Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. Свою позовну заяву обгрунтовує тим, що 13.10.2021 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва справа № 754/12048/21 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3215. Дитина проживає разом з позивачкою та находиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, він не приходить до дитини. Позивачка неодноразово повідомляла відповідача про необхідність сплачувати кошти, проте відповідач проявив байдужість до дитини, достатньої допомоги не надає, внаслідок чого вона звернулась до суду із вимогою про стягнення з відповідача аліментів та утримання дитини. Ухвалою від 28.11.2022 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, в той же час на адресу суду надав відзив в якому вказав що, він визнає позовні вимоги, в той же час вказав, що приймає участі у утриманні дитини та сплачує грошові кошти на банківськи рахунки позивача. Починаючи з листопада 2021 року одразу після розлучення, в призначені платежу, позивач завжди вказував, що гроші, які перераховуються є аліментами та вказував за який місяць такі аліменти сплачуються. При ухваленні рішення у справі просив врахувати, що листопад і грудень 2022 року, позивачем вже були сплачені аліменти на утримання [PERSON] на користь [PERSON] , а також звертає увагу суд, що на його утриманні є непрацездатна матір [PERSON] , яка є пенсіонером та інвалідом третьої групи. 16.01.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач вказує, що позивач працює вчителем молодших класів з 01.09.2022 р. та отримує заробітну плату в розмірі 5506, 20 грн. на місяць, та незважаючи на це позивач самостійно оплачує навчання дитини в розмірі 2870,00 грн. на місяць, та оплачує гуртки по 1200 грн. за кожний гурток на місяць. Відповідач стверджує, що має на утриманні непрацездану матір, але не надає жодного доказу того, щосаме він утримує свою матір. Відповідач надає виписку з рахунку, з якої вбачається, що він періодично перераховував позивачу кошти на утриманні дитини, але ці перерахування були не щомісячні. Так відповідач не сплачував жодних коштів у березні, квітні, травні, липні 2022 р., що і стало підставою для подання позову, оскільки позивач не може самостійно оплачувати дитині навчання, харчування, одяг, лікування та інші потреби дитини. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3215. 13.10.2021 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва справа № 754/12048/21 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільний позивачки та відповідача син перебуває на утриманні позивачки, в свою чергу відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, а також враховуючи внесені законодавцем зміни до ст. 182 СК України, якими встановлений мінімальний розмір аліментів, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved