Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

25 червня 2021 року [PERSON] звернувся\~ до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої [PERSON] , в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), щомісячно з дня подачі позову до суду, посилаючись на те, що він та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття, та продовжує навчання в Криворізькому національному університеті, денної форми навчання на контрактній основі. Вказує, що він надає дочці матеріальну допомогу, однак такої допомоги не достатньо, а тому дочка потребує матеріальної допомоги матері на час навчання. Відповідач за віком та станом здоров`я має можливість надавати дочці допомогу на період навчання. Ухвалою судді від 15 липня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20 вересня 2021 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким було задоволено позовні вимоги. 05 вересня 2022 року за заявою представника відповідача [PERSON] адвоката Умріхіна О.В. про перегляд заочного рішення від 20 вересня 2021 року, вказане рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Примаков К.О. в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, від представника позивача надійшла письмова заява, у якій він просив задовольнити позов у повному обсязі, зазначив, що дочка [PERSON] з 2011 року не отримує допомоги від матері, знаходиться лише на утриманні батька, мається велика заборгованість по аліментам. При розгляді справи просив врахувати майновий стан відповідача, зазначив, що відповідачу належать три об`єкти нерухомості, на підтвердження чого долучив витяги з реєстру речових прав. Вказав, що у зв`язку з наявністю великої заборгованості по аліментам, відповідачу неодноразово робили пропозицію щодо дарування дочці [PERSON] та синові, якому вона також повинна сплачувати аліменти, належної їй 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , і за умови дарування позивач згоден відмовитись від аліментів та заборгованості по аліментам. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за відсутності сторони позивача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Письмові пояснення до суду не надано. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Умріхін О.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] дійсно є матір`ю двох повнолітніх дітей, зокрема і [PERSON] , однак відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, у зв`язку з навчанням останньої, оскільки має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні. Зазначив, що відповідач [PERSON] отримує лише соціальну допомогу, інших доходів не має. Пояснив, що нерухоме майно, що знаходиться на території АР Крим вибуло з користування відповідача, за адресою: [ADDRESS] відповідач проживає з двома малолітніми дітьми. Нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , є спільним майном подружжя. Суд, заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано повторно 28 жовтня 2016 року (а.с.9). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2011 року, що набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2016, що змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 11-14). Згідно довідки Криворізького Національного університету за №37-138 від 01 червня 2021 року, [PERSON] є студенткою першого курсу, денної форми навчання, за кошти фізичних осіб, Криворізького Національного університету, дата закінчення навчання 30 червня 2024 року (а.с.15). Відповідно до копій квитанцій АТ КБ «Приватбанк» від 07 вересня 2020 року, 14 січня 2021 року, [PERSON] здійснено оплату за навчання [PERSON] у розмірі по 7950 гривень (а.с. 18). Згідно копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1226-888999-2017 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 жовтня 2013 року, [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої зазначена відповідач по справі [PERSON] (а.с.43). [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої в свідоцтві про народження зазначена відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14 квітня 2020 року (а.с.44). Відповідно до копії довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за №607 від 14 червня 2021 року, встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у відділі грошових виплат і компенсацій управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради та їй відповідно до Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 з 01.04.2020 до 01.05.2023 призначено допомогу при народження дитини на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 860 гривень. Вказано, що станом на 14.06.2021 інші види допомог не призначались (а.с.45). Згідно копій довідок УПСЗН виконкому Покровської районної в місті ради за №1962, №1504, [PERSON] за період з грудня 2020 року по травень 2021 року отримала одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 5160 гривень, та за період з січня 2020 року по червень 2022 року у розмірі 5160 гривень (а.с.46, 47). Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявності у батьків можливості надання такої допомоги. При вирішенні спору суд враховує, що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, не отримує доходу, тобто не має об`єктивної можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, в силу зазначених судом вище обставин. При цьому суд зауважує, що сам по собі факт наявності у відповідача нерухомого майна не може свідчити про можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у зв`язку з продовженням навчання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 264\~ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 7\~ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed