Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 14.12.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивач є власником вищевказаної квартири в якій, крім нього зареєстрований його син - відповідач по справі [PERSON] . Більше року відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в квартирі немає. Відповідач одружився і проживає зі своєю дружиною за іншою адресою. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні . Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідач підтвердив, що дійсно не проживає за вказаною адресою більше року. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.12.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.28/. Заочним рішенням суду від 10.01.2023 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Ухвалою суду від 14.02.2023 року заочне рішення суду було скасовано, а розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно договору про поділ майна подружжя від 17.12.2020 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №237605017, [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.4-10). З довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 5423 від 25.11.2022 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.12.2022 року, [PERSON] зі слів власника квартири фактично за місцем реєстрації не проживає.(а.с.14) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 19 листопада 2021 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.48) V. Оцінка суду. Спірні правовідносини виникли з приводу визнання відповідача, який є колишнім членом сім`ї позивача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у якому має зареєстроване місце проживання. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] просив визнати свого сина - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, відповідач по справі визнав позовні вимоги в повному обсязі. Частиною 4 ст.206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову [PERSON] . Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті ,суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду . Враховуючи визнання позову відповідачем, з останнього на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем, у розмірі 496 грн 20 коп., позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду, в розмірі 496 грн 20 к.

Outcome: approved