Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

27 вересня 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача\~ Позивач посилається на те, що він працював у шкідливих умовах на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» протягом 22 років 4 місяців, був звільнений 02 грудня 2014 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Згідно з довідкою МСЕК від 21 травня 2015 року йому було встановлено первинно 60 відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 234 000 грн без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Ухвалою від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заяви та клопотання відповідача Від представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла заява із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. На думку представника відповідача справа потребує розгляду у порядку загального позовного провадження, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер. Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження перешкоджає стороні належним чином користуватися процесуальними правами. Також представником відповідача подано клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для вирішення питання про наявність чи відсутність моральної шкоди. Як передбачено частинами 4, 5 статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Згідно пункту 2 частини 1 статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є зокрема з`ясування заперечень проти позовних вимог, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. \~ \~ Позивачем\~додані до\~позовної заяви\~письмові докази,\~що підтверджують\~обставини,\~на які\~він посилається\~у позовній\~заяві,\~а саме\~ \~його роботу\~на підприємстві\~відповідача у\~шкідливих умовах,\~ \~встановлення йому\~висновком МСЕК\~втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань. Для встановлення факту наявності моральної шкоди та оцінки її розміру не потрібні спеціальні знання, за змістом статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тому призначення у справі судово-психологічної експертизи є недоцільним. Розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін не суперечить положенням статті 274 ЦПК України, оскільки позовні вимоги виникають з трудових відносин, ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідач має можливість викласти свою позицію по справі у відзиві і заявити клопотання у письмовому вигляді. Тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотань представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначення по справі судово-психологічної експертизи. Крім того представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки позивачем 25 травня 2015 року укладено угоду про відсутність факту спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з професійними захворюваннями і підписано заяву про відсутність претензій до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Верховний Суд у своїй постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 909/243/18 зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Предметом позову є стягнення моральної шкоди, яка на думку позивача заподіяна йому ушкодженням здоров`я внаслідок праці у шкідливих умовах на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Спір між сторонами виникає з трудових правовідносин, предметом спору є порушення прав працівника з боку роботодавця, на теперішній час спір не припинений, про що свідчить сам факт звернення позивача до суду. Підписання угоди між сторонами про відсутність факту спричинення моральної шкоди та подання позивачем заяви до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відсутність претензій не позбавляють позивача права на звернення до суду з позовом відповідно до положень статті 4 ЦПК України. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі згідно з пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України. \~ \~ \~ Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини підприємства у спричиненні цієї шкоди. Також представник відповідача зазначає, що позивачем була укладена угода від 25 травня 2015 року про відсутність у нього претензій до відповідача щодо компенсації моральної шкоди, таким чином у позивача відсутнє право на пред`явлення будь-яких вимог до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Представник відповідача просить зобов`язати позивача подати заяву свідка по суті поставлених у відзиві питань у порядку та в строк, встановлений частиною 3 статті 93 ЦПК України. Як передбачено статтею 92 ЦПК України, сторони можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи, за їхньою згодою, у тому числі за власною ініціативою. Суд не вправі зобов`язувати позивача подати заяву свідка по суті поставлених у відзиві питань, якщо позивач не подав таку заяву за власною ініціативою. \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом Згідно із записами у трудовій книжці (а.с.24-25), [PERSON] працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті, звільнений 02 грудня 2014 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» від 03 березня 2015 року у [PERSON] встановлено наявність професійних захворювань: -вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної поліневропатії з акроангіоспазмами, периферичним нейросудинним синдромом з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом ліктьових суглобів, -радикулопатія попереко-крижова, білатеральна, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу з періартрозом колінних суглобів, -хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А, легенева недостатність першого ступеня, -нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). (а.с.33-34) 30 березня 2015 року затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] . Причиною виникнення професійного захворювання зазначено тривалу дію шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм працівника, недосконалість технологічних процесів, а саме: локальна вібрація, фізичне перевантаження, запиленість повітря робочої зони, перевищення допустимого рівня шуму. (а.с.19) Довідкою МСЕК серії 12ААА № 005666 від 21 травня 2015 року [PERSON] було первинно встановлено 60 відсотків втрати професійної працездатності, у томі числі: 30 відсотків вібраційна хвороба, 15 відсотків радикулопатія, 10 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків приглухуватість. (а.с.15) Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Угода від 25 травня 2015 року укладена між ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та позивачем, за змістом якої позивач засвідчує факт відсутності спричинення йому моральної шкоди внаслідок професійних захворювань, не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом та не припиняє його права на відшкодування моральної шкоди. \~ \~ Згідно\~з частинами\~1,\~2\~статті \~12\~Цивільного кодексу\~України,\~особа здійснює\~свої цивільні\~права вільно,\~на власний\~розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. \~ \~Відповідно до\~положень статті\~20\~Цивільного кодексу\~України,\~право на\~захист особа\~здійснює на\~свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом статті 269 Цивільного кодексу України, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України до основних трудових прав працівника належить право на здорові та безпечні умови праці. Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, \~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання цієї вимоги є підставою недійсності правочину (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України). За змістом наведених положень закону, відмова позивача від здійснення права на отримання моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав фізичної особи, є недійсною, оскільки суперечить главі 20 Цивільного кодексу України. Підписання угоди між сторонами про відсутність претензій щодо відшкодування моральної шкоди не позбавляють позивача права на звернення до суду з позовом відповідно до положень статті 4 ЦПК України. \~ \~ Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~\~\~\~ Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 120\~000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у\~вигляді \~відшкодування матеріальної\~або немайнової\~(моральної)\~шкоди,\~крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 25 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано подією, яка відбулася до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю. Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача 21 травня 2015 року (довідка МСЕК серії 12ААА № 005666), до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, тому визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Outcome: partial