Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі свого представника адвоката Воропаєва В.В. звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу подружжя, яке не має неповнолітню дитину. Свій позов позивачка мотивує тим, що з 04.10.1991 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені більше трьох років. З початку, позивачка стала проживати у квартирі своїх батьків, а з початку воєнної агресії рф, вона виїхала до Німеччини. Не бажаючи повертатися в Україну, позивачка налагоджує свій побут в іншій країні, до відповідача втратила почуття любові, тому вважає, що наразі їх шлюб має формальний характер. Просить суд розірвати шлюб та не вживати заходів щодо примирення, оскільки це не виправить стан шлюбних відносин. У судовому засіданні представник позивачка наполягав на задоволенні позову, зазначаючи, що [PERSON] проживаючи в іншій країні перебуває у стосунках з іншим чоловіком. Вона втратила почуття любові до відповідача. На теперішній час, шлюб має формальний характер, спільне господарство не ведеться, неповнолітніх дітей не мають. Крім того, цей шлюб заважає їй у подальшому укласти шлюб з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову та пояснював суду, що він любить свою дружину. Її від`їзд до іншої країни не є перешкодою для шлюбу. Також відповідач намагався довести суду, що пояснення позивачки є її домислом та не відповідає дійсності. Просить суд надати їм строк для примирення або відмовити у задоволенні позову. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивачка посилалася як на підставу своїх вимог, а також обставин, на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, дослідження письмових доказів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1991 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1179, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу подружжя мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, проживає у Німеччині окремо від батьків та не перебуває на їх утриманні. За приписами\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст.\~36\~та ст.\~51 СК України\~шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені\~Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом достовірно встановлено, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з 2020 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало втрата почуття любові з боку позивачки. З 2020 року вона стала проживати окремо від відповідача, а з лютого 2022 року поїхала до Німеччини та стала влаштовувати своє життя. Вона не має наміру повертатися до України, у неї втрачені почуття любові до відповідача. Даний факт не спростовувався відповідачем, але він вважає, що все ще можливо виправити. Згідно із п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між сторонами неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка має намір одружитися в іншій країні. Позивачка займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення. Відповідно до\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З`ясовано, що подружжя [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, проте фактично їх шлюбні стосунки припинені. Вони не ведуть спільного господарства. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. Згідно із ч. 1\~ст. 21 СК України\~шлюб є сімейним союзом чоловіка та жінки. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка не бажає, вона проживає в іншій країні, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, у зв`язку з чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved