Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

22.11.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання, у зв`язку з навчанням, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання. В обгрунтування наведених підстав посилається на наступне. 10.02.2009 між позивачем та відповідачем розірвано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час спільній дитині виповнилось 18 років, та він продовжує навчання, та є студентом першого курсу філологічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, денної форми навчання. Відповідач не приймає участі у житті свого сина, матеріальної допомоги не надає в добровільному порядку, хоча працює викладачем в ВНЗ, що і стало підставою для звернення до суду. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, спрямувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з перебуванням за межами м. Харкова, та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з вимогами погодився частково, та просив врахувати, що він надав допомогу своєму синові у вигляді оплати за його навчання, та в період з 31.08.2022 по 05.12.2022 здійснював перерахування коштів на картку позивача. 22.11.2021 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 30.11.2021 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача. Ухвалою судді від 06.12.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). Судом встановлено, що 11.01.2003 між відповідачем та [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано 10.02.2009. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданої довідки від 08.10.2021 №1901/136, [PERSON] є студентом 1 курсу філологічного факультету ХНУ ім. В.Н. Каразіна, на денній платній формі навчання, та до суду відповідачем надані копії квитанцій про сплату останнім коштів за навчання сина 31.08.2022 в розмірі 10340 грн., 30.01.2022 в розмірі 10370 грн., та 04.09.2021 в розмірі 8300 грн. Також відповідачем надані квитанції про переказ на картку позивача грошових коштів 05.12.2022 в розмірі 5025 грн., 01.11.2022 в розмірі 7035,18 грн., 29.09.2022 в розмірі 5025,13 грн., 08.08.2022 в розмірі 5025,13 грн., 03.07.2022 в розмірі 5025,13 грн., 05.06.2022 в розмірі в розмірі 5025,13 грн., 07.05.2022 в розмірі в розмірі 5025,13 грн., 08.04.2022 в розмірі 5000 грн. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення права на навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. \~Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд враховує, те, що відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, отримує заробітну плату, та визнає позовні вимоги частково, а тому за таких обставин, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 22.11.2021. Право на\~отримання припиняється\~у разі\~припинення навчання.Також необхідно враховувати, що денна форма навчання унеможливлює працевлаштування дитини з метою одержання повноцінного доходу для самостійного матеріального забезпечення, без допомоги батьків. В іншій частині позову суд вважає відмовити, оскільки в умовах військового стану навчання проходить в режимі он-лайн, та посилання відповідача, що він здійснював перекази коштів позивачу, та сплачував за навчання дитини спростовується тим, що в наданих квитанціях не зазначено, що вказані кошти є саме аліментами, та останній зобов`язаний також брати участь у додаткових витратах на дитину. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: partial