Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2022 року [PERSON] пред`явив до суду вказаний позов, який обґрунтував тим, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області №491 від 05 грудня 1995 року йому було надано в безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в [ADDRESS] , площею 800 кв.м. для будівництва житлового будинку за проектом №144-24-87/1 житловою площею 67,92 кв.м., загальною площею 113,59 кв.м., а також гаражу, господарського сараю та туалету. На підставі цього рішення був складений акт про встановлення меж земельної ділянки в натурі від 20 квітня 1996 року, договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності від 25 червня 1996 року, а також отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт №45 від 05 липня 1996 року. В подальшому на земельній ділянці був збудований будинок. Таким чином з 1995 року і по даний час позивач є користувачем земельної ділянки площею 0,0800 га по [ADDRESS] . Незважаючи на це, позивач довідався про те, на підставі рішення Бориспільської міської ради від 24 грудня 2021 року №1576-16-VIII «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у м. Бориспіль (землі житлової та громадської забудови)» [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,0400 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м. Бориспіль (землі житлової та громадської забудови) по [ADDRESS] . У такий спосіб права позивача на користування відведеною йому земельною ділянкою та житловим будинком, який будується, були порушені. Тому [PERSON] просив визнати незаконним та скасувати рішення Бориспільської міської ради від 24 грудня 2021 року №1576-16-VIII «Про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у м. Бориспіль (землі житлової та громадської забудови)» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3210500000:09:078:0063 площею 0,0400 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у [ADDRESS] , а також скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бориспільської міської ради Іванцок Е.Я. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 63177720 від 01 лютого 2022 року та запис про право державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.62-63). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.99). 3. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Позивач та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представник Бориспільської міської ради Київської області надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказав на те, що [PERSON] з часу отримання рішення про надання в безстрокове користування земельної ділянки не зареєстрував своє право користування відповідно до чинного законодавства. В свою чергу, [PERSON] , отримавши рішення про надання дозволу і затвердження проекту землеустрою реалізувала його. Тому представник відповідача вказав на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства. [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в позові. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів №491 від 05 грудня 1995 року [PERSON] була надана в безстрокове користування земельна ділянка з земель міської забудови в [ADDRESS] площею 800 кв.м. для будівництва житлового будинку за проектом №144-24-84/1 житловою площею 67,92 кв.м., загальною площею 113,59 кв.м., а також господарських і побутових будівель і споруд: гараж, господарський сарай, льох, туалет (а.с.13,22-23). На підставі акту від 20 квітня 1996 року земельна ділянка для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] площею 800 кв.м. була виділена [PERSON] в натурі з закріпленням межовими знаками (а.с.14). 25 червня 1996 року [PERSON] та виконавчий комітет Бориспільської міської ради народних депутатів уклали договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності. Згідно з яким [PERSON] на наданій йому земельній ділянці зобов`язався побудувати двох поверховий будинок жилою площею 67,92 кв.м. та загальною площею 113,59 кв.м (а.с.15-16). 05 липня 1996 року [PERSON] отримав дозвіл на виконання будівельних робіт №45 з будівництва індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.20-21). В подальшому, вищевказаній земельній ділянці була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] (а.с.24). Згідно технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва, виготовленого 21 червня 2022 року КП «Бориспільське БТІ», за адресою: [ADDRESS] розташовується об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок садибного типу, початок будівництва 2001 рік (а.с.46-54). Незважаючи на це, рішенням Бориспільської міської ради Київської області №1576-16-VIІI від 24 грудня 2021 року [PERSON] було безоплатно передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] з кадастровим номером 3210500000:09:078:0063 (а.с.31). Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» та главою 23 «Захист прав на землю» ЗК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. У відповідності до положення ст.22 та ст.23 ЗК України в редакції 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно з ч.2 та п.г) ч.3 ст.152 ЗК України в чинній редакції, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч.5 ст.116\~ЗК України в чинній редакції, земельні ділянки, які перебували у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передавались у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування виключно після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.21\~ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 5.2. норми процесуального права. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що на підставі акту від 20 квітня 1996 року земельна ділянка для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] площею 800 кв.м. була виділена [PERSON] в натурі з закріпленням межовими знаками Крім цього, встановлено, що [PERSON] здійснив будівництво об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку садибного типу, початок будівництва 2001 рік за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується технічним паспортом на об`єкт незавершеного будівництва, виготовленого 21 червня 2022 року КП «Бориспільське БТІ» (а.с.46-54). Таким чином, до позивача перейшло право користування земельною ділянкою. Матеріали цивільної справи не мітять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що право користування [PERSON] вказаною земельною ділянкою у встановленому порядку припинено і земельна ділянка була вільною. У зв`язку з цим, спірна земельна ділянка не була вільною та згідно ч.5 ст.116 ЗК України не могла бути передана органом місцевого самоврядування у власність [PERSON] . Тому рішення Бориспільської міської ради №1576-16-VIII від 24 грудня 2021 року в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, суперечить положенню ч.5 ст.116 ЗК України. З цієї підстави, рішення Бориспільської міської ради №1576-16-VIII від 24 грудня 2021 року в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0400 га з кадастровим номером 3210500000:09:078:0063, яка розташовується в [ADDRESS] , належить визнати незаконним та скасувати. Зважаючи на те, що державна реєстрація права власності [PERSON] на земельної ділянки площею 0,0400 га з кадастровим номером 3210500000:09:078:0063, яка розташовується в [ADDRESS] , здійснена на підставі рішення Бориспільської міської ради, яке визнано незаконним та скасовано. Тому рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області Іванцок Е.Я. про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку також належить скасувати. 7. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 12 серпня 2022 року (а.с.1) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1984 гривень 80 копійок. З огляду на це, з відповідачів слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі по 992 гривень 40 копійок з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved