Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] адвокат\~Волторніст Сергій\~Миколайович звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із позовом до Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення спадкового майна з-під арешту і в обгрунтування якого зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , після смерті якої відкрилася спадщина. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований та проживав син померлої - [PERSON] , [INFO] . На випадок смерті [PERSON] зробила заповіт, посвідчений 14.12.2006 року секретарем Виконавчого комітету Пісківської сільської ради, яким заповіла житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку, право на яку належало спадкодавцю згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066895 синові - [PERSON] . [PERSON] заяв, в тому числі про відмову від прийняття спадщини, до нотаріальної контори не подавав, проживаючи з своєю матір"ю [PERSON] вважається особою , яка прийняла спадщину після померлої. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.08.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , до складу якої входить право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5322684900:00:005:0633, розміром 3,05 га, яка розташована на території Пісківської сільської ради , яка належала його матері [PERSON] , померлій [INFO] , спадщину після якої [PERSON] прийняв, але своїх спадкових прав не оформив. Дочка померлого - [PERSON] подала в шестимісячний термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, спадкова справа заведена за № 178/2011. Інші спадкоємці відсутні. Другою лохвицькою державною нотаріальною конторою постановою від 13.10.2021 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, осільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта -власника земельної ділянки ( [PERSON] ) наявна інформація про обтяження (арешт) на невизначене майно, будинок , розташований в с.Піски Лохвицького району Полтавської області. Враховуючи викладене представник позивач просить суд зобов"язати відповідача по справі зняти арешт накладений на невизначене майно, будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (власник [PERSON] ) на підставі повідомлення Лохвицького районного суду № 3 від 28.03.1998 року , зареєстрований 23.03.2005 року Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою , реєстраційний номер обтяження № 1792723 в зв"язку зі смертю [PERSON] ; скасувати запис про державну реєстрацію обтяжень № 1792723, тип обтяження - арешт (архівний запис), зареєстрований 23.03.2005 року реєстратором: Перша Лохвицька державна нотаріальна контора на підставі повідомлення Лохвицького районного суду № 3 від 28.03.1998 року. \~ \~ Позивач по справі та її представник в судове засідання не з`явилися, подавши заяви про підтримання позову, справу просять розглядати без їх участі. Представник відповідача на розгляд справи не з"явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в позові просить відмовити. Третя особа Перша лохвицька державна нотаріальна контораи в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без їх участі. Третя особа Друга лохвицька державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, приоходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , після смерті якої відкрилася спадщина. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований та проживав син померлої - [PERSON] , [INFO] . На випадок смерті [PERSON] зробила заповіт, посвідчений 14.12.2006 року секретарем Виконавчого комітету Пісківської сільської ради, яким заповіла житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку, право на яку належало спадкодавцю згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066895 синові - [PERSON] . [PERSON] заяв, в тому числі про відмову від прийняття спадщини, до нотаріальної контори не подавав, проживаючи з своєю матір"ю [PERSON] вважається особою , яка прийняла спадщину після померлої. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.08.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , до складу якої входить право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5322684900:00:005:0633, розміром 3,05 га, яка розташована на території Пісківської сільської ради , яка належала його матері [PERSON] , померлій [INFO] , спадщину після якої [PERSON] прийняв, але своїх спадкових прав не оформив. Дочка померлого - [PERSON] подала в шестимісячний термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, спадкова справа заведена за № 178/2011. Інші спадкоємці відсутні. Другою лохвицькою державною нотаріальною конторою постановою від 13.10.2021 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, осільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта -власника земельної ділянки ( [PERSON] ) наявна інформація про обтяження (арешт) на невизначене майно, будинок , розташований в с.Піски Лохвицького району Полтавської області. Згідно інформаційної довідки № 286933855 від 26.11.2021 року, встановлено, що Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 1792723, 23.03.2005 року , згідно повідомлення Лохвицького районного суду № 3 від 28.03.1998 року, перенесено арешт на невизначене майно, будинок розташований в с.Піски Лохвицького району Полтавської області. На адвокатський запит від 12.01.2022 року встановлено, що згідно даних АСВП та книг вхідної кореспонденції на виконанні у Лохвицькому відділі ДВС у Миргородському районі не перебувало виконавче провадження стосовно [PERSON] . У відповідності до листа Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 08.12.2021 року № 3559/02-04 документів згідно яких Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою 23.03.2005 року накладено обтяження на підставі повідомлення Лохвицького районного суду № 3 від 28.03.1998 року в архіві не виявлено. Згідно довідки Лохвицького районного суду за № 5/3/2022 року отримати інформацію про підстави накладення 28.03.1998 року арешту Лохвицьким районним судом на майно [PERSON] , не представляє за можливе в зв"язку з відсутністю відомостей щодо особи, яка заявила таке клопотання. Таким чином, на даний час відсутні докази, які підтверджують те. що за [PERSON] , яка померла [INFO] , рахується будь-який борг, окрім того взагалі відсутні будь-які дані щодо особи на користь якої було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] . Зважаючи на викладене, позивач позбавлена можливості оформити спадкове майно, оскільки в позасудовому порядку врегулювати спір не можливо. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно, яке належить померлій [PERSON] , порушує можливості реалізації позивачем своїх спадкових прав на вищезазначене нерухоме майно після померлого [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що за [PERSON] рахується будь-який борг і взагалі відсутні дані щодо особи на користь якої накладено арешт на майно, що належить [PERSON] . Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved