Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому, просило стягнути заборгованість у розмірі 1802,87 (Долар США), що за курсом 28,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.01.2022 року складає 51\~886,60 грн., за кредитним договором №\~DNNPG40000000283 від 21.09.2007 року, яка складається із 3% річних від простроченої суми. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 21.09.2007\~року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 303000,00 грн. на термін до 21.09.2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 19 серпня 2008 року було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №\~DNNPG40000000283 від 21.09.2007 року, переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредити після проведення конвертації з урахуванням виногороди банку складає 6451,14 (Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим 01.08.2012 року АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 05\~листопада 2013 року судом винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач наполягає на тому, що винесене рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з 21.09.2007 року по 31.07.2012\~рік, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість з 01.08.2012 року по 31.01.2022 у розмірі 1802,87 (Долар США), яка складається з 3% річних від простроченої суми, а також покласти на відповідача судові витрати /а.с.4-6/. Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року по справі було відкрите провадження, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.36/. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилась, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно матеріалів справи, 21.09.2007\~року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 303000,00 грн. на термін до 21.09.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором /а.с.19-22/. 19 серпня 2008 року було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №\~DNNPG40000000283 від 21.09.2007 року, переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредити після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 6451,14 (Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.23/. Також судом встановлено, що 05 листопада 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області позовні вимоги\~\~Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №\~DNNPG40000000283 від 21.09.2007 року в розмірі 12 635,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2012\~\~року за курсом 7,99 грн. за 1 долар США складає 100 993,31 грн., що складається з: заборгованість за кредитом\~6 360,46 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом\~2 795.55 доларів США; заборгованість по комісії\~576,50 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором\~2 902.71 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 43,80 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] /а.с.7-8/. Проте, позивач в позовній заяві наполягає на тому, що винесене рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання,у зв`язку з чим останній просить стягнути з [PERSON] заборгованість з 01.08.2012 року по 31.01.2022 у розмірі 1802,87 (Долар США), яка складається з 3% річних від простроченої суми. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Згідно з ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610\~ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст.\~611\~цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст.\~625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також суд зазначає, що у ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц. Позивачем до суду подано розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, який не оспорюється відповідачем, відповідно до якого 3 % річних від простроченої суми за період з 21.08.2012 по 31.01.2022 становить 1802.87 доларів США /а.с.9/. Оскільки правовий аналіз положень статей\~\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу,\~за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати\~\~Верховного Суду від\~4 липня 2018 року\~у справі №\~310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Суд погоджується з розрахунком 3 % річних від простроченої суми наданим позивачем /а.с. 9/ та враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором №\~DNNPG40000000283 від 21.09.2007 року судом стягнута у доларах США, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за порушення виконання зобов`язання за період з 21.08.2012 по 31.01.2022 становить 1802.87 доларів США. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved