Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] на підставі Договору дарування від 03.07.2013 р. на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 30.08.1999 року; [PERSON] (колишня дружина), [INFO] , зареєстрована з 30.08.1999 року; [PERSON] (донька), [INFO] , зареєстрована з 22.01.2008 року. Однак, [PERSON] та [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, бо є громадянами Сполучених Штатів Америки та постійно проживають на її території про що свідчать фотокопії їхніх паспортів громадян США. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Відповідачі залишили Україну в 2009 році і відтоді постійно мешкають у Сполучених Штатах Америки. Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] понад один рік можуть підтвердити свідки. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому я [PERSON] , як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2021 року вищевказану позовну заяву передано у провадження судді Кондрашова І.А. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. [PERSON] надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Також долучив акт про не проживання особи за місцем реєстрації. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, жодних клопотань відповідачі не надсилали. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надано, також не надіслано відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] на підставі Договору дарування від 03.07.2013 р. на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] вже тривалий час не проживають у квартирі [ADDRESS] . Зокрема, відповідачі є громадянами Сполучених Штатів Америки та постійно проживають на її території. Згідно акту від 24.01.2023, що складений сусідами позивача, що проживають в будинку в будинку [ADDRESS] , підтверджено факт не проживання відповідачі за зазначеною адресою. Частиною ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Hіхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) звернула увагу на те, що необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України. Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. З огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] тривалий час, не виявили бажання добровільно знятись з реєстрації, будь-яких перешкод у проживанні їм ніхто не чинить, поважних причин не проживання судом не встановлено, суд приходить до переконання, що відповідачі втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved