Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Безверха І.П. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1038719 від 07.09.2022 року) в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому (позові) просить: припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 09 березня 2017 року і до повноліття доньки, згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 року по справі № 405/1228/17; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2022 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що 28 квітня 2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, від якого вони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] та який (шлюб) рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 року було розірвано. Зазначеним рішенням також було стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 09.03.2017 року і до повноліття доньки. Представник позивача також зазначила, що в зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] уклала новий шлюб, в якому народила другу дитину, малолітня [PERSON] з 2019 року періодично проживала з позивачем [PERSON] , а з вересня, 2021 року почала проживати постійно з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , при цьому, з зазначеного часу, відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, а в лютому, 2022 року відповідач виїхала за межі України, залишивши доньку проживати з позивачем [PERSON] , при цьому, відповідач продовжує виконувати рішення суду, сплачуючи аліменти відповідачу на утримання доньки [PERSON] , яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні, чим змінився сімейний стан особи, що сплачує аліменти та особи, яка їх одержує. Посилаючись на вказані обставини позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, на усунення яких позивачу запропоновано сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат Безверха І.П. на виконання ухвали суду від 08 вересня 2022 року надала до суду оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 992,40 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09.03.2017 року і до повноліття доньки. Крім того, під час проведення підготовчого судового засідання ухвалою суду від 12 грудня 2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Безверхої І.П. про витребування доказів. Витребувано в Адміністрації Державної Прикордонної служби України інформацію про те, чи перетинала з 01.01.2022 року Державний кордон України громадянка України [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. При цьому, на виконання вимог ухвали суду від 12 грудня 2022 року про витребування доказів Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України направлено витяг з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», який зареєстрований судом 27 січня 2023 року за вх. № 469. Представник позивача [PERSON] адвокат Безверха І.П. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 07.02.2023 року за вх. № 2939 про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, при цьому, в підготовче судове засідання направила засобами електронної пошти заяву, яка зареєстрована судом 12.12.2022 року за вх. № 6728, про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на зазначене, а також враховуючи, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, - суд приймає визнання відповідачем позову. З огляду на зазначене та враховуючи подані учасниками справи заяви, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При цьому, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 28.04.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 липня 2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 227, в якому батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені: в графі «батько» - [PERSON] та в графі «мати» - [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2017 року, яке набрало законної сили 24.05.2017 року (справа № 405/1228/17), шлюб, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 28 квітня 2015 року, актовий запис № 243, укладений між [PERSON] та [PERSON] , - розірвано. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09.03.2017 року і до повноліття доньки, тобто до [INFO] . На виконання зазначеного рішення про стягнення аліментів Ленінським районним судом м.Кіровограда 04.09.2017 року видано виконавчий лист № 405/1228/17, який в подальшому пред`явлено стягувачем до виконання до органу ДВС, про що свідчить відповідь Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 23.11.2022 року № 66024/16-38, наданої адвокату Безверхій І.П. на адвокатський запит від 21.11.2022 року, в якій також зазначено, що заборгованість по аліментам станом на 16.11.2022 рік відсутня, утримуються поточні аліменти з заробітної плати [PERSON] , згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.05.2018 року. Окрім того, як вбачається з довідки, виданої Новокостянтинівською шахтою ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» № 158 від 16.11.2022 року згідно ВП № 55029333 від 13.11.2017 року із заробітної плати [PERSON] проводяться утримання аліментів у розмірі 1/4 частини доходів на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] . Станом на 16.11.2022 року, за період з 01.01.2021 року по 31.10.2022 року утримано 58\~526,79 грн. На рахунок [PERSON] надійшло 53\~252,79 грн. Підлягають перерахуванню станом на 16.11.2022 року кошти в сумі 5\~274,00 грн. Поряд з цим, відповідно до довідки за вих. № 25243 від 03.09.2022 року, виданої ОСББ «КОНЄВА 15» [PERSON] , 1985 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , склад його сім`ї становлять: мати [PERSON] , 1961 року народження, а також донька [PERSON] , 2015 року народження, - яка не зареєстрована, але фактично проживає за вказаною адресою з вересня 2021 року. Крім того, згідно з довідкою КЗ «Гімназія «Інтелект» Кропивницької міської ради» від 08.11.2022 року № 398, виданій [PERSON] , батькові [PERSON] , [INFO] , учениці 1-Б класу, в тому, що мати його доньки [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, також вона не спілкується з учителями, не бере участі у шкільному житті, жодного разу не була на батьківських зборах. Батьки дитини розлучені з 2017 року. Звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, позивач [PERSON] як на підстави позовних вимог зазначив, що періодично з 2019 року, та з вересня, 2021 року малолітня донька [PERSON] проживає разом з ним (позивачем) та його (позивача) матір`ю, за адресою: [ADDRESS] та донька перебуває на його (позивача) утриманні та вихованні, в свою чергу, відповідач з вересня, 2021 року проживаючи окремо, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, однак продовжує отримувати щомісячно аліменти, які сплачуються ним (позивачем) на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.\~51\~Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст.\~18\~СК України згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями ч. ч. 2, 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини 2 ст. 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти має той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із статтею 273\~СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей 267\~-\~271\~СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її (дитини) утримання, є істотною обставиною для припинення стягнення аліментів з позивача. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273\~СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.\~273\~СК України має на меті скасування їх присудження. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77, ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У частинах першій, другій та третій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета спору - припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки\~ [PERSON] , [INFO] , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 04.09.2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину, усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі та не спростовано відповідачем, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з відповідачем [PERSON] на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а з вересня, 2021 року дитина проживає з позивачем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, як вбачається з витягу, наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Є.Власовим від 12.01.2023 року у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» наявна інформація щодо перетину [PERSON] державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України в період з 01.01.2022 року по теперішній час (станом на 10:06 20.01.2023), а саме: [PERSON] , [INFO] , 23.07.2022 року о 08:33 та 25.12.2022 року о 13:15 перетнула державний кордон України в пункті пропуску Шегині у напрямку: В`їзд; 03.08.2022 року о 20:50 та 05.01.2023 року о 23:08 перетнула державний кордон України в пункті пропуску Шегині у напрямку: Виїзд. Суд вважає, що виїзд матері малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за межі України та проживання дитини з батьком, підтверджується достатніми та допустимими доказами, мають істотне значення та є підставою, яка вказує на необхідність припинення стягнення аліментів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому\~статті 141 СК України\~принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Відповідно ч. 4 ст.\~273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з вересня, 2021 року проживає з батьком [PERSON] - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, що свідчить про те, що змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, при цьому, враховуючи також загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача [PERSON] шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 року, а тому позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим\~\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved