Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

\~\~ В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Балагурак Вероніки Василівни, яка діє на підставі довіреності №5579-К-Н-О від 24.11.2020 року до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов мотивований тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк з 18.01.2021 року по 18.07.2021 року. Позивачем 27.08.2021 року була направлена претензія кредитора до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори, та 06.09.2021 року отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». 21.09.2021 року до спадкоємців позичальника - [PERSON] , було направлено лист\~претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, однак, жодних дій виконано не було. Позивач вказує на те, що позичальник [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату смерті мав заборгованість в розмірі 9493,25 грн., яка складається з наступного: 8153,80 грн. -\~заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн.\~- заборгованість за поточним тілом кредиту, 8153,80 грн.\~- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн.\~- заборгованість за нарахованими відсотками; 1339,45 грн.\~- заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн.\~- заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн. -\~нарахована пеня, 0,00 грн. -\~нараховано комісії. Оскільки, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого [PERSON] , спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачений шести місячний строк, просить суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 9493,25 грн., та сплачений позивачем судовий збір. Позивач до суду представника не направив, надавши клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просить суд розглянути позов у відсутності позивача та представника (а.с.180). При цьому представником позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Меркуловою Валерією Валеріївною, яка діє на підставі довіреності №2982-К-Н-О від 30.07.2012 року (а.с.166 на звороті 167), раніше подано відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідачі на день смерті проживали разом із померлим [PERSON] , а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки відмова від прийняття спадщини нотаріусом не реєструвалась. Також, вважають, що вчасно звернулися до спадкоємців з претензією, а тому просять суд, позовні вимоги задовольнити (а.с.162-166). Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Єльнікова Наталя Олександрівна, яка діє на підставі ордеру серії ВА №1039959 від 29.09.2022 року (а.с.123) в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника, заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с.191). При цьому, представником відповідача подано раніше відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки задоволення вимог кредитора відбувається лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При цьому, позивачем будь-яких доказів щодо спадкового майна, яке б належало спадкодавцю суду не надано. Станом на день відкриття спадщини позичальника ніхто із відповідачів не звернувся із заявою про відкриття спадщини. Відповідачі не отримували від спадкодавця у спадщину жодного майна, а тому і не набули статусу спадкоємців. Просить суд, відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.137-138). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засіданні не з`явились, надавши заяви в яких позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити в задоволенні позову, а також розглянути справу у їх відсутності (а.с.190, 192). Крім того, згідно поданих раніше заяв, з`ясовано, що останні підтримують позицію, яка викладена у відзиві, який поданий представником відповідача [PERSON] , адвокатом Єльніковою Н.О. (а.с.145, 146). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247\~\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.124 Конституції України, передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст.129 Конституції України, встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 5 ЦПК України, передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено у судовому засіданні, що також підтверджується матеріалами справи [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.10.2011 року (а.с.25), згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.24, 53). Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві (а.с.26-52). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату смерті мав заборгованість в розмірі 9493,25 грн., яка складається з наступного: 8153,80 грн. -\~заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн.\~- заборгованість за поточним тілом кредиту, 8153,80 грн.\~- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн.\~- заборгованість за нарахованими відсотками; 1339,45 грн.\~- заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн.\~- заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 0,00 грн. -\~нарахована пеня, 0,00 грн. -\~нараховано комісії (а.с.10, 11-13, 14-15, 16). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [INFO] позивальник [PERSON] помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.01.2021 року (а.с.60). Позивач вважає, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є\~ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на день смерті [PERSON] проживали разом із спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно копій паспортів [PERSON] (а.с.58-59), [PERSON] (а.с.57) та [PERSON] (а.с.56), місце реєстрації останніх зазначено як: [ADDRESS] . Разом з тим, згідно довідок Виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області відділу з питань державної реєстрації (а.с.82, 83, 84) з`ясовано, що вулиця\~Карла Лібкнехта\~наразі значиться\~як Різдвяна. При цьому, відповідно відомостей Реєстру Новоукраїнської територіальної громади відомості про громадянина [PERSON] , [INFO] , відсутні. Статтями 1216, 1218 ЦК України, передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені ч.ч.3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно приписів ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи із наведеного, спадкоємці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк з 18.01.2021 року по 18.07.2021 року. Чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (гл.87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (гл.89 цього кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст.1281, 1282 ЦК кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так, згідно з ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Так, згідно приписів ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України, строки\~це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст.1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором, передбачених ст.1281 ЦК України, строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця. Обґрунтовуючи даний позов, позивач вказує на те, що 27.08.2021 року була направлена претензія кредитора до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори, та 06.09.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Так, на виконання вимог ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19.09.2022 року про витребування доказів, Новоукраїнською державною нотаріальною конторою, було надано суду копію матеріалів спадкової справи за №247/2021 до майна померлого [PERSON] (а.с.110-121). Із досліджених судом матеріалів спадкової справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» 01.09.2021 року до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора від 30.07.2021 року (а.с.111), на підставі даної претензії була заведена спадкова справа №247/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.121). При цьому нотаріусом повідомлено кредитора (позивача у справі) про те, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с.118). До спадкоємців ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось із претензією 10.09.2021 року про що свідчать: копії листів-претензій від 10.09.2021 року, адресованих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , Реєстр згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) та чеки про відправку (а.с.64, 65, 66, 67-68). Докази вручення претензії відсутні. При цьому, в реєстрі згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) та чеку про відправку 21.09.2021 року, значиться лише прізвище адресата [PERSON] , інші спадкоємці у реєстрі відправлення відсутні. Отже, дана обставина не може бути залишена судом поза увагою, оскільки позивач не надав доказів отримання відповідачами зазначених претензій, а тому стає питання чи взагалі позивач направляв такі претензії. 10.08.2022 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитом спадкодавця. Таким чином позивач, як кредитор спадкодавця, не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ст.ст.1281, 1282 ЦК України, і позбавлений права вимоги (правова позиція ВСУ викладена в постанові від 12.04.2017 р. по справі №676/1958/16-ц). Доводи позивача, що він своєчасно звернувся із вимогами до спадкоємців шляхом звернення до нотаріальної контори судом не беруться до уваги, оскільки за вимогами ч.2 ст.1281 ЦК України прямо передбачено порядок звернення кредитора із своїми вимогами саме до спадкоємців, а не будь кого іншого. Окрім того, суд вважає за необхідним встановити наступні обставини справи. Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з приписами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом в оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього застосовуються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні кредитних справ. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З урахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язано було довести ті обставини, на які банк посилається, як на підставу своїх вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості. Суд констатує, що позивач не надав до суду жодного доказу про наявність у [PERSON] спадкового майна, також позивачем не встановлено та не додано суду доказу про належність позичальнику [PERSON] житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . При цьому, із наданих представником відповідача свідоцтв про право на спадщину та відповідних витягів (а.с.139, 140, 141, 142, 143) з`ясовано, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] та [PERSON] , після смерті яких в порядку спадкування за законом прийняла їх дочка [PERSON] , відповідно до належної частки кожного із спадкодавців. А тому, беручи до уваги той факт, що ПАТ КБ «Приватбанк» не пред`явило належним чином вимоги до спадкоємців боржника у визначені ст.1281 ЦК України строки (ненадання доказів отримання претензій), суд приходить до переконання, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують правову підставу заявлених вимог до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (а.с.75), а також враховуючи той факт, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд відносить судові витрати на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.526, 610, 612, 629, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed