Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

У червні 2022 року представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Позов обґрунтований тим, що 28 листопада 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 28 листопада 2018 року підписала заяву про приєднання (далі - Договір) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку № [NUMBER] з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п. 3.4.1 вказаної заяви, АТ «Ощадбанк» відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку. Відповідно до Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) укладеної між АТ «Ощадбанк» та відповідачем від 01.02.2019 року, відповідачу надано кредит у розмірі 23 400,00 грн. зі сплатою 38 % річних на строк дії платіжної карти. Підписавши заяву про приєднання та заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідач погодилася з умовами користування кредитом, які разом із Паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості Кредиту, Тарифами, складають єдиний документ - Договір та зобов`язалася виконувати його умови. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 24.05.2022 року складає 40 998,96 грн., з яких: 23 368,74 грн. - заборгованість за основним боргом, 6 281,32 грн. - проценти за користування кредитом, 58,60 грн. - комісія, 920,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу572,11 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1 866,23 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 529,76 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 5 804,05 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 1 597,96 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, які позивач просить стягнути із відповідача на свою користь. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача Азаров А.Д. не з`явився, письмово просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, однак конверти повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 70-71, 72-73), крім того, виклик до суду відповідача було здійснено шляхом розміщення 12.01.2023 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 68), відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому з 12.01.2023 року вона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив не подала, будь-яких заяв від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року відповідач [PERSON] підписала заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 9-10). 01.02.2019 року відповідачем [PERSON] було підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), відповідно до якої відповідачу надано кредит у розмірі 23 400,00 грн. зі сплатою 38 % річних на строк дії платіжної карти (а.с. 11-12). Підписавши заяву про приєднання та заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідач погодилася з умовами користування кредитом, які разом із Паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості Кредиту, Тарифами, складають єдиний документ - Договір та зобов`язалася виконувати його умови, а також погоджується, що в результаті приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, раніше укладений з Банком Договір(и) про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, викладається в новій редакції, і подальше обслуговування Клієнта здійснюється на умовах, викладених в цьому Договорі. Відповідно до п. 3.4.1 вказаної заяви, АТ «Ощадбанк» відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку На підтвердження факту укладення кредитного договору банк також надав Витяг з Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток (а.с. 23-24), правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» (а.с. 35-38). Пунктом 3.1. Заяви про приєднання передбачено, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору, клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком договір складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, Кредитного договору. Цей Договір, в тому числі Заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), Умови користування кредитною лінією та інші документи, які є їх невід`ємними частинами, є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом. Згідно із п. 3.3.1. Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (а.с. 11 обер). Положеннями п. 1.21. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня. коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу (а.с. 31). Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати щомісячних мінімальних платежів порушила, в наслідок чого у неї утворилася заборгованість, на підтвердження якої позивачем наданий розрахунок станом на 24.05.2022 року (а.с. 13-14), відповідно до якого заборгованість відповідача складає 40 998,96 грн., з яких: - 23 368,74 грн. - заборгованість за основним боргом; - 6 281,32 грн. - проценти за користування кредитом; - 58,60 грн. - комісія; - 920,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; - 572,11 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 1 866,23 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; - 529,76 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 5 804,05 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; - 1 597,96 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III (далі - Закон). Відповідно до статті 2 Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно із статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] користувалась кредитними коштами, наданими Банком (а.с. 15-22). Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також, суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Як роз`яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050,1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 28 листопада 2018 року, яка станом на 24.05.2022 року складає 40 998,96 грн., з яких: 23 368,74 грн. - заборгованість за основним боргом, 6 281,32 грн. - проценти за користування кредитом, 58,60 грн. - комісія, 920,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу572,11 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1 866,23 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 529,76 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 5 804,05 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 1 597,96 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2481,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved