Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

В листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та усунення перешкод у володінні та користуванні майном. В обґрунтування позову зазначає про те, що 17.08.2012 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб , актовий запис №246. При укладанні шлюбу відповідачка взяла прізвище позивача. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2021 року по справі № 645/1641/21, яке набрало законної сили 29.06.2021 року, через припинення фактичних шлюбних відносин шлюб між сторонами було розірвано. При розірванні шлюбу відповідач забажала отримати своє дошлюбне прізвище [PERSON] . Під час перебування у шлюбі сторонами по справі, на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2019 року №2692, посвідченого приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., номер запису про право власності - 33734661, за спільні кошти був придбаний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який був оформлений за обопільною згодою на відповідача. Підставою цього було те, що раніше сторонами у період шлюбу за спільні кошти придбавалися квартири, які також за обопільною згодою оформлювалися на відповідача по справі. При припиненні фактичних шлюбних відносин позивачем здійснювалися спроби вирішити питання з відповідачем щодо спільного користування майном або вирішення спору щодо майна іншим шляхом, однак відповідач на контакт не йшла, вважаючи придбану нерухомість виключно свою власністю, не зважаючи на вимоги законодавства, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом. Крім цього при припиненні фактичних шлюбних відносин через особисті неприязні стосунки відповідач заборонила позивачу користуватися спірним будинком шляхом заборони доступу до нього, що стало підставою для звернення позивача в органи Національної поліції наприкінці квітня 2021 року з метою усунення вказаної перешкоди, однак через не встановлення ознак кримінального проступку в діях відповідача та визначення цивільно- правового характеру вказаних відносин, матеріал за заявою позивача органами Національної поліції був списаний. Вказані дії відповідача призвели до того, що наразі [PERSON] вимушений тимчасово мешкати разом зі своїми батьками за місцем їх проживання. До того ж вимога щодо усунення перешкод у володінні та користуванні майном є похідною від вимоги про визнання права власності, яке відповідно до законодавства презюмується за позивачем ще з часу набуття такого права на спірний будинок на ім`я відповідачки у 2019 році. Прохав здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , права власності на 1/ 2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Усунути [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] . перешкоди у володінні та користуванні майном, а саме житловим будинком з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКіШ - [NUMBER] . або будь-яким іншим особам за її вказівкою не чинити [PERSON] перешкоди при доступі у вказаний житловий будинок та заборони [PERSON] або будь-яким іншим особам за її вказівко, встановлювати будь-які обмеження на користування [PERSON] спірним будинком. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2021 року по справі вжито заході забезпечення позову шляхом заборони відповідачу [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , відчудження житлового будинку, розташованого за адресою- [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховецькою Наталією Володимирівною, зареєстровано в реєстрі за № 2692 від 18.10.2019 року. 20 грудня 2021 року ухвалою судді \~ \~ \~ \~Фрунзенського районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у справі. На підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану « цивільну справу №645/7223/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та усунення перешкод у володінні та користуванні майном було направлено до Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу№645/7223/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та усунення перешкод у володінні та користуванні майном розподілено на суддю Г.В.Андрієнко. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2022 року цивільну справу №645/7223/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та усунення перешкод у володінні та користуванні майном прийнято до свого провадження. Ухвалою суду Октябрського районного суду м. Полтави від 12 січня 2023 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, суд про причину своєї неявки не повідомила. За повідомленням позивача відповідач виїхала за кордон , де і зараз мешкає. Оскільки відповідач неодноразово не з`являється на судові засідання, поважності причин своєї неявки до суду не надає, відзвив не направляє, за таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 17 серпня 2012 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції сторони уклали шлюб , актовий запис №246. При укладанні шлюбу відповідач взяла прізвище позивача « [PERSON] ». На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2021 року по справі № 645/1641/21, яке набрало законної сили 29.06.2021 року, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». На підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2019 року , зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Н.В.Глуховцевою,зареєстрованого в реєстрі за № 2692, [PERSON] набула у власність житловий будинок за адресою- [ADDRESS] . Вказане майно було придбане сторонами за час шлюбу та було зареєстроване на ім`я відповідача. Відповідно до інформаційної довідки №185304244 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником об`єкта нерухомого майна за адресою- [ADDRESS] значиться [PERSON] . Номер запису про право власності : 33734661. Згідно наданого позивачем звіту про оцінку майна, виконаного ФОП [PERSON] від 24.09.2021 р. вартість об`єкта нерухомого майна за адресою- [ADDRESS] станом на 23.09.2021 р. складає 2609200 грн. Відповідачем вказана вартість не спростована. У зв`язку з тим, що шлюб між сторонами розірвано, а дійти згоди про поділ в добровільному порядку спільного майна сторони не дійшло згоди, позивач звернувся до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, а саме житлового будинку за адресою- [ADDRESS] Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Оскільки житловий будинок за адресою- [ADDRESS] придбаний сторонами за час шлюбу, він є спільним майном подружжя, а тому підлягає поділу виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Тому суд вважає за можливе та необхідне поділити спільне майна подружжя шляхом визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , права власності на 1/ 2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП- [NUMBER] права власності на 1/ 2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню . \~ \~ Стосовно вимоги про усунути [PERSON] , перешкоди у володінні та користуванні майном, а саме житловим будинком з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [PERSON] не було надано доказів здійснення йому перешкод у користуванні вищевказаним житловим будинком з боку відповідача [PERSON] . Крім того, як вбачається із наданих документів, відповідач виїхала за межі України та не може йому чинити перешкоди у користуванні будинком. Як вбачається з наданої довідки ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області від 2021 року звернення позивача до поліції було з приводу незаконної підприємницької діяльності відповідача на території домоволодіння, а не з приводу зміни замків, перешкод у користуванні житлом. Тому у позові в цій частині слід відмовити за недоведеністю. Позивачем при подачі позову сплачено 11350 грн. судового збору та в подальшому 454 грн.за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 11804 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 11804 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial