Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27 вересня 2010 року між сторонами у справі був укладений договір (без номера), згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього станом на 31 серпня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 111\~098.62 гривень, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Ковельський міськрайонний суд Волинської області своєю ухвалою зазначену цивільну справу передав на розгляд до Турійського районного суду Волинської області. Суддя Турійського районного суду Волинської області своєю ухвалою прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі та розгляд справи постановила проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог від 04 лютого 2021 року, у якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість станом на 31 січня 2021 року в розмірі 16\~451.87 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту 3\~543.11 гривень, відсотків за користування кредитом 8\~856.98 гривень, пені 4\~051.78 гривень. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, до позовної заяви додала клопотання, в якому вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 06 лютого 2023 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що 27 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір (без номера) шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 7). Того ж дня відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій сторони погодили розмір базової процентної ставки 3 % в місяць, порядок погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованими процентами, що здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від залишку заборгованості за кредитним лімітом до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, вказаною довідкою визначено, що відповідач сплачує пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від заборгованості та штрафи: 500 гривень +5% від суми позову (а. с. 8). На виконання умов договору відповідачу було видано картку № [NUMBER] , яка неодноразово перевидавалася (а. с. 64). 27 вересня 2010 року на картку відповідача було встановлено кредитний ліміт у розмірі 0 гривень, який 13 лютого 2013 року було збільшено до 2\~000 гривень, 15 липня 2013 року - до 3 600 гривень, а 11 листопада 2019 року зменшено до 0 гривень (а. с. 63). Банк, надавши відповідачу кошти, свої зобов`язання виконав. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог\~статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно із частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~ визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, у разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника, довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 27 вересня 2010 року, яку підписав відповідач, визначено розмір відсотків за користування кредитом, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. З наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача [PERSON] , виписки по рахунку видно, що відповідачу 27 вересня 2010 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 0 гривень, який 13 лютого 2013 року було збільшено до 2\~000 гривень, 15 липня 2013 року - до 3 600 гривень, а 11 листопада 2019 року зменшено до 0 гривень. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором згідно з розрахунком, що доданий Банком до заяви про зменшення розміру позовних вимог, станом на 31 січня 2021 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 16\~451.87 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту 3\~543.11 гривень, відсотків за користування кредитом 8\~856.98 гривень, пені 4\~051.78 гривень (а. с. 111). Виходячи з того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані Банком на кредитну картку у розмірі, що не перевищує максимального розміру кредитного ліміту, але не повернув їх, сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості є підставними і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762 гривні. На підставі викладеного, статей\~526,\~530,\~549,\~610,\~612,\~625,\~629,\~634,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: approved