Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в розмірі 3,80 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Звягельського (колишня назва Новоград-Волинського) району Житомирської області (далі за текстом - Земельний пай), в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті батьків відкрилась спадщина, що складається, окрім іншого, з Земельного паю. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусами відмовлено. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Також, позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; представник відповідача визнав позов не заперечив щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] в с. Барвинівка Новоград-Волинського районуЖитомирської області помер [PERSON] . Останній на момент смерті проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , позивачем, які після його смерті в рівних частках (тобто в 1/2 кожний) успадкували все його майно та 12.12.2005 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в с. Барвинівка. У квітні 2012 року в м. Новоград-Волинський Житомирської області помирає [PERSON] , спадщину після якої приймає її син, позивач у даній справі [PERSON] , та в судовому порядку за ним визнано право на належну померлій 1/2 частину житлового будинку в с. Барвинівка. Окрім будинку, до спадкової маси також входить і Земельний пай. З повідомлень Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 25.01.2022, виконавчого комітету Брониківської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 27.09.2022 та Новоград-Волинської районноїдержавної адміністрації Житомирської області від 15.02.2022 слідує, що відповідно до запису №193 книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ на ім`я [PERSON] від 10.12.1997 був зареєстрований та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0221289, яка перебувала у колективній власності КСП "Обрій" с. Барвинівка, в розмірі 3,80 умовних кадастрових гектарах. Оригінал сертифікату у позивача відсутній. Родинні стосунки між померлими та позивачем, як батьків та сина, підтверджуються копією свідоцтва про народження останнього. [PERSON] є єдиним спадкоємцем своїх померлих батьків, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Спадкова справа після смерті батьказаведена державним нотаріусом, після смерті матері - приватним нотаріусом. У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, нотаріусами 28.09.2022 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Земельний Пай в 1/2 частці після смерті батька та в 1/2 частці після смерті матері, яка, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР (спадкодавець батько помер у 2000 році) та ЦК України (спадкодавиця матір померла у 2012 році). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст.524 ЦКУкраїнської РСР, ст.1217 ЦК України є спадкування майна, в тому числі за законом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина (чоловік) і батьки померлого (ст.529 ЦКУкраїнської РСР, ст.1261 ЦК України). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (фактично вступив в управління та володіння майном і подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини). Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548, 549 ЦКУкраїнської РСР). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст.1215 ЦК України). Виходячи із положень ст.25 ЗК України, земельний пай - це земельна частка, виділена при приватизації державних та комунальних сільськогосподарських підприємств (всім відомих колгоспів), а також при приватизації інших комунальних закладів, в т.ч. освіти та культури. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну частку (пай), є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 (далі за текстом - Закон) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі за текстом - Порядок). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За приписами ст.ст.5, 22 Земельного кодексу України 1990 року (далі за текстом - ЗК 1990) кожний член КСП у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), право власності на яку виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається КСП із зазначенням розмірів земель, що перебувають у його власності і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян (ст.23 ЗК 1990). Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст.9 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що [PERSON] за життя правомірно набув право власності на Земельний пай, отримавши відповідний сертифікат, у зв`язку із чим його можна вважати спадковим майном померлого, яке в рівних частках успадкували син та дружина. Остання за життя не встигла оформити свої спадкові права на землю, відповідно право на спадкування її частини землі перейшло до сина, позивача у даній справі. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на Земельний пай, який залишився після смерті батька та в подальшому 1/2 його частини - матері. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved