Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

20.10.2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07.09.2020 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Ланчинської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24. Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки і суперечки. На момент подання позову до суду, з дружиною вони вже проживали окремо з травня місяця 2022 року, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних сімейних відносин. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані і примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер, в зв`язку чим він просить його розірвати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, натомість остання подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] вона підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити, а також не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 03.02.2023 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 07.09.2020 року у виконавчому комітеті Ланчинської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24 (а.с.6). Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з батьком [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб, за № 350/02.2-11 від 19.10.2022 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.7, 8, 9). Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у нього немає. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Крім того, суд констатує, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки ними не заявлялись вимоги про визначення місця її проживання, а тому питання про місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу, судом не вирішується. Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , із відповідача в користь позивача слід стягнути 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved