Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

ТОВ «Рівнегаз збут» (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до[PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 5 069, 49 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481, 00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постачання природного газу відповідачу здійснюється ТОВ "Рівнегаз збут" як постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам, на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 (Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України. Вказує, що на споживача покладено обов`язок по укладенню договору постачання природного газу. Крім того, як визначено п. 9 розділу ІІІ Правил, якщо в результаті зміни власника об`єкта споживача є необхідність укладення договору постачання природного газу з новим власником, такий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою про укладення договору постачання природного газу. Вказує що розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (Абзац п`ятий пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем). Ухвалою суду від 30.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 09.08.2022 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої представник просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний\~газ в сумі 4 650, 45 грн. Вказана заява подана позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України, а тому приймається судом до розгляду. 24.08.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно з яким остання заперечує щодо задоволення позовних вимог, та, зокрема, вказує, що відповідач у жовтні 2018 року здійснила оплату, то відповідно приєдналася до умов розподілу природного газу. Зазначає, що відповідач не зобов`язана здійснювати оплату послуг за весь період у випадку неповідомлення Оператора ГРМ про зміну кількості осіб, зареєстрованих у квартирі. Повідомляє також, що відповідач не користується газовими приладами за адресою: [ADDRESS] , тому що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . 22.09.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій представник зазначає, що розрахунки за послуги з газопостачання проводяться у спосіб, визначений п.п.1) п. 4.4. розділу IV Типового договору постачання, а саме лише на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ - АТ "Рівнегаз". Стверджує, що розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюються відповідно до даних Оператора ГРМ. Вважає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що нею спожито інший об`єм природного газу, ніж визначено Оператором ГРМ - АТ "Рівнегаз". Зазначає, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований за [PERSON] , з якою шляхом підписання заяви-приєднання 18.11.2016 було укладено договір постачання природного газу побутовим споживачем. Аналогічно, Оператором ГРМ - АТ "Рівнегаз" шляхом підписання заяви-приєднання з [PERSON] було укладено договір розподілу природного газу. За договором розрахунок споживача за природний газ здійснювався на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, за підсумками місяця. Вказує, що з моменту набуття права власності на квартиру, відповідач до 22.02.2021, не зверталася до постачальника природного газу із заявою про укладення договору постачання природного газу, хоча за вказаною адресою на підставі даних Оператора ГРМ здійснювався відбір природного газу, а на особовий рахунок № [NUMBER] по розрахунках за спожитий газ надходила часткова оплата вартості спожитого природного газу. Також відповідач не зверталася до оператора ГРМ із заявою про внесення змін до персоніфікованих даних та укладення договору розподілу природного газу. В судовому засіданні 09.02.2023 представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. В судовому засіданні 09.02.2023 представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказала, що обрахунок обсягу споживання, а відтак і нарахований борг є необґрунтованими. Заслухавши сторони справи та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено таке. ТОВ «Рівнегаз збут» здійснює постачання природного газу споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831, та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постачання природного газу [PERSON] здійснювалося ТОВ "Рівнегаз збут" як постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам, на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500, а розподіл природного газу за вищевказаною адресою здійснюється Оператором ГРМ - AT «Рівнегаз» на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 , укладеного з [PERSON] та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494. Статтею 13 Закону України "Про ринок природного газу" на споживача покладений обов`язок по укладенню договору постачання природного газу. Водночас, як визначено п. 9 розділу ІІІ Правил, якщо в результаті зміни власника об`єкта споживача є необхідність укладення договору постачання природного газу з новим власником, такий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою про укладення договору постачання природного газу. Окрім того, як визначено п. 6 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Судом встановлено, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований за [PERSON] , з якою шляхом підписання заяви-приєднання 18.11.2016 було укладено договір постачання природного газу побутовим споживачем. Аналогічно, Оператором ГРМ - АТ "Рівнегаз" шляхом підписання заяви-приєднання з [PERSON] було укладено договір розподілу природного газу. За договором розрахунок споживача за природний газ здійснювався на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, за підсумками місяця. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №132911123) на підставі договору дарування №1020 від 01.08.2018 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Проте, як стверджується матеріалами справи, з моменту набуття права власності на квартиру та до 22.02.2021, відповідач не зверталася до постачальника природного газу із заявою про укладення договору постачання природного газу, хоча за вказаною адресою на підставі даних Оператора ГРМ здійснювався відбір природного газу, а на особовий рахунок № [NUMBER] по розрахунках за спожитий газ надходила часткова оплата вартості спожитого природного газу. Крім того судом встановлено, що відповідач вчасно не звернулася до оператора ГРМ із заявою про внесення змін до персоніфікованих даних та укладення договору розподілу природного газу. Лише 22.02.2021 відповідачем було подано до АТ "Рівнегаз" заяву про внесення змін до персоніфікованих даних та укладення договору розподілу природного газу. Пунктом 2.2. типового договору постачання природного газу передбачено, що обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Тому після укладення договору розподілу природного газу, 22.02.2021 [PERSON] шляхом підписання заяви-приєднання було укладено договір постачання природного газу. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних відносин Закон №1-875-IV) було передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Також, згідно частини першої статті 12 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (Закон №2189-VIII від 09.11.2017 в редакції, яка введена в дію з 01.05.2019 року) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 2 ст. 13 «Про ринок природного газу», п. 22 p.ІІІ Правил (пункт 26 розділу III Правил з 01.07.2020), споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) - у терміни, визначені в рахунку. Висновки Верховного Суду щодо розгляду судових справ за заявою постачальника природного газу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ висловлені у постанові від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц провадження №61-20523св19, де, зокрема, зазначається, що: - споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 13 розділу III Правил (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних відносин) визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. \~ Крім того, згідно з положеннями пунктом 4.4 розділу IV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 4.3. Типового договору постачання природного газу, розрахунковим періодам за цим договором є календарний місяць. Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , проводяться у спосіб, встановлений п.п.1) п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання, а саме лише на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ АТ "Рівнегаз", про що зазначено споживачем у заяві приєднання. Оператор ГРМ згідно положень Кодексу газотранспортної системи передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за\~умовами глави\~4\~розділу IX\~Кодексу газорозподільних\~систем та\~договору розподілу\~природного газу\~об`єми та\~обсяги розподілу\~природного газу\~(алокація)\~є обов`язковими\~для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (Абзац п`ятий пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем). Отже, для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу ТОВ "Рівнегаз збут" щомісяця отримує від оператора ГТС інформацію про обсяги спожитого природного газу в розрізі окремого побутового споживача. Ідентифікація споживачів здійснюється за допомогою ЕІС-кодів. Після отримання інформації від Оператора ГТС про обсяги розподіленого Оператором ГРМ природного газу споживачу, ТОВ "Рівнегаз збут" проводить лише нарахування за поставлений газ помноживши обсяг на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць. Відтак, при розрахунку вартості спожитого природного газу постачальник не враховує кількість зареєстрованих осіб, оскільки така інформація враховується лише Опертором ГРМ при визначенні об`ємів спожитого природного газу. Отже за\~відсутності судового\~спору між споживачем та Оператором ГРМ в частині визначення об`єму спожитого природного газу, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ . Тому, саме на підставі даних, отриманих від Оператора ГТС про розподілені споживачу Оператором ГРМ помісячні об`єми спожитого природного газу по ЕІС-коду споживача 56XM29A75872535F позивачем проводився розрахунок вартості поставленого природного газу. Для підтвердження даних про розподілений Оператором ГРМ об`єм природного газу, позивачем надано інформацію про споживання природного газу по ЕІС-коду споживача 56XM29A75872535F за період з 01.08.2018 по 30.04.2022, відповідно до яких, об`єм спожитого природного газу, з урахування проведенирх коригувань, визначено Оператором ГРМ на рівні 789, 61 м. куб. Суд зазначає, що відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що нею спожито інший об`єм природного газу, ніж той об`єм, який визначено Оператором ГРМ - AT "Рівнегаз". Необхідно також вказати, що відповідачем дії оператора ГРМ - AT\~"Рівнегаз" щодо визначення обсягу спожитого природного газу у судовому порядку чи в інший спосіб не оскаржувалися та доказів зворотнього суду не подано. Згідно фінансового стану споживача по особовому рахунку № [NUMBER] (ЕІС код споживача 56XM29A75872535F) заборгованість за надані послуги з газопостачання становить 4 650, 45 грн. Судом встановлено, що відповідач оплату в повному обсязі за спожитий природний газ не проводить, чим порушує вимоги Правил та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 4 650, 45 грн. відповідачем не сплачена. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Обов`язок споживача сплатити товариству кошти за отримані послуги з газопостачання випливає з приписів ст.ст. 526, 611, 901, 903 Цивільного кодексу України. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, натомість зі сторони відповідача не надано доказів, що свідчили б про безпідставність позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення. Крім того інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позов не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

Outcome: approved