Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 94060,87 грн., витрати на експертне дослідження в розмірі 1500,00 грн., та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. 22 червня 2021 року о 21 годині 40 хвилин у м. Одесі по просп. Адміральському, 34 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Кіа Sportage», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по просп. Адміральському, на нерегульованому перехресті з вул. Краснова при повороті ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , а також транспортному засобу «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] , які рухались в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ними зіткнення. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема, транспортний засіб «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2021 року по справі № 521/10363/21 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Позивач вказує, що на момент ДТП в неї та у відповідача не було чинних полісів ОСЦПВ. 05 серпня 2021 року позивачем було отримано висновок експерта № 159-21, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 22 червня 2021 року, визначається рівною 94060,87 грн. [PERSON] та її представник у\~відкрите судове засідання\~не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечень щодо розгляду справи у їх відсутність не подавали. [PERSON] та його представник у відкрите судове засідання не з`явились. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив у задоволенні позову відмовити. В ходу розгляду справи стороною відповідача відзив на позовну заяву не подавався. 09 грудня 2022 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких, обґрунтовуючи свої заперечення щодо позову зазначив, що висновок № 159-21 від 05 серпня 2021 року експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] , складений ФОП [PERSON] , наданий позивачем [PERSON] , у якості доказу величини заподіяної шкоди не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Інших належних та допустимих доказів вартості матеріальної шкоди суду збоку відповідача не надано. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити, з огляду а наступне. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. 22 червня 2021 року о 21 годині 40 хвилин у м. Одесі по просп. Адміральському, 34 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Кіа Sportage», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по просп. Адміральському, на нерегульованому перехресті з вул. Краснова при повороті ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , а також транспортному засобу «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] , які рухались в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ними зіткнення. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2021 року по справі № 521/10363/21 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с. 8-9). Згідно з ч. 6\~ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 червня 2021 року, додатковому доказуванню не підлягає. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що на момент ДТП у транспортних засобів сторін не було чинних полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема, транспортний засіб «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу. Відповідно до Висновку № 159-21 від 05 серпня 2021 року, складеного судовим експертом Крутих Є.О., вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 22 червня 2021 року, визначається рівною 94060,87 грн. (а.с. 11-40). Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України. Положеннями\~статті 22 Цивільного кодексу України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, вимоги [PERSON] про відшкодування майнової шкоди є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо доводів представника відповідача, стосовно відсутності належних та допустимих доказів вартості матеріальної шкоди транспортного засобу «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] суд зазначає, що при ухваленні рішення Висновок № 159-21 від 05 серпня 2021 року, складений судовим експертом Крутих Є.О. суд розцінює як письмовий доказ. При цьому суд звертає увагу, що стороною відповідача жодним чином не спростований розмір матеріального збитку, зазначений у Висновку № 159-21 від 05 серпня 2021 року, складеного судовим експертом Крутих Є.О., а також не зазначено та не підтверджено належними та допустимими доказами будь-якого іншого розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 22 червня 2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір по справі становить 955,60 грн. (1 % ціни позову), який було сплачено позивачем при зверненні до суду. Тому, враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір (а.с. 7). Крім того, позивачем було понесено витрати на залучення експерта та проведення експертизи (а.с. 10). Позивач просить стягнути з відповідача витрати на експертне дослідження в розмірі 1500,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить сягнути витрати, пов`язані з\~проведенням експертизи у розмірі 1500,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved