Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2108923674889 від 30 березня 2021 року в розмірі 64 219,73 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 30 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг, № 2108923674889 , відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання кредиту без конкретної споживчої мети на умовах Договору. Відповідно до п.п. 1,2,1,3 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Згідно п.1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом , починаючи з першого дня перерахування суми кредиту. Тип процентної ставки- фіксований. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № 2108923674889 від 30 березня 2021 року, що акцептована відповідачем 30 березня 2021 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України). Пропозиція (оферта) на отримання кредиту згідно заявки-анкети № 2108923674889 від 30 березня 2021 року в рамках Договору про надання позики підписано [PERSON] 30 березня 2021 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 5900,00 грн. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами Договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ « Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики № 2108923674889 від 30 березня 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] Відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 21 грудня 2022 року у неї наявна заборгованість у розмірі 64 219,73 грн., що складається із: 5900,00 грн заборгованості за кредитом (за тілом кредиту); 39 766,00 грн. - заборгованості за відсотками, 18 553,73 - заборгованість за простроченими станом на день підготовки позову. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань по Договору позики, представник позивача просить стягнути з відповідача 64 219,73 грн. заборгованості, а також 2481 грн. судового збору та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Ухвалою судді від 24 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ « Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання, не прибула. Крім того, клопотань чи заяв про неможливість з поважних причин з`явитися в судове засідання, призначене на 14 лютого 2023 року, відповідачка не подала. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 2108923674889, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах Договору. Відповідно до п. 1.1. Договору загальний (максимальний) розмір кредиту без конкретної споживчої мети - 5 900,00 грн. Згідно п. 1.9. Договору в рамках дії даного Договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного Договору застосовується фіксована процентна ставка, порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом Договору та Правилами - граничний строк кредитування (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) - 1 рік; (сума) кредиту 5900,00 грн; максимальна відсоткова ставка, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 2,65%. Відповідно до п. 4.2. Договору максимальна реальна річна процентна ставка становить 2735,45 відсотків річних (або 2743,05 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Згідно із заявкою-анкетою на отримання кредиту від 08 березня 2020 року відповідач просив надати йому кредитні кошти в сумі 5900,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Договір укладено в електронній формі на умовах пропозицій (оферти) на отримання траншу кредиту в рамках Договору про надання фінансових послуг «Стандартний» № 2108923674889 від 30 березня 2021 року, що акцептована відповідачкою. З системного аналізу вказаних матеріалів справи вбачається висновок про те, що позивач довів факт отримання позичальником на вказану ним картку кредитних коштів в сумі 5 900,00 грн, який мав місце 30 березня 2021 року. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2108923674889 від 30 березня 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Згідно з наданим представником позивача розрахунком, станом на день підготовки позову 21 грудня 2022 року у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 64 219,73грн., яка складається із: 5900 грн. - заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 39 766,00 грн. - заборгованості за відсотками, 18 553,73 - заборгованість за простроченими станом на день підготовки позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Враховуючи вищенаведене правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що позивач, як правонаступник (за договором факторингу) кредитора за кредитним договором стосовно позичальника [PERSON] , має право на отримання від останньої кредитної заборгованості, що складається з фактично отриманих у кредит коштів та нарахованих на них згідно умов кредитного договору попереднім кредитором ТОВ « Служба миттєвого кредитування» відсотків. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки позика не погашена. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону, умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за Договором про надання фінансових послуг №2108923674889 від 30 березня 2021 року у розмірі 64 219,73 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь позивача слід стягнути 2481,00 грн сплаченого судового збору. Разом з тим, що стосується заявлених вимог про стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9000 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги № 07-10/2022 від 07 жовтня 2022 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-лист Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС», затверджений Рішенням загальних зборів від 05 серпня 2021 року, заявка на надання юридичної допомоги № 55 від 01 листопада 2022 року з зазначеним переліком виконаних робіт, а саме: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 3000,00 грн, складення позовної заяви про стягнення боргу - 6000 грн. Відповідно до платіжного доручення № 343550030 від 10 листопада 2022 року АО «Лігал Ассістанс» отримало оплату на суму 56 000,00 грн. згідно договору надання правової допомоги № 07-10/2022 від 07 жовтня 2022 року. Як вбачається з наданих документів, вказаний договір про надання правової допомоги не містить конкретного предмету правової допомоги. Згідно цього договору, Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Адвокатське об`єднання зобов`язане надавати клієнту правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід захисту інтересів; приймає участь в підготовці та юридичному оформленні різного роду договорів, що укладаються з клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів тощо. З огляду на вказане, платіжне доручення № 343550030 від 10 листопада 2022 року не є доказом того, що ці витрати пов`язані з цивільною справою за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а тому суд приходить до висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved