Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

03.05.2018 року близько 23 години на проспекті Перемоги в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тягача "MAN TGA", р.н.[NUMBER] , з напівпричепом "Scmitz", р.н. [NUMBER] , що належить ТОВ «ТЕМПУС», під керуванням [PERSON] та мотоцикла "Yamaha XV900A", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в наслідок якої останньому заподіяні тілесні ушкодження несумісні з життям, від яких він помер на місці події. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2019 року [PERSON] , за обставин вказаної дорожньо-транспортної події, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Цим же вироком задоволені цивільні позови потерпілих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином. Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.01.2020 року вказаний вирок в частині цивільних позовів потерпілих скасовано, а справу в цій частині направлено в суд першої інстанції на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін. Постановою Верховного суду від 10.06.2020р., вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22.01.2020р. залишено без змін. Позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження цього складу суду, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, про що суддею 07.06.2021 року постановлено відповідну ухвалу. За позовною заявою [PERSON] просив стягнути на відшкодування моральної шкоди, що заподіяна злочином, з [PERSON] та ТОВ «ТЕМПУС» 455324 грн., в солідарному порядку, і стягнути з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» 44676 грн. страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що позивачу, у звязку із загибеллю сина [PERSON] заподіяна моральна шкода. Представник ТОВ «ТЕМПУС» Дячок С.М. надіслав відзив, за яким просив в задоволенні позову до товариства відмовити за безпідставністю, пославшись на те, що за обставин справи товариство не має відповідати за шкоду заподіяну потерпілому. Адвокат Федчишин А.С. також подав відзив, за яким просив відмовити в задоволенні позову до засудженого [PERSON] , пославшись на те, що ДТП сталася з грубої необережності потерпілого [PERSON] . Представник ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» Богуш С.М. у відзиві на позов повідомила, що позивач не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, компанією відшкодовано моральну шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого [PERSON] , в повному обсязі, а саме в розмірі страхової суми за Полісом №АК/8022087, що сплачені матері загиблого [PERSON] . Інших заяв по суті спору не надходило. Ухвалою суду від 29.11.2021 року підготовче провадження закрите, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в заяві, а також додатково заявив, що [PERSON] фактично перебував у трудових відносинах, без укладення трудового договору. Представник ТОВ «ТЕМПУС» Бондюк Б.В. заперечив проти позову, надав пояснення, що зводяться до викладеного у відзиві. Інші учасники процесу в суд не з`явились. Судом встановлено таке. [PERSON] , на час ДТП, надавав ТОВ «ТЕМПУС» послуги з перевезення вантажів на автомобілі замовника, за умов визначених цивільно-правовим договором №23/04-18 від 23.04.2018 року. Проте, з огляду на відкриті дані, основним видом господарської діяльності ТОВ «ТЕМПУС» є послуги з перевезення вантажним автомобільним транспортом за КВЕД 2010: Клас 49.41., тобто ТОВ «ТЕМПУС» є перевізником. Відносини перевізника з персоналом автомобільного транспорту, в тому числі і з працівниками, які безпосередньо надають послуги з перевезення пасажирів чи вантажів, як це встановлено ст. 16 Закону України «Про автомобільний транспорт», регулюються трудовим законодавством, у тому числі положенням про дисципліну та правилами внутрішнього трудового розпорядку. В суді встановлено, що водій [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, за обставин коли він керував транспортними засобами, що належать ТОВ «ТЕМПУС». При розгляді кримінальної справи, і під час притягнення до адмінвідповідальності [PERSON] вказував, що працює в ТОВ «Темпус» водієм. Цивільно-правовий договір №23/04-18 від 23.04.2018 року не містить даних про вантаж, що підлягає перевезенню, проте містить дані про п`ять перевезень вантажу за різними маршрутами. Доводи представника ТОВ «ТЕМПУС» про те, що цивільно-правовий договір №23/04-18 від 23.04.2018 року слід розцінювати, як договір підряду, суперечать змісту договору і не узгоджуються з приписами ст. 837 ЦК України, тобто є надуманими. Тому, суд погоджується з позивачем, що ТОВ «ТЕМПУС», за обставин справи, має нести відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки на рівні з винним в заподіянні шкоди, відповідно і на підставі ст. 1187 ЦК України, оскільки саме ТОВ «ТЕМПУС» є перевізником і мав би забезпечити перевезення не тільки власними транспортними засобами, а ще і силами штатних працівників (водіїв), та нести всі ризики і відповідальність, що повязана з такою господарською діяльністю. Сам цивільно-правовий договір суд розцінює таким, що укладений ТОВ «ТЕМПУС» з метою уникнути можливої відповідальності за шкоду пов`язану з утриманням джерела підвищеної небезпеки, тобто такий, що укладений в супереч закону. При цьому суд враховує що цей договір було укладено зі згоди [PERSON] , у зв`язку з чим підстав для застосування до спору ст. 1172 ЦК України не вбачається. У цьому випадку, на думку суду, можливо застосувати ст. 1190 ЦК України, за якою особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Що стосується доводів представника відповідача Федчишина А.С. про те, що ДТП сталася з грубої необережності самого потерпілого [PERSON] , то суд їх відхиляє оскільки цим доводам судами раніше надана належна оцінка при розгляді кримінальної справи відносно [PERSON] . Доказів про те, що [PERSON] порушив правила дорожнього руху і ці порушення призвели, прямо чи опосередковано, до ДТП суду не надано. Моральна шкода, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. [PERSON] є батьком [PERSON] , що встановлено під час розгляду кримінальної справи, та не заперечується відповідачами. Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, разом з іншим, полягає і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Суд погоджується з позивачем, що сам факт загибелі сина внаслідок злочину вказує на те, що йому завдана тяжка моральна травма, а відтак він вправі вимагати від відповідачів відшкодування заподіяних збитків. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач визначив розмір відшкодування моральної в сумі 500000 грн., однак заявив до стягнення 455324 грн. Суд знаходить такий розмір відшкодування достатньо обґрунтованим, з огляду на незворотність завданої позивачеві шкоди, з урахуванням віку позивача (1945 р.н.), стану його здоров`я (вказує, що є інвалідом). Очевидно, що позивач зазнає страждань і від того, що [PERSON] не розкаявся у вчиненому, а ТОВ «ТЕМПУС» намагаються уникнути відповідальності за дії свого працівника. Отже, позов до [PERSON] та ТОВ «ТЕМПУС» підлягає задоволенню. Що стосується вимог позову до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, то представник позивача в судовому засіданні просив їх не розглядати, проте письмову заяву так і не подав. Разом з тим, підстав для задоволення цих вимог не має. Так судом встановлено, що позивач не звертався до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування. З огляду на документи надані ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», ДТП визнано страховим випадком, потерпілим здійснені страхові виплати, зокрема матері загиблого [PERSON] 06.08.2020 року сплачено 44676 грн. на відшкодування моральної шкоди, що становило 12 мінімальних заробітних плат на дату ДТП (3723 грн. х 12). Така виплата повністю узгоджується з приписами ст.ст. 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і є максимально можливою за умов договору страхування - Полісу №АК/8022087. Отже позов підлягає задоволенню частково, відповідно до висновків суду, що наведені вище. За такого рішення, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, витрати у справі суд покладає на відповідачів [PERSON] та ТОВ «ТЕМПУС», пропорційно частці задоволених вимог, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: partial