Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитом спадкодавця. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23.07.2012, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті являє собою договір, що підтверджується її підписом у заяві. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку, в подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 17000,00 грн. Відповідно до п. 2.1.1.12.7.2 «Умов та правил надання банківських послуг», в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що існують на дату нарахування. Власник рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 умов, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту та оплатити винагороду банку. [INFO] [PERSON] померла. Правонаступником після її смерті є відповідач в справі, який на день смерті постійно проживав із спадкодавицею. Станом на день смерті [PERSON] її заборгованість перед банком становила 13903, 39 грн., яку банк і просить стягнути з відповідача, а також судовий збір, сплачений банком при зверненні до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.98). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав (а.с.99). Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 23.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» являє собою договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 30). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.91). 24.05.2021 представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Бобровицької районної державної нотаріальної контори з претензією в порядку ст. 1281 ЦК України до спадкоємців [PERSON] , в якій просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приват Банк» в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком у розмірі 13903, 39 грн. (а.с.67). 04.08.2021 ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист-претензію [PERSON] як до можливого спадкоємця після смерті [PERSON] щодо погашення її заборгованості за кредитним договором у сумі 13903, 39 грн. (а.с. 69). Як вбачається із наданої Бобровицькою районною державною нотаріальною конторою інформації №1084/02-14 від 13.05.2021, претензія банку була зареєстрована та на її підставі було заведено спадкову справу. Також із копії спадкової справи, наданої на запит суду вбачається, що спадкова справа № 156/2021 після смерті [PERSON] . Бобровицькою районною нотаріальною конторою була заведена на підставі претензії банку. Ніхто зі спадкоємців до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини або відмову від її прийняття не звертався (а.с. 89-95). Із отриманої судом відповіді Осокорівського старостинського округу від 02.01.2023 вбачається, що [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] та мала дочку [PERSON] , яка проживала разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті. Також за вказаною адресою був зареєстрований брат померлої [PERSON] , який фактично проживав разом із своєю родиною за іншою адресою. Нерухомого майна на праві власності покійна [PERSON] на території старостинського округу не мала (а.с.104). Згідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ст. 1262 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1258 ЦК України). Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 та ч. 4 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Таких випадків при розгляді справи судом не встановлено. За правилами статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. За змістом наведених норм матеріального права, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі документальні докази, які б достовірно і безспірно підтверджували, яке конкретне майно та у якому обсязі успадкував чи не успадкував відповідач у справі. Посилання позивача на спільність реєстрації місця проживання відповідача та спадкодавиці не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки за правилом ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємець має обов`язок задоволення вимог кредитора лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Окрім цього, як підтверджено відповіддю старостинського округу, [PERSON] постійно не проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. Також судом було встановлено, що спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є її малолітня дочка, [PERSON] . Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було обрано пасивний спосіб участі в судовому процесі, оскільки ним була подана заява про розгляд справи в порядку спрощеного позовного, представник позивача в судові засідання не з`являвся та, всупереч приписам ст. 12, 13 ЦПК України, не вживались заходи щодо доведення обґрунтованості позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, що саме відповідач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , а не її дочка [PERSON] і що саме відповідач успадкував після смерті своєї сестри обов`язок щодо сплати заборгованості за кредитним договором, вартості спадкового майна, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed