Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житло-во-будівельний кооператив «Проспект», [PERSON] , третя особа: при-ватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєєва Надія Васи-лівна про визнання недійсними договору купівлі-продажу. Посилався на те, що 29.04.2017 року між Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого кооператив передав за плату, а [PERSON] прийняла у власність нежитлове при-міщення (торгове приміщення) за плату №128, що розташоване за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначав, що вказаним договором було порушено його права, у зв`язку з чим просив визнати його недійсним. Так, ТОВ «Гіпербуд» на підставі договору оренди землі №7800 від 04.05.2012 року є орендарем земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . 29.08.2012 року Інспекцією ДАБК у Чернівецькій області ТОВ «Гіпербуд» вида-но дозвіл на виконання будівельних робіт №ЧВ11412152339 на будівництво на вка-заній земельній ділянці будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними примі-щеннями та паркінгом (І черга будівництво торгового центру). ТОВ «Гіпербуд» здійснило будівництво торгового центру та згідно звіту приват-ної аудиторської фірми «Експрес-Аудит» сума витрат на нього станом на 30.09.2016 ро-ку склала 47 663 752 грн. 69 коп. Після завершення будівництва позивач звернувся до Інспекції ДАБК у Черні-вецькій області із заявою про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуа-тацію. Проте Інспекція у прийнятті в експлуатацію об`єкта відмовила з тих підстав, що ТОВ «Гіпербуд» надав недостовірні дані щодо земельної ділянки. Позивач зазначав, що ТОВ «Гіпербуд» право на будівництво нікому не переда-вало та про такі зміни органи державного архітектурно-будівельного контролю не пові-домляло. Рішенням Чернівецької міської ради №317 від 28.07.2016 року було припинено в односторонньому порядку договір оренди землі №7800 від 04.05.2012 року, укладений між ЧМР та ТОВ «Гіпербуд». Після цього, між ЧМР та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект» було укладено договір оренди землі №10303 від 24.10.2016 року, за умовами якого міська ра-да передала кооперативу в оренду земельну ділянку, що по [ADDRESS] . Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2017 року у справі №926/4124/16, яке набрало законної сили, зазначене рішення міської ради визна-но недійсним та скасовано, а договір оренди землі №1303 від 24.10.2016 року, укладе-ний між міською радою та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект» визнано недійсним. Разом з тим, використовуючи договір оренди землі №10303 від 24.10.2016 року, Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Проспект» в незаконний спосіб отримав сертифі-кат готовності на закінчений будівництвом об`єкт «будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом» за адресою [ADDRESS] ( І черга будівництво торгового центру). Крім того, використовуючи договір оренди землі №10303 від 24.10.2016 року та сертифікат, Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Проспект» продав нежитлові примі-щення в торговому центрі ряду юридичних та фізичних осіб, в тому числі і [PERSON] .. Згодом зазначений вище сертифікат було скасовано постановою Західного апе-ляційного господарського суду від 26.01.2021 року у справі №926/1574/18. Таким чином, позивач вказував, що Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Про-спект» неправомірно набув статус замовника будівництва та оформив право власності на торговий центр, в тому числі і на приміщення, яке є предметом оскаржуваного до-говору. На підставі наведеного позивач вважав, що оспорюваний правочин не відповідає ви-могам ст.203, ст.658 ЦК України. Внаслідок укладення оспорюваного договору ку-півлі-продажу порушено права ТОВ «Гіпербуд» як замовника будівництва, оскільки позивач позбавлений права здати будівництво в експлуатацію та оформити право влас-ності на новостворене неру-хоме майно. Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення) № [NUMBER] , загальною площею 11,8 кв.м., яке розта-шоване за адресою [ADDRESS] , від 29.04.2017 року, укладе-ний між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Про-спект», посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального ок-ругу Макеєєвою Н.В. за №6212. Ухвалою суду від 13.09.2022 року провадження по справі було відкрито та при-значено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Також, 13.09.2022 року за клопотанням представника позивача вжито заходи часткового забезпечення позову у справі. Ухвалою суду від 09.11.2022 року було закрито підготовче провадження та при-значено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, ви-кладені в ньому обставини. Представник відповідача ОК «ЖБК «Проспект» у судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважала необґрунтованими і такими, що слід залишити без задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали цивіль-ної справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов за-доволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору оренди землі № 7800 від 04 травня 2012 року ТОВ «Гіпербуд» набуло право оренди на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . 29 серпня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області ТОВ «Гіпербуд» було видано дозвіл на виконання будівельних робіт № ЧВ11412152339 на будівництво будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І - черга будівництво торгового центру). Рішенням Чернівецької міської ради від 28 липня 2016 року № 317 даний договір оренди землі № 7800 від 04 травня 2012 року було припинено. 24 жовтня 2016 року між Чернівецькою міською радою та Обслуговуючим коопе-ративом «Житлово-будівельний кооператив «Проспект» було укладено договір оренди землі № 10303, за умовами якого міська рада передала кооперативу земельну ділянку за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 131. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Обслу-говуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Проспект» 20 квітня 2017 року було набуто у власність нежитлове приміщення (торгове приміщення) № 101, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . 29 квітня 2017 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Проспект» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого кооператив (продавець) передав за плату, а [PERSON] (покупець) прийняла у власність нежитлове приміщення (торгове приміщення) № [NUMBER] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Гіпербуд»,який не є стороною вищезазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, однак оспорює його, вважаючи, що таким договором порушується право позивача, не заявляє вимогу про віндикацію чи визнання права на такий об`єкт угоди перед судом. У відповідності до норм Цивільного кодексу України оспорюваними є правочини: що вчинені неповнолітньою особою за межами своєї цивільної дієздатності (стаття 222 ЦК України); \~ \~ \~ \~що вчинені фізичною особою, що обмежена у дієздатності, без згоди пік-лувальник (стаття 223 ЦК України); що вчинені під впливом помилок (стаття 229 ЦК України); що вчинені під впливом тяжкої обставини (стаття 233 ЦК України); фіктивні (стаття 234 ЦК України); удавані (стаття 235 ЦК України). Такі правочини не є недійсними за правилом, але допускається можливість ви-знання їх такими в судовому порядку на вимогу однієї зі сторін або заінтересованих осіб. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, є необхідним: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; вста-новлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Зі змісту доводів представника позивача не вбачається вищезазначених підстав для визнання недійсності правочину, що передбачена в Цивільному кодексі України. Так, позивач - ТОВ «Гіпербуд» не зазначає жодної з передбачених законом кате-горій підстав для оспорювання договору, передбаченого статтями 203, 215 ЦК України. Вказуючи на порушення його права на введення об`єкта будівництва в експлуата-цію, представник ТОВ «Гіпербуд» не зазначає, в чому саме є труднощі у введенні об-єкта в експлуатацію, так як з наданої відповіді відмови Чернівецької міської ради, вба-чається на недотриманням ТОВ «Гіпербуд» ряду вимог щодо оформлення здачі в екс-плуатацію. Таким чином, залежності та причинного зв`язку недотримання вимог здачі в екс-плуатацію об`єкта не є причиною визнання недійсності договору купівлі продажу не-рухомого майна в даній справі. Безпосередньому з`ясуванню підлягає, чи дійсно таким договором порушено пра-во чи інтерес особи, яка збирається звертатись з позовом і чи буде такий спосіб захисту ефективним. Якщо особа звертається з позовом задля інших цілей, ніж захист поруше-ного права чи інтересу, зокрема для встановлення преюдиційних обставин або з метою ухилення від виконання зобов`язань, тощо, то у задоволенні позову може бути відмов-лено. Верховний Суд в своїй Постанові від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 зазначив, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не до-пускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення май-на з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. При цьому, спір про питання видачі сертифікату на право експлуатації об`єкта не-рухомості чи питання дозвільної документації на забудову, якими позивач обґрунтовує позов, є виключно публічно-правовими, підтвердженням чого є юрисдикція, за якою та-кі спори були віднесені до публічно-правових, про що неодноразово зазначав Верхов-ний Суд у своїй практиці. Відповідно Постанові ОП КЦС ВС від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18), недійсність правочину, договору, акту органу юри-дичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікти порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є не допустимим. Зі змісту позовних вимог ТОВ «Гіпербуд» суд не може визначити, яке саме право намагається захистити позивач даним позовом, а мета, яку він намагається досягти, пред`являючи позов, - це отримання в подальшому права на введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, право власності в якому оскаржує, що по суті не може вважатись належним способом захисту права, у відповідності до практики Верховного Суду. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедли-вості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (пра-вочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконувано-сті (Постанова КЦС ВС від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17). При цьому, судом встановлено, що в дозвільну документацію на будівництво спір-ного об`єкта було внесено зміни Чернівецькою міською радою та видано дозвіл на бу-дівництво відповідного тор-гового центру, де знаходиться оспорюване приміщення, на Обслуговуючий кооператив Житлово будівельний кооператив «Проспект», а тому до-води позову в цій частині неспроможні, як неспроможні і в частині підстав для недій-сності правочину, адже питання що порушує позивач у позові стосуються прав кори-стування земельною ділянкою, питання дозвільної документації та питання введення об`єкта в експлуатацію, яке сторона позивача вважає порушенням їхніх прав. Проте, у відповідності до наданих позивачем документів, вбачається, що договір оренди земельної ділянки ТОВ «Гіпербуд з Чернівецькою міською радою, закінчив свою дію в силу спливу строків оренди, а міською радою не продовжений. ТОВ «Гіпербуд» вказує на неможливість ввести об`єкт в експлуатацію, проте не наводить доводів про усунення недоліків ним в акті введення об`єкта в експлуатацію. Являючись власником спірного приміщення на момент продажу, Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив «Проспект» був вправі здійснювати реа-лізацію, що передбачалось відповідними записами в реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності. Цивільним кодексом передбачено виникнення права власності на нерухоме майно з моменту його державної реєстрації. Такі вимоги було дотримано, а подальшому надавалась оцінка таким діям (реєстраційним діям) судом адміністративної юрисдикції у справі щодо оспорювання скасування реєстраційних дій (в тому числі стосовно щодо приміщення, що є об`єктом купівлі-продажу та предметом спору в даній справі), справа №824/407/17-а. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через недоведеність позивачем змісту заявлених вимог позову та, в силу принципу змагаль-ності сторін, не спростовано обґрунтованості та законності позиції відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, нале-жать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки, в задоволенні позовних вимог слід відмовити, то судові витрати у дано-му випадку покладаються на позивача.

Outcome: dismissed