Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої затягуванням досудового слідства у кримінальному провадженні № 42016020190000051, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.12.2016, де він визнаний потерпілим. Позов мотивує тим, що протягом досудового слідства слідчі поліції затягували досудове слідство, слідчими суддями виносилися ухвали про визнання їх бездіяльності, що призвело до того, що він, як людина похилого віку звертався до лікарів за психіатричною допомогою, так як не міг добитися справедливого рішення досудового слідства. Такою протиправною бездіяльністю йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у сумі 25 000 гривень . \~ \~ \~ \~Ухвалою судді\~ від 19 серпня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~ від 04 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 31 січня 2023 року. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник ГУНП\~у Вінницькій\~області Господарець\~А.А.\~у судове\~засідання не\~з`явилася.\~Подала до\~суду заяву\~у якій\~просить розгляд\~справи провести\~за їх\~відсутності.\~Підтримує позицію\~викладену ними\~у відзиві,\~ в\~якому просять\~у задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] \~про відшкодування\~моральної шкоди\~завданої досудовим\~розслідуванням відмовити\~у повному\~обсязі,\~оскільки вважають\~її безпідставною\~та необгрунтованою,\~посилаючись \~на те,\~що у провадженні сектору дізнання ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 42016020190000051 від 27.12.2016 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, в якому позивач являється потерпілим. У своїй заяві позивач заявляє про затягування досудового розслідування, але ст. 28 КПК України, передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відшкодування шкоди, завданої незаконним діями чи бездіяльністю, на що посилається позивач як на підставу заподіяння йому шкоди, регулюється частинами 1-4 ст. 1176 ЦК України. Стаття 1176 ЦК України встановлює особливий режим відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Підстави відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду визначені в ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння, шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил відшкодування шкоди завданої органом державної влади, їх посадовими і службовими особами (ст. 1173, 1174 ЦК України). Натомість для настання відповідальності за ч. 1 ст. 1176 ЦІК України необхідно щоб вищеперераховані дії правоохоронних органів та суду були незаконними. До того ж деліктна відповідальність за загальними правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Однак, у справі відсутні відомості про визнання неправомірними дій (бездіяльності) посадових осіб правоохоронних органів, зокрема посадових осіб відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області. Частина 7 даної статті вказує, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, всановлюється Законом . Відповідно до Закону України ''Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду'', передбачено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди громадянину завданої незаконними діями органів, що здійснюють ОРД, досудове розслідування, прокуратури та суду. Відповідно до Закону України '' Про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду '', де зазначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивач у позовній заяві не навів аргументованих доводів та не надав доказів на підтвердження факту вчинення органами досудового розслідування фізичного чи психічного впливу щодо нього в ході досудового розслідування, що вказувало б на спричинення йому моральних страждань, настання інших негативних подій та явищ, переживань. Позивач не навів аргуменованих доводів та не надав доказів на підтвердження факту вчинення органами досудового розслідування та прокуратури фізичного чи психічного впливу щодо нього в ході досудового розслідування, що вказувало б на спричинення йому моральних страждань, надання інших негативних подій та явищ, переживань тощо. Рибак у своїй позовній заяві зазначає, що був змушений неодноразово оскаржувати рішення слідчих і прокурорів, що посилило його моральні, психічні страждання і переживання. Водночас Верховний суд у постанові від 31.07.2020 по справі № 686/22133/18 дійшов висновку, що витрати власного часу та зусилля позивача на складання скарги, її подачу та участь у розгляді справи є реалізацією права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування і не є підставою для відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник Державної казначейської служби України Сергій Кравчук у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву у якій просить розгляд справи провести за їх відсутності. У поданому відзиві просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі та зазначив, що Конституційний суд України у рішенні від 03.10.2001 №12-рп/2001 у справі про відшкодування шкоди державою вказує, що Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 ЦК України самостійним учасником цивільних відносин є держава Україна. Частиною 2 ст.176 ЦК України передбачено, що юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, Автономної республіки Крим, територіальних громад. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що Державна казначейська служба України несе відповідальність за державу та за дії інших органів державної виконавчої влади. Тобто, Державна казначейська служба України виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин, відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України. Також зазначає, що в постанові Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 по справі № 199/6713/14-ц зазначено про те, що помилковими є висновки судів про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої державним органом безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку. Тобто, залучення Державної казначейської служби України як відповідача є безпідставним. Що стосується самої суми моральної шкоди, зазначає, що будь-яких об`єктивних доказів нанесення шкоди та пов`язаних із цим інших негативних наслідків позивач не надає, не зазначив фактичних обставин, які слід вважати ознаками отриманої шкоди. Крім, цього, позивач вказує, що розмір завданої шкоди складає 25\~000 гривень, з чим вони не погоджуються та вказують на таке. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'' під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пункт 9 даної Постанови вказує, що визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, позивач повинен наводити відповідні мотиви. Розмір відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягів страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більше ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави. [PERSON] не вказано, які дії кожного з відповідачів призвели до понесення ним шкоди у розмірі 25 000 гривень. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам та прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом спору у даній справі є вимога позивача [PERSON] про стягнення з держави моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю органів досудового слідства. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 05.04.2019 задоволено скаргу [PERSON] та визнано його потерпілим у кримінальному провадженні № 42016020190000051.( а.с 2-3) 16 вересня 2019 року слідчим суддею Бершадського районного суду Вінницької області задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Побережного Б. В. та визнано протиправною його бездіяльність під час розслідування кримінального провадження № 42016020190000051, внесеного в ЄРДР 27.12.2016 року.(а.с.4-5) 10 липня 2020 року слідчим суддею Бершадського районного суду Вінницької області задоволено скаргу [PERSON] на постанову слідчого Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Побережного Б. В. від 08.05.2020 про закриття кримінального провадження № 42016020190000051, внесеного в ЄРДР 27.12.2016 року. Дану постанову скасовано та матеріали провадження направлено до Бершадської місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування.(а.с.8-9) 19 квітня 2022 року слідчим суддею Бершадського районного суду Вінницької області задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність старшого дізнавача СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Кардаша В. О. при проведенні досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42016020190000051 внесеного в ЄРДР 27.12.2016 року та визнано факт його бездіяльності. (а. с.12-13) Крім, того [PERSON] було подано ряд звернень до Гайсинської окружної прокуратури, щодо стану досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на що йому були надані відповіді. (а. с. 10, 11,14) \~ \~ \~ \~Як вбачається із довідки виданої 06.05.2020 лікарем психіатром КНП Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Яцюком О. С. [PERSON] , 1950 року народження звертався за психіатричною допомогою, діагноз ''Соматоформна вегетативна дисфункція'' (а. с. 7) Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме : у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Вказане також зазначено і у пунктах 5.5 - 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) відповідно до якої, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені в ст.1176 ЦК. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України)". Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у цивільній справі № 6-440цс16. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 1 ст.1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Законом визначено механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України, звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Законність процесуальних актів, дій (бездіяльності) слідчого, дізнавача або прокурора, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України\~у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи. Один лише факт, що прийняте\~процесуальне рішення про закриття кримінального провадження згодом були скасоване судом, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, за скаргою якого воно було скасоване. Витрати власного часу та зусилля позивача на складання скарги, її подачу та участь у розгляді справи є реалізацією права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування і не є моральною шкодою в розумінні ст. 1174 ЦК України. \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів справи дійсно мав місце факт бездіяльності слідчих та дізнавача під час досудового розслідування, що було предметом розгляду слідчими суддями за скаргами [PERSON] .. Також, слідчим суддею було задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову про закриття кримінального провадження, після чого матеріали кримінального провадження направлено для продовження досудового розслідування. Однак жодних доказів, які б вказували на те, що саме внаслідок прийняття цих постанов та бездіяльності слідчих було заподіяно моральної шкоди позивачеві, справа не містить. При цьому процесуальні порушення, які були допущені слідчими та дізнавачем при проведенні досудового слідства в кримінальному провадженні були усунуті шляхом задоволення слідчими суддями скарг на їх бездіяльність та постановленням ухвали про скасування постанови про закриття кримінального провадження. Крім того, сам факт бездіяльності слідчих та дізнавача, а також скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм ЦК України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження дій (бездіяльності) та неправомірних постанов у встановленому нормами КПК України\~порядку, яке позивачем було реалізовано. Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18). Отже, посилання позивача на те, що моральна шкода завдана йому протиправною бездіяльністю, затягуванням досудового слідства, що змусило його звертатися до суду із скаргами не є підставою для задоволення позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed