Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Дніпровська міська рада звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що кімната № [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради. В спірному житловому приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач не проживає у кімнаті більше 6 років, що підтверджується актами комісії КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 19 березня 2021 року, 05 липня 2021 року та 11 жовтня 2021 року. Оскільки відповідач не проживає у кімнаті понад 6 років, тому є правові підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS] , а також покласти на відповідача судові витрати. 13 січня 2022 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовну заяву задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів та не заперечувала щодо прийняття судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник третьої особи - Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради у своїй заяві до суду просив розгляд проводити на підставі матеріалів справи, ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Жилсервіс-5» надав суду заяву в якій просив розглянути справи за відсутності їх представника. 16 лютого 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, враховуючи покази свідків [PERSON] , [PERSON] , виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно з відомостями КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Матеріалами справи підтверджено, що особовий рахунок, відкритий в КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] , було закрито 01 листопада 2018 року, заборгованість за комунальні послуги станом на 01 липня 2021 року складає 1 028 грн. 84 коп. (а. с. 8). Відповідно до\~ актів від 19 березня 2021 року, 05 липня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 16 червня 2022 року, 02 серпня 2022 року та 11 жовтня 2022 року, затверджених заступником директора КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає понад встановлені строки, визначені діючим законодавством України (а. с. 5-7, 56, 57, 66). Також у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили обставини викладені у позовній заяві та пояснили, що відповідач за адресою: [ADDRESS] , не проживає вже тривалий час. На підставі ч. 5\~ст. 9 ЖК України\~житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Згідно з\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~71\~ЖК України\~при тимчасовій\~відсутності наймача\~або членів\~його сім`ї\~за ними\~зберігається жиле\~приміщення протягом\~шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до\~ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей\~71,\~72 ЖК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1166цс15. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) кімнати [ADDRESS] , не проживає у ній понад рік, його речей у кімнаті, яка перебуває у комунальній власності, немає, комунальні послуги він не сплачує, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування спірною житловою кімнатою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved