсутність у мене офіційного доходу , відповідно до норм законодавства України сплата аліментів з позивача розраховується з середнього заробітку по регіону, та не є у мінімальному розмірі. Більш того, заборгованості зі сплати аліментів не існує. Син мешкає із ним, позивачем, майже два роки після розлучення позивача з відповідачкою, та неодноразовими відвідуваннями органів служби у справах дітей не встановлено якихось фактів його поганого забезпечення позивачем, не дивлячись на отримання аліментів на його тримання у вказаних сумах не самою дитиною, а його матір`ю, яка мешкає від нього окремо з продовж тривалого терміну. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків і проживає дитина і з якого часу та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи ті обставини, що син проживає з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, став необхідним захист порушеного права позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відовідачки аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Відповідачка отримує аліменти на утримання сина і користується ними на власний розсуд, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому я змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою про припинення стягнення аліментів на утримання сина та відповідне зменшення розміру аліментів, що з мене стягуються за вищевказаним судом наказом на двох дітей. 10.02.2023 року представник відповідача адвокат Захарчук М.В. та відповідач [PERSON] до суду не з`явилися, представник відповідача ще раніше 14.07.2022 року подав заяву (а.с.202), в якій просив здійснювати судовий розгляд справи №129/830/21 у відсутність сторони відповідача, у задоволенні позову просив відмовити повністю з підстав зазначених у відзиві, а також подав відзив, в якому зазначив, що позовна заява обґрунтована тим, що спільний син позивача та відповідача починаючи з вересня 2020 року постійно проживає разом із батьком, який виховує його, утримує, бере активну участь в його житті, а отже відпала потреба у стягненні аліментів на утримання сина на користь дружини. На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано акти про постійне місце проживання, довідки-характеристики зі школи, квитанції про купівлю речей та ліків, довідки з лікарні про лікування сина. Однак відповідач з такими доводами не погоджується, та вважає що відсутні підстави для припинення стягнення аліментів на утримання сина виходячи із наступного: [PERSON] перебувала із позивачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, з 01 серпня 2004 року по кінець 2020 року. Рішенням Гайсинського районного суду від 30.04.2021 року у справі №127/26599/20 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. За час спільного життя у шлюбі у Позивача та Відповідача народились діти: дочка - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, відносини пов`язані лише участю у вихованні та утриманні їх спільних дітей. При цьому, відповідач жодного разу не перешкоджала позивачу у можливості вільно спілкуватись із дітьми, бачитись з ними, мати можливість звозити їх до батьків Позивача, в м. Гайсин. Однак, діти: дочка - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] , постійно проживають із Відповідачем, на даний час, по [ADDRESS] , що підтверджується актом ОСББ «АКАДЕМІКА ЮЩЕНКА 6» про фактичне проживання. Діти, навчаються школі СЗОШ І-ІІІ ступенів №35 Вінницької міської ради, яка територіально знаходиться у м. Вінниця, що також підтверджено довідками які наявні в матеріалах справи. Крім того, на відміну від позивача, відповідач працює офіційно, має регулярний дохід, яким забезпечується повністю утримання дітей, їх проживання у квартирі, яка винаймається у і зв`язку із відсутністю у власності квартири чи будинку. Твердження позивача про те, що син з вересня 2020 року проживає разом з ним, спростовуються документами, які подавались відповідачем разом із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Станом на вересень діти проживали з позивачем за адресою [ADDRESS] , що підтверджувалось довідкою про склад сім`ї від 23.11.2020 року виданою ОСББ « Академіка Ющенка -5». Зазначена квартира винаймалась відповідачем і дійсно вона була однокімнатна, так як на той час відповідач не могла собі дозволити винайм більшої квартири, оскільки не працювала. Відповідач з 26.04.2021 року працює в представництві «АС-Гріндекс» на посаді фахівця регіонального розвитку, що підтверджується довідкою-характеристикою №44 від 19.11.2021 року, отримує дохід в розмірі 29156, гривень, що підтверджується довідкою пенсійного фонду форми ОК-5 від 17.11.2021 року. З червня 2021 року, відповідач винаймає житло згідно договору оренди (найму) від 19.04.2021 року, квартиру [ADDRESS] . Квартира 3-х кімнатна, у кожної дитини є своя кімната, зі всім необхідним для якнайкращого проживання. Актом від 01.10.2021 року складеним за комісією в складі управителя ОСББ та сусідів підтверджено факт проживання без реєстрації відповідача та спільних із позивачем дітей. Мати [PERSON] , приймає безпосередню участь у навчальному процесі [PERSON] , опікується дитиною, цікавився вихованням і навчанням сина, при цьому не перешкоджаючи Позивачу у справі. Згідно довідки №256 від 13.10.2021 року виданої КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів №35 ВМР», зазначено, що мати [PERSON] , приймає безпосередню участь у навчальному процесі дочки - [PERSON] , опікується дитиною, а Батько протягом навчання дитини жодного разу не з`являвся, вихованням і навчанням дитини не цікавився. Дійсно відповідач вирішила припинити спільне проживання із позивачем, так як від останнього на її адресу поступали погрози та моральний тиск, з яким відповідач миритись не хотіла. Після припинення шлюбних відносин, діти постійно проживають разом з відповідачем. При цьому відповідач, не перешкоджає позивачу брати участь у їх вихованні дітей, та зустрічах з ними. Особливо цього потребує син, так як він займається бойовими мистецтвами, і його в цьому активно підтримує батько. Відповідач активно приймає участь у навчальному і виховному процесі, організацією випускного в дочки. Відповідач займається розвитком дітей, відвідує разом з дітьми спортзал, додатково вивчають іноземні мови. Для відповідача, стало новиною, те що Позивач без її згоди привів дитину в суд 15.11.2021 року, оскільки про це він не попереджав ні Відповідача ні сина. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На даний час між відповідачем та позивачем спір про визначення місця проживання дитини ні судом ні органом опіки та піклування не вирішувався. Відсутність рішення про визначення місця проживання дитини не дає суду підстав вважати, що дитина проживає постійно із батьком. Позивач не маючи офіційного доходу, бажає припинити стягнення аліментів на утримання сина, розмір яких визначено у мінімальному розмірі, який встановлений законом, що в подальшому може призвести до порушення прав дитини. Відповідачу не зрозуміло так як і суду не надано доказів за рахунок яких коштів позивач буде утримувати дитину. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати створила належні умови для виховання та розвитку дітей, приділяє їм увагу, підтримує та любить дітей. При цьому Позивачу при проживанні дітей разом з матір`ю , не чиняться зі сторони останньої перешкоди в особистому спілкуванні з Батьком. який носить в принципі регулярний характер. В свою чергу відсутність рішення суду про встановлення місця проживання сина із позивачем, не дає суду підстав для встановлення факту того, що син дійсно проживає лише з батьком, що дає підстави для припинення стягнення аліментів. Батько син, який на даний час безумовно відіграє важливу роль у його житті, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я сина так і дочки, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким вони проживають. Відповідно до положень ч.2 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких міркувань. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , із 01.08.2004 року по 31.05.2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.04.2021 року, яке набуло чинності 22.10.2018 року (ч.2 ст.114 СК України), що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] (а.с. 7-9), копією рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.04.2021 року (а.с. 79). У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у вказаного подружжя народилися спільні діти, - дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 25.04.2008 р. (а.с. 11), витребуваними з архіву суду матеріалами цивільної справи про видачу судового наказу про стягнення аліментів №129/3230/20 (провадження у справі №2-н/129/104/2020). Батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є: батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 25.04.2008 р. (а.с. 11). До 06 липня 2020 року сторони у справі проживали разом як подружжя разом із своїми неповнолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] , а починаючи із 06 липня 2020 року сторони у справі [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо за різними адресами проживання та не підтримувати подружні стосунки, припинили вести спільний побут та господарство, що визнається та не заперечується сторонами у справі, та підтверджується копією рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.04.2021 року (а.с. 79). Неповнолітній син сторін у справі [PERSON] , [INFO] , після припинення спільного проживання і подружніх стосунків його батьків, починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер фактично, безперервно постійно проживає разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] та знаходиться на утриманні свого батька, а саме у період із 06 липня 2020 року по вересень 2020 року син сторін проживав фактично постійно разом із своїм батьком за адресою: [ADDRESS] , а з вересня 2020 року та дотепер за адресою: [ADDRESS] , а також неповнолітній [PERSON] , який досяг чотирнадцяти років, визначив самостійно своє місце проживання біля батька та бажає проживати разом із своїм батьком після розірвання шлюбу сторін у справі, про що неповнолітній [PERSON] особисто вказав суду під час його опитування в порядку ст. 171 СК України в судовому засіданні за участі практикуючого психолога [PERSON] та батька дитини [PERSON] , а також наданими стороною позивача копіями документів, - Довідкою відділу «ЦНАП ДР» виконкому Гайсинської міської ради Вінницької області про місце проживання особи, вих.№04-02/779 від 11.03.2021 р. (а.с. 14); довідкою №0005, виданою 09.03.2021 р. ТОВ «УК ББС», про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.15); актом, виданим 15.03.2021 р. комісією в складі директора ТОВ «УК ББС» [PERSON] та членів комісії ТОВ «УК ББС» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16); характеристикою, виданою комунальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №35 Вінницької міської ради» (а.с.17); договором добровільного страхування від нещасних випадків №FO-00815751 від 30.09.2020 р., страховик ПАТ «Страхова Група «ТАС», страхувальник [PERSON] (а.с.18); заявою на укладення Договору добровільного страхування від нещасних випадків, страхувальник [PERSON] , застрахована особа [PERSON] (а.с.19); довідкою №2865, виданою 13.07.2020 р. комунальним некомерційним підприємством «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради», пацієнт [PERSON] (а.с.20); довідкою (рахунком) лабораторії Сінево від 19.02.2021 р., на ім`я [PERSON] (а.с.21); довідкою, виданою 30.09.2020 р. КНП «ВОСКДРЗН ВОР», про огляд лікарем офтальмологом [PERSON] , пацієнт [PERSON] (а.с.22); результатом дослідження лабораторії Сінево від 19.02.2021 р. № замовлення 2002676494, пацієнт [PERSON] (а.с. 23-24); довідкою, виданою «ВІТАМЕДЛАЙФ Плюс», про обстеження УЗД м`яких тканин, пацієнт [PERSON] (а.с. 25); скріншотами переписки через месенджер «VIBER», де зазначено у верхній частині « Доця [PERSON] » та (а.с.а.с. 26-32); довідкою, вих. №2, виданою 24.03.2021 р. Громадською організацією «Центр «Олімпійського Тхеквондо «Редсан», на ім`я [PERSON] (а.с.33); дублікатом квитанції №0.0.1958858947.1 від 27.12.2020 р. (а.с. 34); довідкою, вих. №2, виданою 24.03.2021 р. Громадською організацією «Центр «Олімпійського Тхеквондо «Редсан», на ім`я [PERSON] ; дублікатом квитанції №0.0.1958858947.1 від 27.12.2020 р.; актом обстеження, виданим 04.11.2021 р. службою у справах дітей Вінницької міської ради; довідкою №0031, виданою 21.10.2021 р. ТОВ «УК ББС», про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; актом, виданим 21.10.2021 р. комісією в складі директора ТОВ «УК ББС» [PERSON] та членів комісії ТОВ «УК ББС» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.а.с. 133-141, 173-190). Починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер позивач у справі [PERSON] займається вихованням свого неповнолітнього сина [PERSON] , його утриманням, розвитком його здібностей, лікуванням, що підтверджується поясненнями неповнолітнього [PERSON] під час його опитування в порядку ст. 171 СК України 29.07.2022 року в судовому засіданні за участі практикуючого психолога [PERSON] та батька дитини. Так неповнолітній [PERSON] пояснив суду, що станом на час його опитування, - 29.07.2022 року, він досяг 14 річного віку; навчається в навчальному закладі Вінницький ліцей №35, де здобуває середню освіту. У період із 06 липня 2020 року по вересень 2020 року він, неповнолітній [PERSON] , проживав фактично постійно разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а з вересня 2020 року та дотепер за адресою: [ADDRESS] , постійно проживає разом із своїм батьком [PERSON] , а також із цивільною дружиною батька [PERSON] . Він, неповнолітній [PERSON] , періодично бачиться зі своєю матір`ю [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . У матері буває з періодичністю приблизно не більше як три дні на місяць, в основному у вихідні дні, під час чого перебуває у квартирі за місцем проживання матері. Він має займається спортом, а саме бойовим мистецтвом тхеквондо у спортивному клубі « Редсан », його заняттями спортом опікується батько, який купує все необхідне екіпірування для цього виду спорту, здійснює оплату за навчання та заняття у спортивному клубі « Редсан », періодично навідується до спортклубу та цікавиться тренувальним процесом, а мати натомість зовсім, жодним чином не приймає участь у цьому. Після розлучення батьків, його, неповнолітнього [PERSON] , вихованням, утриманням, розвитком його здібностей, лікуванням, забезпеченням навчанням, допогою у навчанні займається виключно його батько [PERSON] , а його мати [PERSON] лише один раз влітку 2021 року купувала йому одяг в магазині, - футболку, кофту та шорти. На батьківські збори ходить виключно його батько, з виконанням домашніх завдань допомагає батько та цивільна дружина батька [PERSON] . Вказані пояснення неповнолітнього [PERSON] узгоджуються із наданими стороною позивача письмовими доказами. Неповнолітня дочка сторін у справі [PERSON] , [INFO] , після припинення спільного проживання і подружніх стосунків її батьків, починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер фактично постійно проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] , що визнається та не заперечується сторонами у справі. У сторін у справі [PERSON] та [PERSON] спір між ними як батька та матері щодо місця проживання їх дітей відсутній, та такий спір між ними не вирішувався органом опіки та піклування або судом, що визнається та не заперечується сторонами у справі. 18.12.2020 року відповідач [PERSON] подала до Гайсинського районного суду Вінницької області заяву із вимогою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та утримання дітей, а саме просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду заяви і до їх повноліття. При цьому, у своїй заяві [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] , [INFO] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, а як доказ перебування обох дітей на її, [PERSON] , утриманні додала до заяви завірену нею копію довідки про склад сім`ї, видану головою ОСББ «Академіка Ющенка-5» від 23.11.2020 року, про те, що до складу її сім`ї входять дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаної довідки та матеріалами цивільної справи №129/3230/20 (провадження у справі №2-н/129/104/2020). 21.12.2020 року Гайсинський районний суд Вінницької області видав судовий наказ у справі № 129/3220/20, яким наказав: стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2020 р. і до їх повноліття, що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією вказаного судового наказу та матеріалами цивільної справи №129/3230/20 (провадження у справі №2-н/129/104/2020). Вказаний судовий наказ Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, виданий у цивільній справі № 129/3220/20, звернуто до виконання та він перебуває на виконанні у Гайсинському РВ ДВС ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький), починаючи з 18.12.2020 р. та дотепер за вказаним судовим наказом із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання обох дітей (дочки та сина) в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією відомостей з сайту Виконавче провадження (а.с.13). 12.01.2021 р. [PERSON] звернувся до Гайсинського районного суду із заявою, в якій просив суд скасувати судовий наказ Гайсинського районного суду від 21 грудня 2020 р. в справі № 129/3220/20 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.12.2020 р. і до їх повноліття; посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права під час винесення судового наказу; про існування вказаного судового [PERSON] дізнався 31.12.2020 року після отримання поштового відправлення із судовим наказом, що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією вказаного судового наказу та матеріалами цивільної справи №129/3230/20 (провадження у справі №2-с/129/1/2021). 13.01.2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області постановив заяву [PERSON] про скасування судового наказу Гайсинського районного суду від 21 грудня 2020 р. в справі № 129/3220/20 - повернути заявнику, що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією вказаного судового наказу та матеріалами цивільної справи №129/3230/20 (провадження у справі №2-с/129/1/2021). Відповідачка [PERSON] з 18.12.2020 р. та дотепер за вказаним судовим наказом отримує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] і користується ними на власний розсуд, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач змушений був звернутися до суду з відповідною позовною заявою про припинення стягнення аліментів на утримання сина та відповідне зменшення розміру аліментів, що з нього стягуються за вищевказаним судом наказом, що частково визнається і не заперечується відповідачем по справі в частині отримання нею аліментів, підтверджується копією відомостей з сайту Виконавче провадження (а.с.13). Зазначені спірні правовідносини регламентуються такими нормами права. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до ч.2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частини 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.1 статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно із ч.2 статті 273 СК України суд, може, звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статей 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України: 1. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. 2. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. 3. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст. 180 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею ст. 191 СК України визначено час, з якого присуджуються аліменти на дитину: 1. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 2. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ч.2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Ч.2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У змісті пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, з аналізу зазначених норм права та встановлених обставин, вбачаються такі висновки: 1. вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину належить тому із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина; 2. дитина має право на своє утримання її батьками (матір`ю або батьком) у вигляді аліментів в грошовій формі, отримувачем та розпорядником яких (аліментів) є відповідно той із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина, а платником аліментів є відповідно той із батьків з ким дитина безпосередньо не проживає; 3. право дитина на своє утримання від батьків забезпечується обов`язком платника аліментів (матері чи батька), а саме того із батьків з ким дитина безпосередньо не проживає. 4. припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на утримання дитини. Згідно із частиною 1 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Як випливає із змісту листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01.07.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. До матеріально-правових підстав відносять випадки відсутності зобов`язання боржника через його припинення, добровільне виконання боржником обов`язку поза межами виконавчого провадження, зарахуванням зобов`язання за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання зобов`язання. Процесуальними ж підставами будуть обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення. Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд, вказавши в постанові від 17.08.2018 року, по справі №22-ц/778/2932/18, що фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька, дають законні підстави для звільнення його від сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері дитини. З системного аналізу та тлумачення вказаних норм права, встановлених обставин у справі експліцитно та імпліцитно вбачаються такі твердження, міркування та висновки: 1. Вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину належить тому із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина. 2 Дитина має право на своє утримання її батьками (матір`ю або батьком) у вигляді аліментів в грошовій формі, отримувачем та розпорядником яких (аліментів) є відповідно той із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина, а платником аліментів є відповідно той із батьків з ким дитина безпосередньо не проживає. 3. Право дитини на своє утримання від батьків забезпечується обов`язком платника аліментів (матері чи батька), а саме того із батьків з ким дитина безпосередньо не проживає. 4. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на утримання дитини. 5. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , із 01.08.2004 року по 31.05.2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.04.2021 року, яке набуло чинності 22.10.2018 року (ч.2 ст.114 СК України). 6. У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у вказаного подружжя народилися спільні діти, - дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 7. Батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є: батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . 8. До 06 липня 2020 року сторони у справі проживали разом як подружжя разом із своїми неповнолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] , а починаючи із 06 липня 2020 року сторони у справі [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо за різними адресами проживання та не підтримувати подружні стосунки, припинили вести спільний побут та господарство. 9. Неповнолітній син сторін у справі [PERSON] , [INFO] , після припинення спільного проживання і подружніх стосунків його батьків, починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер фактично постійно проживає разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] та знаходиться на утриманні свого батька, а саме у період із 06 липня 2020 року по вересень 2020 року син сторін проживав фактично постійно разом із своїм батьком за адресою: [ADDRESS] , а з вересня 2020 року та дотепер за адресою: [ADDRESS] , а також неповнолітній [PERSON] , який досяг чотирнадцяти років, визначив самостійно своє місце проживання біля батька та бажає проживати разом із своїм батьком після розірвання шлюбу сторін у справі. 10. Починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер позивач у справі [PERSON] займається вихованням свого неповнолітнього сина [PERSON] , його утриманням, розвитком його здібностей, лікуванням. 11. Неповнолітня дочка сторін у справі [PERSON] , [INFO] , після припинення спільного проживання і подружніх стосунків її батьків, починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер фактично постійно проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] 12. У сторін у справі [PERSON] та [PERSON] спір між ними як батька та матері щодо місця проживання їх дітей відсутній, та такий спір між ними не вирішувався органом опіки та піклування або судом. 13. 18.12.2020 року відповідач [PERSON] подала до Гайсинського районного суду Вінницької області заяву із вимогою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та утримання дітей, а саме просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду заяви і до їх повноліття. При цьому, у своїй заяві [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] , [INFO] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, а як доказ перебування обох дітей на її, [PERSON] , утриманні додала до заяви завірену нею копію довідки про склад сім`ї, видану головою ОСББ «Академіка Ющенка-5» від 23.11.2020 року, про те, що до складу її сім`ї входять дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . 14. 21.12.2020 року Гайсинський районний суд Вінницької області видав судовий наказ у справі № 129/3220/20, яким наказав: стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2020 р. і до їх повноліття. 15. Вказаний судовий наказ Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, виданий у цивільній справі № 129/3220/20, звернуто до виконання та він перебуває на виконанні у Гайсинському РВ ДВС ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький), починаючи з 18.12.2020 р. та дотепер за вказаним судовим наказом із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання обох дітей (дочки та сина) в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. 16. 12.01.2021 р. [PERSON] звернувся до Гайсинського районного суду із заявою, в якій просив суд скасувати судовий наказ Гайсинського районного суду від 21 грудня 2020 р. в справі № 129/3220/20 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.12.2020 р. і до їх повноліття; посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права під час винесення судового наказу; про існування вказаного судового [PERSON] дізнався 31.12.2020 року після отримання поштового відправлення із судовим наказом. 17. 13.01.2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області постановив заяву [PERSON] про скасування судового наказу Гайсинського районного суду від 21 грудня 2020 р. в справі № 129/3220/20 - повернути заявнику. 18. Відповідачка [PERSON] з 18.12.2020 р. та дотепер за вказаним судовим наказом отримує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] і користується ними на власний розсуд, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач змушений був звернутися до суду з відповідною позовною заявою про припинення стягнення аліментів на утримання сина та відповідне зменшення розміру аліментів, що з нього стягуються за вищевказаним судом наказом. 19. Фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька, дають законні підстави для звільнення його від сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері дитини. 20. Право кожного із дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] на своє утримання батьками (матір`ю або батьком) є рівним, а тому у даному випадку стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі однієї третини заробітку (доходу) на двох дітей, частка аліментів на утримання кожного із двох дітей складає 1/6 (одну шосту) заробітку (доходу), щомісячно (1/3:2=1/6). 21. На період часу звернення 18.12.2020 року відповідач [PERSON] до Гайсинського районного суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та утримання дітей, у тому числі й на сина [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , починаючи із 06 липня 2020 року та дотепер фактично постійно проживав та проживає разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] та знаходиться на утриманні свого батька, тобто на час видачі судового наказу та дотепер відсутній та немає зараз матеріальної передумови для виконання судового наказу в частині стягнення аліментів із батька дитини та об`єктивно відсутній обов`язок батька сплачувати аліменти матері дитини на утримання їх сина у зв`язку із фактичним проживанням дитини (сина) разом з своїм батьком, знаходження сина на утриманні батька. 22. Аліменти на дитину присуджуються в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст. 191 СК України), а тому стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , здійснюється, починаючи із 18.12.2020 року (дня подання [PERSON] заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів). 23. У справах про стягнення аліментів поворот виконання допускається у виняткових випадках, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача (ч.2 ст. 445 ЦПК України). Таким чином, з урахуванням вказаних фактичних обставин, встановлених судом на підставі наявних у справі доказів; змісту спірних правовідносин; норм права, які підлягають застосуванню до вказаних спірних правовідносин у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з метою захисту вказаних законних прав позивача [PERSON] та його неповнолітнього сина [PERSON] заявлені ним позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому необхідно рішенням суду: 1. Припинити стягнення аліментів із [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, виданого у цивільній справі № 129/3220/20, на користь [PERSON] у частині стягнення таких аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з вказаного платника аліментів, починаючи з 18.12.2020 року, щомісячно стягувались аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу). 2. Визнати судовий наказ Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, виданий у цивільній справі № 129/3220/20 таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.12.2020 року. 3. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] , - відмовити. При цьому, позовні вимоги про зменшення розміру стягнення з платника аліментів у відповідній частці з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, - [PERSON] , [INFO] , не підлягають задоволенню, оскільки судом у цьому рішенні задоволені позовні вимоги про припинення стягнення аліментів із [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, виданого у цивільній справі № 129/3220/20, на користь [PERSON] у частині стягнення таких аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з вказаного платника аліментів, починаючи з 18.12.2020 року, щомісячно стягувались аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу), тобто після задоволення вказаних вимог відсутній обов`язок позивача зі сплати аліментів на утримання сина позивача, розмір яких можливо зменшувати, а обов`язок сплати аліментів на утримання дочки сторін не був предметом цього позову. Окрім того, позовні вимоги про визнання судового наказу у справі № 129/3220/20 Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню з часу пред`явлення судового наказу до виконання у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, - [PERSON] , [INFO] , не підлягають задоволенню, оскільки судом у цьому рішенні задоволені позовні вимоги про визнання судового наказу Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року, виданий у цивільній справі № 129/3220/20 таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.12.2020 року, тобто з часу (з дня) подання відповідачкою заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, та цей період часу охоплює час та дату настання події пред`явлення судового наказу до виконання, яка наступила вже після видачі судового наказу. Під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє заперечення, твердження відповідача [PERSON] і надані про це письмові докази про те, що її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , постійно проживає із Відповідачем [PERSON] на даний час, по [ADDRESS] , що підтверджується актом ОСББ «АКАДЕМІКА ЮЩЕНКА 6» про фактичне проживання, і перебуває на її утриманні, а вона опікується ним, оскільки ці твердження повністю спростовуються в своїй сукупності поясненнями неповнолітнього сина сторін [PERSON] , а також наданими стороною позивача копіями документів, - Довідкою відділу «ЦНАП ДР» виконкому Гайсинської міської ради Вінницької області про місце проживання особи, вих.№04-02/779 від 11.03.2021 р. (а.с. 14); довідкою №0005, виданою 09.03.2021 р. ТОВ «УК ББС», про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.15); актом, виданим 15.03.2021 р. комісією в складі директора ТОВ «УК ББС» [PERSON] та членів комісії ТОВ «УК ББС» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16); характеристикою, виданою комунальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №35 Вінницької міської ради» (а.с.17); договором добровільного страхування від нещасних випадків №FO-00815751 від 30.09.2020 р., страховик ПАТ «Страхова Група «ТАС», страхувальник [PERSON] (а.с.18); заявою на укладення Договору добровільного страхування від нещасних випадків, страхувальник [PERSON] , застрахована особа [PERSON] (а.с.19); довідкою №2865, виданою 13.07.2020 р. комунальним некомерційним підприємством «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради», пацієнт [PERSON] (а.с.20); довідкою (рахунком) лабораторії Сінево від 19.02.2021 р., на ім`я [PERSON] (а.с.21); довідкою, виданою 30.09.2020 р. КНП «ВОСКДРЗН ВОР», про огляд лікарем офтальмологом [PERSON] , пацієнт [PERSON] (а.с.22); результатом дослідження лабораторії Сінево від 19.02.2021 р. № замовлення 2002676494, пацієнт [PERSON] (а.с. 23-24); довідкою, виданою «ВІТАМЕДЛАЙФ Плюс», про обстеження УЗД м`яких тканин, пацієнт [PERSON] (а.с. 25); скріншотами переписки через месенджер «VIBER», де зазначено у верхній частині « Доця [PERSON] » та (а.с.а.с. 26-32); довідкою, вих. №2, виданою 24.03.2021 р. Громадською організацією «Центр «Олімпійського Тхеквондо «Редсан», на ім`я [PERSON] (а.с.33); дублікатом квитанції №0.0.1958858947.1 від 27.12.2020 р. (а.с. 34), та документами (а.с.а.с. 133-141, 173-190). Окрім того, надані відповідачем як докази підтвердження обставин фактичного постійного проживання сина із матір`ю, на наявності яких ґрунтуються заперечення сторони відповідача, акт тимчасового перебування (а.с. 93), акт оцінки потреб сім`ї (а.с.а.с. 158-162), висновок оцінки потреб сім`ї (а.с. 163-164), судом під час ухвалення рішення у справі відхиляються, оскільки вказані акти складались під час огляду житла відповідачки у відсутність в цей час в житлі неповнолітнього сина сторін [PERSON] , без урахування його пояснень, виключно зі слів відповідача [PERSON] , та спростовуються в своїй сукупності поясненнями неповнолітнього сина сторін [PERSON] , а також наданими стороною позивача копіями документів. Інші пояснення та доводи відповідача [PERSON] та її представника про необґрунтованість заявлених до неї позовних вимог, судом під час ухвалення рішення у справі відхиляються, оскільки дані твердження відповідача повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved