Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та її дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Серед осіб зареєстрованих у будинку значаться мати позивача, [PERSON] , [INFO] , а також відповідачі: сестра позивача, [PERSON] , [INFO] , та племінники: [PERSON] , [INFO] , й малолітній [PERSON] , [INFO] . З вересня 2020 року відповідачі не проживають у спірному житловому будинку, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 08 лютого 2023 року її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. Будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, відповідачі правом подати відзив не скористалися. Суд розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Третя особа Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування у судове засідання представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08 червня 2016 року Броварською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі № 3-2682, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 червня 2016 року. Відповідно до довідки № 699 від 12 серпня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , постійно проживає та зареєстрована по [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані, але не проживають з 08 вересня 2020 року по [ADDRESS] . Згідно з актом про фактичне проживання, обстеження житлово-побутових умов від 12 вересня 2020 року, складеного депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, у ході обстеження будинку [ADDRESS] встановлено, що в даному будинку зареєстрована та постійно проживає [PERSON] , за даною адресою також зареєстровані: [PERSON] , її дочка [PERSON] та син [PERSON] , які у даному будинку не проживають з 08 вересня 2020 року. Відповідно до актів про фактичне проживання від 01 березня 2021 року, 19 квітня 2021 року, 14 червня 2021 року та від 12 серпня 2021 року, складених спеціалістом виконкому Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Стовбухою С.В., у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та постійно проживає [PERSON] , 1944 року народження [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , 1999 року народження, та [PERSON] , 2016 року народження. Вказані особи крім [PERSON] , у будинку з вересня 2020 року не проживають та не приймають ніякої участі у веденні домогосподарства, оплаті комунальних послуг. Згідно з довідкою, виданою комунальним закладом Шевченківське навчально-виховне об`єднання «Заклад загальної середньої освіти - заклад дошкільної освіти» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 02 від 05 лютого 2021 року [PERSON] , [INFO] , з 08 вересня 2020 року по теперішній час не відвідує ЗДО «Дзвіночок». Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з частиною першою статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до частини першої статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (стаття 405 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у спірному будинку з 21 січня 1992 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 30 червня 1999 року, тобто за згоди колишнього власника житлового будинку [ADDRESS] , малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у вказаному будинку з 08 січня 2020 року, тобто за згоди позивач як власника житлового будинку. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (стаття 129 Конституції України), що передбачено і статтею 12 ЦПК України, згідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, при розгляді справи по суті з доказів, наданих стороною позивача встановлено, що відповідачі понад один рік не проживають у будинку [ADDRESS] та не користуються ним як житлом, втратили до нього інтерес, добровільно залишивши без наміру повернутися. Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні цим житловим будинком при розгляді даної справи по суті здобуто не було. Відповідачі, маючи об`єктивну можливість, правом подати відзив на позовну заяву та докази, які б спростовували доводи позивача до суду не надали. Факт проживання у спірному будинку або не проживання з поважних причин не підтвердили. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідач на користь позивача, а також держави підлягає судовий збір у розмірі по - 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved