Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

28 жовтня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві в розмірі 500 000 грн, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 20.07.2022 року на комунальному підприємстві «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» при виконанні своїх посадових обов`язків, як слюсар-ремонтник дільниці каналізаційних очисних споруд та за підсумками висновку експерта судово-медичної експертизи від 28.07.2022 б/н Кам`янського районного відділення м. Жовті Води комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» причиною смерті є отруєння летючим газом - сірководнем, який є однією зі складових так званих «каналізаційних» або «клоачних» газів. Це отруєння знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. За життя [PERSON] не хворів на будь-які хронічні або гострі захворювання, які самі по собі або через свої ускладнення могли привести його до смерті, що підтверджується актом спеціального групового нещасного випадку, що стався 20.07.2022 року о 09 год. 43 хв. в КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» від 05.09.2022 року. Внаслідок смерті [PERSON] , позивачі втратили сина, рідну людину, що має безповоротну дію. Позивачам завдано душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивачів, які втратили турботу, моральну та матеріальну підтримку близької людини. Син позивачів був для них опорою та підтримкою, завжди допомагав у вирішенні різноманітних питань, що виникали в повсякденному житті позивачів. Позивачі з сином мали чудові стосунки, побудовані на довірі та взаємоповазі, були справжньою міцною сім`єю. Позивачі виховували сина від народження у найкращих традиціях українського народу та родини, він виріс справжнім чоловіком, став еталоном честі, порядності, доброти, поваги до суспільства і кожного громадянина. Позивачі отримували від свого сина матеріальну допомогу, оскільки лише на їх пенсію жити досить складно. Крім того, позивачі отримували від сина допомогу у побуті, оскільки він завжди піклувався і підтримував морально своїх батьків. Позивачів не полишають думки про смерть сина, що навіює на них смуток, спричиняє душевні страждання та майже щоразу викликає головні болі, знервованість та болі в області серця. Для них дуже важко сприймається той факт, що вони пережили смерть свого сина, при тому, що якихсь тяжких захворювань він не мав і смерть його наступила несподівано для всіх, а не від якоїсь хвороби, що може хоч якось людину підготувати морально до настання в майбутньому втрати та смерті рідної людини. Позивачі зазначають, що факт спричинення моральної шкоди позивачам у зв`язку зі смертю сина підтверджується наданими доказами до позовної заяви. Таким чином, на думку позивачів, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю сина не потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Позивачі вважають, що справедливою компенсацією перенесених позивачами моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. Визначений розмір не призведе до збагачення позивачів та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 22 листопада 2022 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовити в повному обсязі. Крім того, просили розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. /а.с.39-48/ В обґрунтування свого відзиву відповідач посилався на те, що при укладенні трудового договору з КП«ЖВК» ДОР» [PERSON] було ознайомлено з умовами праці, наявності на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права, пільги, компенсації за роботу в таких умовах, при цьому [PERSON] свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. [PERSON] працював на підприємстві відповідача 20 років. КП «ЖВК» ДОР»надавало [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки. З Акту розслідування про нещасний випадок від 20.07.2022 року вбачається, що причинами нещасного випадку є виконання газонебезпечних робіт без застосування засобів індивідуального захисту; порушення правил охорони праці, трудової та виробничої дисципліни, яке виразилось у невиконанні посадових обов`язків працівниками дільниці каналізаційних очисних споруд та підприємства, а особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці зазначені працівники підприємства, в тому числі і сам [PERSON] . Зокрема, пунктом 8 Акту зазначено про порушення слюсарем-ремонтником дільниці каналізаційних очисних споруд КП «ЖВК`ДОР» [PERSON] вимог інструкції з охорони праці для слюсаря-ремонтника дільниці каналізаційних очисних споруд №44, затвердженої наказом директора від 28.12.2020 року №263, а саме: «п. 3.7.12 при спуску в камеру не одягнув рятувальний пояс, не прикріпив до нього мотузку, не одягнув протигаз; п.3.7.4.2 спустився і працював в камері без палаючої лампи ЛБВК». У зв`язку із наведеним відповідач вважає, що в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю [PERSON] перебувають саме його безпосередні дії, а не будь-які дії чи вина підприємства. Комунальне підприємство «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» просить суд врахувати при вирішенні справи, що КП «ЖВК» ДОР» є єдиним виробником та постачальником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню та організаціям і підприємствам міста Жовті Води, прилеглих територій, стабільно і цілодобово забезпечує 26183 абонентів різних категорій централізованим питним водопостачанням та водовідведенням, у зв`язку з чим важливість постійної роботи підприємства наразі вирішує стратегічне питання якісного водопостачання як міста, так і прилеглих до нього районів та вимагає наявність вкрай виважених обігових коштів для оперативного усунення аварійних ситуацій в місті, забезпечення запасів обладнання, техніки для уникнення загрози відсутності водопостачання через військовий стан в країні. Через низьку платоспроможність споживачів послуг, КП «ЖВК» ДОР» опинилося у край тяжкому фінансовому становищі, через що змушене вживати заходів по стабілізації й стимулюванню економічно-фінансової діяльності, запроваджуючи жорсткі умови економії. Втім, КП «ЖВК» ДОР» зі свого боку здійснило виплату допомоги на поховання родичам померлого у сумі 12119,00 грн, разова допомога у розмірі 6500 грн членам сім`ї померлого. Відповідач вважає, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачами є необґрунтовано завищеним та таким, що не відповідає принципам розумності, справедливості та є непомірним для підприємства в даний економічно складний для всіх час. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року було задоволено клопотання КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» та здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. Представник позивачів - адвокат Сербін Б.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в редакції, зазначеній у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Уманець Б.Б. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці. Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №775 зроблений Жовтоводським міським відділом ЗАГС м.Жовті Води Дніпропетровської області. /а.с.12/ [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №540, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). /а.с.13/ Постановою Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 05.10.2022 року батьку потерпілого [PERSON] , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, [PERSON] була призначена щомісячна страхова виплата у розмірі 2232,85 грн. /а.с.14/ З листа Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Дніпропетровській області №18.2-05/918 від 27.09.2022 року вбачається, що батьки загиблого [PERSON] підпадають під обидві категорії непрацездатних осіб. Тому нарахування щомісячних виплат подружжю [PERSON] можливе лише виходячи з норм пункту 5.5.1 Порядку №11 у розмірі 25% від середньомісячного заробітку потерпілого, оскільки іншого не встановлено судом. /а.с.15/ Згідно з довідкою №149/19-10 від 29.08.2022 року, виданою Мар`янівським старостинським округом Жовтоводської міської ради, до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: [ADDRESS] , на 20.07.2022 року входили [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . /а.с.16/ Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 20 липня 2022 року о 09 год. 43 хв. в комунальному підприємстві «Жовтоводський водоканал» ДОР» від 05 вересня 2022 року, встановлено обставини нещасного випадку. Комісією зі спеціального розслідування було встановлено: 1.Слюсарі-ремонтники дільниці каналізаційних очисних споруд [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на стан здоров`я або погане самопочуття на початку зміни 20.07.2022 року не скаржилися; 2.[PERSON] під час виконання робіт з технічного обслуговування засувки, а саме: змащування засувки №3 у камері засувок 3К13 (газонебезпечні роботи), не використав засоби індивідуального захисту (каска захисна, лямковий запобіжний пояс, рятувальний канат, протигаз), за їх наявності на дільниці; 3.[PERSON] під час виконання робіт з технічного обслуговування засувки, а саме: змащування засувки № 3 у камері засувок ЗК13 (газонебезпечні роботи), не застосовував засоби індивідуального захисту (каска захисна, лямковий запобіжний пояс, рятувальний канат, протигаз), за їх наявності на дільниці; 4.[PERSON] , при спробі допомогти слюсарям-ремонтникам дільниці каналізаційних очисних споруд [PERSON] та [PERSON] , спустився у камеру засувок ЗК13, не використовуючи засоби індивідуального захисту (лямковий запобіжний пояс, рятувальний канат), за їх наявності на місці настання нещасного випадку; 5.[PERSON] не повідомила безпосереднього керівника (провідного інженера- технолога дільниці [PERSON] ) про порушення вимог безпеки, тобто про відсутність засобів індивідуального захисту у слюсарів-ремонтників [PERSON] та [PERSON] ; 6.[PERSON] , не в повній мірі організувала, забезпечила та не здійснила контроль за якісним і безпечним проведенням ремонтних робіт (технічного обслуговування засувки, а саме: змащування засувки №3 у камері засувок ЗК13), а також не організувала та не здійснила контроль за безпечним виконанням газонебезпечних робіт слюсарями-ремонтниками дільниці каналізаційних очисних споруд [PERSON] та [PERSON] , у відповідності до вимог «Типової інструкції з організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» (НПАОП 0.00-5.11-85); 7.[PERSON] не здійснила контроль за дотриманням вимог «Інструкції з охорони праці для оператора очисних споруд дільниці каналізаційних очисних споруд №42» оператором очисних споруд дільниці [PERSON] , а також не брала участі у прийманні устаткування (засувки № 3 у камері засувок ЗК13) після обслуговування ремонтним персоналом; 8.[PERSON] не здійснив керівництво працівниками дільниці каналізаційних очисних споруд, не організував роботи з ефективної взаємодії технологічних і ремонтних служб дільниці каналізаційних очисних споруд, а також не належним чином організований і не в повній мірі здійснюється контроль за безпечним виконанням газонебезпечних робіт слюсарями-ремонтниками дільниці каналізаційних очисних споруд, у відповідності до вимог «Типової інструкції з організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» (НПАОП 0.00-5.11-85); 9.Головний інженер [PERSON] не в повній мірі здійснив контроль за організацією робіт із забезпечення виконання вимог «Типової інструкції з організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» (НПАОП 0.00-5.11-85) під час проведення газонебезпечних робіт, зокрема дільниці каналізаційних очисних споруд КП «Жовтоводський водоканал» ДОР»; 10.Під час ознайомлення з пояснювальними записками та опитування працівників дільниці каналізаційних очисних споруд мали місце наступні протиріччя: -з пояснень майстра [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вона видала наряд-завдання на виконання технічного обслуговування засувки СЗ випуску сирого осаду з первинного відстійника № 3 без спуску у розподільчу камеру ЗК13 (змащування засувки), а з пояснень [PERSON] , майстер [PERSON] видала наряд - завдання на виконання технічного обслуговування засувки СЗ випуску сирого осаду з первинного відстійника №3 із спуском у розподільчу камеру ЗК13; -з пояснень слюсаря-ремонтника [PERSON] , на дні камери засувок ЗК13 було приблизно 40-50 см мулу, однак з пояснень [PERSON] , мул на дні камери був приблизно на рівні 10-15 см, а з пояснень майстра [PERSON] , мул на дні камери не перевищував 5-10 см. На підставі вищезазначеного, комісією із спеціального розслідування групового нещасного випадку визнано, що причиною смерті слюсаря - ремонтника [PERSON] стало випадкове отруєння летючим газом, оскільки, під час виконання технічного обслуговування засувки СЗ випуску сирого осаду з первинного відстійника № 3 зі спуском у розподільчу камеру ЗК13, він не використовував засоби індивідуального захисту (лямочний запобіжний пояс; рятувальний канат, протигаз). Висновок комісії: груповий нещасний випадок з [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] та [PERSON] - слюсарями-ремонтниками дільниці каналізаційних очисних споруд КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» визнати таким, що пов`язаний з виробництвом. Згідно п.8 даного Акту, до осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці та гігієни праці, відноситься, в тому числі, [PERSON] , слюсар-ремонтник дільниці каналізаційних очисних споруд КП «Жовтоводський водоканал» ДОР», який порушив вимоги інструкції з охорони праці для слюсаря-ремонтника дільниці каналізаційних очисних споруд №44, затвердженої наказом директора від 28.12.2020 року №263, а саме: п.3.7.12 - при спуску в камеру не одягнув рятувальний пояс, не прикріпив до нього мотузку, не одягнув протигаз; п.3.7.4.2 - спустився і працював в камері без палаючої лампи ЛБВК. /а.с.17-26/ Членом комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 20 липня 2022 року о 09 год. 43 хв., головою профспілкової організації КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» Задорожньою І.П. була висловлена окрема думка, в якій вона зазначає, що припинення дії дозволу №0584.20.12 на виконання робіт підвищеної небезпеки (виконання газонебезпечних робіт), виданий 05.08.2020 року призведе до неможливості надання КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідно до зупинки роботи системи життєзабезпечення міста Жовті Води, також підприємство буде в цілому позбавлено можливості виконувати аварійно-відновлювальні роботи та поточні ремонти обладнання, що призведе до припинення діяльності підприємства загалом. /а.с.27/ Отже, між смертю потерпілого [PERSON] , який працював на підприємстві відповідача та нещасним випадком, що стався з ним на виробництві, наявний причинний зв`язок, що передбачає право позивачів, як батьків померлого на відшкодування їм моральної шкоди. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Відповідач КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» заперечує право позивачів на відшкодування моральної шкоди, вважаючи, що нещасний випадок зі смертельним наслідком для потерпілого [PERSON] настав виключно через порушення останнім законодавства про охорону праці. Відповідач заперечує та вважає, що заявлений позивачами розмір моральної шкоди є необґрунтовано завищеним, таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості, та є непомірним для підприємства в даний економічно складний час. Однак, із такою позицією відповідача суд частково не погоджується з наступних підстав. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22.06.1981 №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє констатувати, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Тому, доводи представника відповідача з приводу наявності в діях загиблого порушень законодавства про охорону праці, та відсутності вини у цьому підприємства, судом не приймаються, оскільки не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві. В момент настання нещасного випадку [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Жовтоводський водоканал» ДОР», а отже обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті на виробництві покладається саме на роботодавця. Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач завдав позивачам моральну шкоду, оскільки в результаті нещасного випадку на виробництві загинув син позивачів, що призвело до хвилювань та моральних страждань. В даному випадку факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Факт моральних страждань у зв`язку зі смертю навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів та необхідності відшкодування відповідачем моральної шкоди завданої їм смертю сина на виробництві. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в якості компенсації моральної шкоди, суд виходить з наведеного вище. Беруться, крім іншого, до уваги конкретні обставини справи, істотність вимушених змін у подальшому житті позивачів, особливо тяжких наслідків, що наступили в силу таких змін у житті позивачів. Судом враховується і ступінь вини самого померлого [PERSON] в настанні нещасного випадку, який відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку порушив вимоги інструкції з охорони праці, при спуску в камеру не одягнув рятувальний пояс, не прикріпив до нього мотузку, не одягнув протигаз, спустився і працював в камері без палаючої лампи ЛБВК. Однак, судом також береться до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачів, які є довічними, враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який мають позивачі від загибелі сина, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] слід стягнути моральну шкоду у розмірі 200 000 грн, оскільки цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних страждань позивачів та є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілих. Суд вважає, що стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн є надмірним, оскільки відшкодування моральної шкоди не має призводити до навіть неістотного збагачення. Таким чином, у задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] , [PERSON] слід відмовити. Разом з тим, згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду. Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Оскільки сума стягнення з КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» на користь [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди складає 200 000 грн., що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір /фізичною особою/ в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог становить 200 000 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути 2000 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial