Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

У грудні 2022 з позовом звернувся [PERSON] , який просив визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку літ «А» з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,4 кв.м., житлова площа: 62,5 кв.м, до складу якого входять: прибудова літ. «а», веранда «а1»; сараї «Б», «б», «б1», погріб «П/Б» убиральня «В», огорожа №1,2. Мотивував заявлені вимоги, тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. Частину спадкового майна він успадкував, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дії за №114/02-31 від 14.12.2022 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, з підстав відсутності державної реєстрації права власності за померлою на вказану частку майна. Ухвалою суду від 02.01.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача покладався на розсуд суду. Третя особа надала суду письмову заяву у якій просила справу слухати у її відсутність проти задоволення позову не заперечувала. Судом встановлено, що згідно інвентарної справи на житловий будинок [ADDRESS] станом на 13.02.1991 на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. «А» з прибудовою літ. «а» верандою «а1 » загальною площею 77,4 кв.м. в тому числі житловою -62,5 кв. м., погріб літ. «п/Б», сараї літ. «Б», «б», «б1», убиральня «В», огорожа №1,2. Житловий будинок [ADDRESS] станом на 29.12.2012 зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 04.12.1987р. за р. №2-3982, реєстрація проведена 15.12.1987 року в ВООБТІ в реєстровій книзі 122 за реєстровим №619431; свідоцтва про право власності, виданого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 04.12.1987р. за р. №2-3980, реєстрація проведена 15.12.1987 року в ВООБТІ в реєстровій книзі 122 за реєстровим №19431 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Єлизовською державною нотаріальною конторою Камчатської області 25.04.1991р. за р. №1-1098, реєстрація проведена 17.05.1991 року в ВООБТІ в реєстровій книзі 122 за реєстровим №19431. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , перед смертю заповіла усе належне їй майно своїй дочці [PERSON] , яка в свою чергу відмовилася від прийняття спадщини на користь свого сина, [PERSON] [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] . [PERSON] прийняв все спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , яка є його бабою. Приватним нотаріусом Дунаєвською С.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого до спадкового майна входять: земельна ділянка площею 0,1000 га., кадастровий номер 0510136600:02:091:0075, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 3/4 часток в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дії за №114/02-31 від 14.12.2022 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з підстав відсутності державної реєстрації права власності за померлою на вказану частку майна. Згідно рішення Вінницької міської ради від 25.11.2022 року вул. Комарова переіменовано на вул. Леоніда Каденюка. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд приймає до уваги клопотання позивача про залишення судового збору за ним, тому не застосовує норми ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved