Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Представник заявника - адвокат Альошкіна О.І. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до вимог якої просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] та покладення на нього обов`язків: заборонити [PERSON] перебувати в місті спільного проживання з постраждалою особою - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців; за місцем проживання (перебування) [PERSON] , взяти на профілактичний облік [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , є рідною матір`ю [PERSON] , з яким проживають разом, з ними ще проживає її чоловік, батько заінтересованої особи, [PERSON] . Фактично мешкають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] користується заявниця з чоловіком, а кімнатою 102 користується [PERSON] . Протягом останніх двох років [PERSON] перебуває у вкрай тяжкому емоційному стані, має періодичні приступи психозу, агресії. Даний стан останнього заявниця пов`язує з тим, що [PERSON] розлучився зі своєю дружиною, як результат почав вживати слабоалкогольні та міцні напої, втратив роботу. У зв`язку з цим заявниця постійно потерпає від насильства зі сторони [PERSON] , оскільки на свого рідного батька він не в силах підняти руку чи образити. Поведінка [PERSON] негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних сварок, скандалів, образ та погроз з боку [PERSON] , вона не може належним чином виконувати свої домашні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії (вчинки), його поведінка занадто агресивна. [PERSON] постійно погрожує їй фізичної розправою, під час сварок руйнує та б`є меблі в квартирі, постійно намагається увійти до її кімнати, де знаходиться заявниця аби уникнути з ним зустрічі. Погрожує їй, що вчинить відносно себе самогубство шляхом підпалу. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, в стані алкогольного сп`яніння не контролює свої дії, агресія щодо заявниці зростає, [PERSON] погрожував їй застосувати відносно неї зброю, придушував її за горло, схильний до ревнощів та контролю її життя, залякує її, проти її волі утримував у кімнаті, не дав можливості покликати на допомогу (це відбувалося в мамонт відсутності чоловіка заявниці на роботі), погрожував вбити її домашніх улюбленців (котів). [PERSON] має фінансові проблеми та повністю залежний від заявниці та батька. Коли не має можливості дати йому грошей, [PERSON] починає виносити все з дому на продаж, викрав у батька кредитні картки. Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, але [PERSON] не змінив своєї поведінки, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.01.2023 відкрито провадження по справі та прийнято до розгляду заяву в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факти викладені в заяві, зазначила, що [PERSON] самостійно декілька разів за день викликав поліцію без причини, просить заяву задовольнити. Представник заявниці - адвокат Альошкіна О.І. в судовому засіданні підтримала заяву та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, не погоджується із її змістом. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судом встановлено, що [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] проживається разом за адресою: [ADDRESS] користується заявниця з чоловіком, а кімнатою 102 користується [PERSON] . Відповідно до постанови ГАБ № 122762 від 01.01.2022 по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] , вчинив правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. Також, як вбачається із протоколів про адміністративне правопорушення серії ГР № 1788322 та № 178323 від 01.01.2023 [PERSON] , вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до фабули даних протоколів [PERSON] вчиняв відносно [PERSON] домашнє насильство. Відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 172829 від 01.01.2023, відповідно до якого застосовані заходи термінованого припису стосовно кривдника: заборона на вхід та перебування в місця проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 2 доби. Відповідно до ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно з ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 винесеній у справі №754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Отже, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд дійшов висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу обов`язків зазначених у заяві. Враховуючи надані заявницею докази, беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: заборона перебувати в місці проживання потерпілої та вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обов`язок щодо заборони наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи - втілити не є можливим, адже заявниця та [PERSON] проживають у сусідніх кімнатах гуртожитку і не мають іншого житла для проживання. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Враховуючи вищевикладене заява [PERSON] , про видачу обмежувального припису, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, однак лише частково, з наведених вище мотивів та підстав.

Outcome: partial