Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради у якому просить : визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування їй заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 20\~377,30 грн. за період з 01 березня 2004 року по 22 серпня 2020 року; зобов`язати Комунальне підприємство «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради анулювати заборгованість у розмірі 20 377 грн. 33 коп. за період з 01 березня 2004 року по 22 серпня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , моральну шкоду в розмірі 2\~000 грн. У обґрунтування позову зазначила, що позивач є власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на квартиру від 21 травня 2020 року. В момент переходу права власності вона була неповнолітньою особою та мала статус дитини позбавленої батьківського піклування. 11 березня 2019 року Розпорядженням голови райдержадміністрації вона була влаштована до прийомної сім`ї [PERSON] . Таким чином, вона перебувала на повному державному забезпеченні з 15 серпня 2016 року по 11 березня 2019 року та проживала в НВК. А з 11 березня 2019 року проживала та знаходилась на забезпеченні в прийомній сім`ї. На даний час відповідач вимагає від неї погашення заборгованості за попереднього власника квартири. Вона має намір користуватися в подальшому послугами відповідача, але вважає вимогу щодо стягнення заборгованості за попереднього власника незаконною, оскільки, відповідач звертався до суду із заявою про стягнення боргу з [PERSON] та судом було видано судовий наказ, який було направлено до відділу ДВС для примусового виконання. Крім того, діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду, яка полягала у тому, що після того як відповідач надіслав досудову вимогу та почав вимагати у неї грошові кошти в такому великому розмірі, у неї виникли душевні хвилювання та страждання, вона була дуже обурена та ображена. Вона відчувала себе безсилою та неспроможною захистити свої права. Їй довелося шукати правового захисту та витрачати багато свого особистого часу. Протягом всієї процедури захисту своїх прав вона дуже хвилювалася та зазнавала душевних переживань, унаслідок чого в неї стався стрес та депресія. Адже для неї це непомірно велика сума, яку вона не має змоги виплатити. Вважає, що розмір моральної шкоди, яку вона зазнала не може бути виражений у грошовому еквіваленті, але щонайменше повинен становити 2\~000 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач згідно договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на квартиру від 21 травня 2020 року є власником квартири [ADDRESS] (а. с. 6-7). Рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 221 від 28 березня 2012 року малолітня [PERSON] набула статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а. с.10) Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 27 березня 2018 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 12 від 13 січня 2022 року виданою КЗ «Навчально-виховний комплекс з інтернатним відділенням «Межиріцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені Івана Семеновича Обдули дошкільний навчальний заклад «Ромашка» Павлоградського району Дніпропетровської області [PERSON] у період з 15 серпня 2016 року до 01 березня 2019 року навчалася у зазначеному навчальному закладі. (а. с.9) Згідно розпорядження Голови Павлоградської районної державної адміністрації № Р-52/0/335-19 від 11 березня 2019 року [PERSON] , [INFO] , з 12 березня 2019 року влаштовано до прийомної сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 14-15) 07 лютого 2022 року позивачем на адресу відповідача було направлено заяву стосовно наявності боргу та вимог щодо його сплати. 18 березня 2022 року комунальне підприємство\~«Павлоградське виробниче\~управління водопровідно-каналізаційного\~господарства» Павлоградської\~міської радинаправило на поштову адресу позивача листа, у якому зазначило, що на особовому рахунку квартири [ADDRESS] обліковується борг за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 20\~377,30 грн., за період з 01 березня 2004 року по 22 серпня 2020 року (з 22 серпня 2020 року нарахування за послуги зупинені у зв`язку з опломбуванням запірної арматури згідно заяви). Крім того, зазначило, що при переоформленні особового рахунку власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Перерахувати, перевести на інший рахунок, зняти наявну заборгованість попередніх власників КП «Павлоградводоканал» не може без належних для того підстав. (а. с. 8) Відповідно до частини першої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до\~статті 520 ЦК України\~боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною першою\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з частиною першою\~статті 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Власність, відповідно до частини четвертої\~статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за\~статтею 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач набула у власність квартиру 21 травня 2020 року згідно договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на квартиру, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Семенякою А.А. Діючим законодавством не передбачено обов`язку набувача квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги. Таким чином, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попереднього власника квартири, яка виникла до 22 серпня 2020 року. Позов про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості узгоджується із частиною другою\~статті 16 ЦК України, яка передбачає можливість захисту цивільного права або інтересу іншим способом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення\~Конституції України\~та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті\~8,\~9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема\~статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі № 6-32цс13. Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року\~«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином суд, враховуючи встановлені обставини у справі приходить до висновку, що позивачем не доведено факт спричинення їй моральної шкоди. На підставі вищевикладеного та у зв`язку з доведенням матеріалами справи порушення прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в часині визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування заборгованості та зобов`язання відповідача анулювати заборгованість.

Outcome: partial