Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 31.07.2008. При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 25000,00 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2,3.3 Договору, на підставі яких [PERSON] при укладанні договору надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 31.07.2008 відповідачкою також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідачка власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, зобов`язання за вказаним договором не виконала. В редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також відсотки від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у відсотках від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна»; 84% для картки «Універсальна голд». У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 20.12.2022 має заборгованість в сумі 25369,92 грн., яка складається з: 24631,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 738,60 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість по договору про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку. У зв`язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.07.2008 в розмірі 25369,92 грн. та судові витрати. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, в матеріалах справи є його письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від неї не надходило. Про розгляд справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою, про що в справі свідчить її підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення . Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.02.2023 у відповідності до ч.1 ст 281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що між між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до умов якого відповідачці було відкрито картковий кредитний рахунок. Згідно заяви [PERSON] , яка підписана 31.07.2008, останній надано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії до 03/09 із кредитним лімітом 700 грн. (а.с.46). В подальшому для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримувала кредитні картки за відповідними номерами: дата відкриття 30.04.2009 з терміном дії до 02/10; дата відкриття 09.06.2010 з терміном дії до 12/13; дата відкриття 22.03.2012 з терміном дії до 07/15; дата відкриття 17.02.2015 з терміном дії до 02/19; дата відкриття 21.09.2015 з терміном дії 09/19; дата відкриття 06.02.2018 з терміном дії 09/21; дата відкриття 20.02.2018 з терміном дії 02/22 (а.с.45). Також, починаючи із 17.06.2009 відбулися неодноразові зміни кредитного ліміту: з 700,00 грн. до: 350,00 грн. (17.06.2009), 310,00 грн. (21.08.2009), 150,00 грн. (01.10.2009), 500,00 грн. (26.07.2011), 320,00 грн. (21.11.2011), 2000,00 грн. (02.07.2014), 5000,00 грн. (14.04.2016), 8000,00 грн. (14.04.2018), 10000,00 (17.04.2018), 13000,00 (23.04.2018), 18000,00 грн.( 07.08.2018), 23000,00 грн. ( 15.11.2018), 25000, 00 грн ( 07.12.2018) та 11.03.2022 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.44). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 20.12.2022 становить 25369,92 грн. і складається із: заборгованість за тілом кредиту - 24631,32 грн. та заборгованості за простроченими відсотками - 738,60 грн. (а.с. 5-24). Відповідно до частин 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У ст. 634 ЦК України договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З врахуванням вищенаведеного та відсутності спростувань відповідачкою наявності заявленого банком розміру заборгованості по кредиту, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору є обґрунтованими. За таких обставин слід задовольнити позовні вимоги та стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.07.2008 в сумі 25369,92 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати понесені за сплату судового збору в розмірі 2684 грн. На підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст.11, 526, 536, 627, 626, 628, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: approved