Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 17 січня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої 10 травня 1987 року між сторонами укладено шлюб, від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Одруження виявилося невдалим, більше 30 років тому сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують, їх сім`я давно розпалась, тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. В органах реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється розірвати шлюб, тому позивач просить суд розірвати шлюб. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 2. 16 лютого 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Бригида В.В. подав суду заяву і просить справу розглядати у їх відсутність. Вказав, що позивач підтримує позовні вимоги, однак просить не стягувати з відповідача судові витрати. 3. 09 лютого 2023 року відповідач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Вказала, що не проживають з відповідачем і не ведуть спільного господарства з 1990 року, неповнолітніх дітей у них немає, їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, розірвати шлюб через органи реєстрації актів цивільного стану не було можливості через життєві обставини. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 4. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 5. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 6. 10 травня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 7. Із позовної заяви, заяв представника позивача та відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, не проживають разом тривалий час і не ведуть спільного господарства, їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, примирення між ними неможливе. 8. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх шлюб необхідно розірвати. 9. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 10. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 11. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зі змісту поданої представником позивача до суду заяви випливає, що позивач судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved