Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] звернулося до суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] був народженний в КНП «Київський міський пологовий будинок [ADDRESS] та в подальшому був залишенний в пологовому будинку №1 , що підтверджується актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішних справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 14.06.2021 р. та заявою батьків (матір або батько), інші родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 14.06.2021 р. Свої вимоги мотивувала тим, що народжений [PERSON] , [INFO] ,був народжений та залишений у пологовому будинку, що підтверджується актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину та заявою від 14.06.2021 р., яку батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку. На виконання розпорядження и Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.06.2021 №382 «Про реєстрацію народження дитини, залишеної без батьківського піклування», зареєстровано народження малолітньої дитини у Печерському віділлі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до частини 1ст.135СК України. 18.06.2021 р. малолітнього [PERSON] , [INFO] з КНП «»КМПБ №1» переведено до тимчасового відділення Київського міського будинку дитини «Берізка» за адресою: м. Київ, вул. Кубанської України,4. Представник позивача Литвиненко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Київського міського будинку дитини імені М.М. Городецького в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження малолітнього [PERSON] , народженого [INFO] батьком є [PERSON] та матір`ю [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24 червня 2021 р. (а.с. 9). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00031359528 від 24 травня 2021 року, відомості про батька дитини та матір зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до заяви від 14 червня 2021, мати [PERSON] , [INFO] , відмовляється забирати свого народженного хлопчика та надавати дані про інших родичів дитини. Згідно акту складеного 14 червня 2021 р. закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, КНП «Київський міський пологовий будинок №1 встановлено, що батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забрати дитину чоловічої статі, [PERSON] , [INFO] (а.с.14) Разом з тим, КНП «Київський міський пологовий будинок №1» повідомляє, що з 14 червня 2021 року в КПН «Київський міський пологовий будинок №1» перебуває дитина, яку батьки відмовляються забирати з пологового будинку, та просят вирішити питання щодо влаштування дитини. Відповідно до Розпорядження від 03 серпня 2021 року №600 Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про влаштування малолітньої дитини в державний заклад повідомляє Службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштували до Київського міського будинку дитини «Берізка» на повне державне забезпечення, терміном на шість місяців. Одночасно, відповідно до листа виконавчого органу Київська міська рада Департамент охорони здоров`я Київський міський будинок дитини «Берізка» від 17.02.2022 року №061/150-143 повідомляє, що малолітню дитину [PERSON] , [INFO] за період перебування на вихованні в Київському міському будинку дитини «Берізка», а саме з 18.06.2021 року по теперішній час ніхто з батьків або інших близких родичів не відвідував та участі в утриманні дитини не приймав. З висновку органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківских прав, вбачається що приймаючи до уваги все вищезазначене та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її сина [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що покинула свою дитину в пологовому будинку та в подальшому ухиляється від виконання своїх батьківських обов,язків, щодо виховання та утримання своєї дитини.(а.с.23-24). Викладені факти свідчать, що мати дитини [PERSON] , [INFO] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про психічний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] (протокол від 15.12.2021 р. №28). З висновку органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання комісії №28 від 15.12.2021 року), вбачається що мати дитини [PERSON] до служби у справах дітей з метою повернення дитини жодного разу не з`явилася. Комунальне некомерційне підприємтсво Тернопільській обласний центр реабілітації та розвитку дитини Тернопільської обласної ради повідомила своїм листом від 25 січня 2023 року № 21 що, з моменту евакуації дітей в заклад, а саме з 03.03.2022 року мати не відвідувала сина та не забезпечувала його утримання. Також, [PERSON] жодного разу в телефоному режимі не цікавилася станом здоров`я дитини, її самопочуттям чи розвитком. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені обставини свідчать, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своєї дитини, не забезпечує його законних прав на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виховання та утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов`язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, суд враховує, що цивільним процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана неповнолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] або зробить неможливим його виконання в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Київський міський будинок дитини «Берізка» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial