Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

23 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас Авто Транс АГ» (далі ТОВ «Атлас Авто Транс АГ») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що з 12.10.2021 позивач працював у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» на посаді заступника головного бухгалтера. Наказом ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 18.07.2022 позивача звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, на власним бажанням. Зазначає, що роботодавець при звільненні не виплатив всіх сум, що йому належать, а саме заробітну плату за період виконання роботи у дистанційному режимі з 05 березня 2022 року по 18 липня 2022 року в сумі 52146,45 грн., яку просить суд стягнути на його користь з відповідача. Вважає, що ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» невірно обрахувало та виплатило йому суму компенсації за невикористану відпустку, у зв`язку з чим просить суд стягнути на його користь суму в розмірі 2792,03 грн. У зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні позивач просить суд стягнути з ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» середній заробіток в розмірі 25249,86 грн. Вказує, що внаслідок порушення трудових прав йому спричинено моральні страждання та позивач просить суд стягнути з ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. 30 вересня 2022 року позивачем до суду надано квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 26 жовтня 2022 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позивач з 09.03.2022 не приступив до виконання посадових обов`язків після тимчасової непрацездатності. В табелях робочого часу ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» період з 09 березня по 17 липня 2022 року табелювався [PERSON] , як нез`явлення працівника на роботу із нез`ясованих причин «28»/«НЗ». Вказує, що за спірний період [PERSON] не виконував свої трудові обов`язки, а тому позовні вимоги з оплати праці за цей період є безпідставні. Оскільки вимога зі стягнення моральної шкоди є похідною від основних позовних вимог, тому просить суд відмовити у її задоволенні через необґрунтованість основної вимоги зі стягнення недоплаченого заробітку. 31 жовтня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зазначає, що переведення на дистанційну форму роботи не вимагає від роботодавця видання письмового наказу. Вказує на ненадання відповідачем доказів про отриману правову допомогу в розмірі 70000,00 грн. 31 жовтня 2022 року до суду надійшли доповнення до відзиву на позов у якому представником відповідача поставлено десять запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. 25 листопада 2022 року до суду надійшли письмові відповіді на запитання, згідно яких [PERSON] зазначає про забезпечення всіма умовами для виконання роботи дистанційно. У період з 07.03.2022 по 18.07.2022 роботу [PERSON] виконував дистанційно, поза робочим приміщенням. Вказує, що до 27 червня 2022 року адміністрація ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» не вимагала у нього пояснень щодо нез`явлення на робочому місці. Зазначає, що роботодавець не вимагав у нього повідомлення про причини його відсутності на робочому місці з 05 березня 2022 року. Зазначає, що він особисто не звертався до роботодавця із заявою про переведення на дистанційну форму роботи та письмовий договір про таку роботу з ним не укладався. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Надав у суді пояснення, що він з жовтня 2021 року працював заступником головного бухгалтера ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» та був ознайомлений з наказом про прийняття на роботу, правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства. Робочий день його був з понеділка по п`ятницю з 9-00 год. по 18-00 год. Його робота полягала у допомозі головному бухгалтеру у веденні бухгалтерського обліку підприємства, також він здійснював аналіз щодо контрагентів підприємства. Робоче місце його знаходилось в офісному приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У своїй роботі він безпосередньо підпорядковувся головному бухгалтеру та керівнику підприємства. 22 лютого 2022 року він відкрив лікарняний та повідомив про це головного бухгалтера. 05 березня 2022 року лікарняний був закритий. З 09 березня 2022 року він приступив до роботи у дистанційному форматі. Письмової заяви про застосування дистанційної роботи на ім`я керівництва він не подавав. Про застосування на підприємстві дистанційної форми роботи він дізнався зі слів співробітників. За час виконання дистанційної роботи він 2 рази на тиждень спілкувався з головним бухгалтером та директором. Робочі завдання отримував на електронну пошту, куди йому надсилали первинні бухгалтерські документи. Він складав таблиці щодо контрагентів та постачальників. Виконував роботу за допомогою програми «1С», з використанням якої ведеться бухгалтерський облік на підприємстві, а саме вносив до вказаної програми документи 2 рази на тиждень. Також він звітував 2 рази на тиждень про виконану роботу. 27 червня 2022 року він вперше прийшов до офісу ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» з приводу виплати заробітної плати. Йому запропонували надати пояснення причин відсутності на робочому місці з 09 березня 2022 року по 26 червня 2022 року. Він відмовився надати такі пояснення, оскільки виконував роботу дистанційно. Керівництвом підприємства було запропоновано йому написати заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати за вказаний період. Коли він відмовився написати таку заяву йому стали закидати неякісне виконання ним посадових обов`язків, а саме неправильне нарахування заробітної плати працівникам підприємства. Представник позивача адвокат Ткаченко О.П. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що [PERSON] виконував роботу з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року дистанційно, а тому роботодавець безпідставно не здійснив оплату вказаного періоду його роботи. Представник відповідача адвокат Ямковий В.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. Зазначив, що позивач [PERSON] не був виключений з робочих чатів підприємства у мессенджері «WhatsApp», звідки мав можливість переглядати службову переписку. Також просив суд стягнути з позивача документально підтверджені понесені ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» витрати на правову допомогу в розмірі 40000,00 грн. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона працювала головним бухгалтером ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» з березня 2017 року по 28 квітня 2022 року. Зазначила, що [PERSON] працював на підприємстві на посаді заступника головного бухгалтера з середини жовтня 2021 року по час звільнення. До його посадових обов`язків входило ведення бухгалтерського обліку зі списання, робота з контрагентами, податкова звітність. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться за допомогою програми «1С», до якої вносяться відомості з використанням програми «Me Doc». У лютому 2022 року [PERSON] погано себе почував та з 23 лютого 2022 року перебував на лікарняному. Вона дізналась про закриття [PERSON] лікарняного 04 березня 2022 року. З 5 березня 2022 року [PERSON] не вийшов на роботу та в подальшому його не було на підприємстві. [PERSON] зателефонував наприкінці березня 2022 року та запитав у неї чи працює підприємство. Вона запропонувала [PERSON] підключитись до дистанційної роботи на що останній відмовився через відсутність технічної можливості її здійснювати. Вона, разом із [PERSON] наприкінці квітня 2022 року намагалась дізнатись, де знаходиться [PERSON] , однак останній на дзвінки та повідомлення не відповідав. Зазначила, що за період з 05 березня 2022 року по 28 квітня 2022 року [PERSON] до програми «1С» не входив та будь-які документи для ведення бухгалтерського обліку позивачу нею не передавались. Адресу електронної пошти [PERSON] вона не знає. Вказала, що дистанційна робота на підприємстві не запроваджувалась. Вона погодила з керівництвом можливість дистанційної роботи під час воєнного стану та з 8 березня 2022 року відвідувала підприємство 2-3 рази на тиждень. Будь-яких виробничих завдань з 05 березня 2022 року по 28 квітня 2022 року вона [PERSON] не надавала та за цей час останній із заявою про запровадження дистанційного роботи не звертався. Функціональні обов`язки [PERSON] за час його відсутності виконувала вона. Відділ кадрів здійснював табелювання працівників та [PERSON] табелювався як відсутній на робочому місці із нез`ясованих причин. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона працює директором ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». Зазначила, що [PERSON] працював на посаді заступника головного бухгалтера з середини жовтня 2021 року по липень 2022 року. Востаннє на робочому місці вона бачила [PERSON] 21 лютого 2022 року. 7 березня 2022 року [PERSON] не вийшов на роботу після завершення лікарняного. Вона телефонувала [PERSON] для з`ясування причин нез`явлення на робочому місці та надання інформації про його місцезнаходження, останній відмовився надати інформацію про його місцезнаходження, а також здійснювати роботу дистанційно. 27 червня 2022 року [PERSON] було запрошено до офісу підприємства для з`ясування причин його відсутності на робочому місці з 7 березня 2022 року та останній перебуваючи в офісі відмовився надати такі пояснення. У зв`язку з відмовою позивача надати пояснення причин його відсутності на робочому місці, працівниками підприємства було складено Акт про відмову у наданні [PERSON] пояснень. Адресу електронної пошти [PERSON] вона дізналась після 27 червня 2022 року, коли він направив на адресу підприємства запит про розмір середнього заробітку. Звільнення [PERSON] було здійснено за заявою останнього за його власним бажанням. При звільненні з [PERSON] було проведено повний розрахунок. Зазначила, що з часу введення воєнного стану в Україні дистанційна робота всього підприємства не запроваджувалась. Вказала, що вона виконувала роботу головного бухгалтера після звільнення з підприємства [PERSON] та за час відсутності на робочому місці [PERSON] бухгалтерські документи на підприємстві не забирав, йому не направлялись документи для виконання посадових обов`язків. Офісне приміщення ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» знаходилось за адресою [ADDRESS] . Після 27 червня 2022 року [PERSON] була запропонована робота за адресою: [ADDRESS] за юридичною адресою ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він є засновником ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». Зазначив, що [PERSON] працював на підприємстві заступником головного бухгалтера. З 7 березня 2022 року [PERSON] не працював та він намагався зв`язатись з останнім для з`ясування причин відсутності на робочому місці. У телефонній розмові [PERSON] повідомив йому, що він боїться за свою родину у зв`язку із воєнними діями, які відбуваються на території країни. У липні 2022 року він спілкувався з [PERSON] в офісі та останній відмовився надавати пояснення з приводу своєї відсутності на робочому місці з березня 2022 року. Зазначив, що за час відсутності [PERSON] на робочому місці він останньому ніяких документів не передавав. Вказав, що раніше офісне приміщення ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» знаходилось за адресою [ADDRESS] . В подальшому підприємство не потребувало оренди вказаного офісного приміщення та господарська діяльність ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» здійснюється за адресою: [ADDRESS] за місцем реєстрації юридичної особи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона працювала юристом у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» по 28 квітня 2022 року. Зазначила, що [PERSON] працював на підприємстві заступником головного бухгалтера. Вказала, що 24 лютого 2022 року [PERSON] не було на робочому місці та в цей день керівництво надало вказівку працювати вдома. Зазначила, що наказ по підприємству про запровадження дистанційного режиму роботи не приймався. Також наказу про простой підприємство не приймало. Коли вона відвідувала офісне приміщення нікого з працівників офісу вона не бачила. Охоронець повідомляв їй, що хтось з працівників періодично приходив до офісного приміщення. Заробітну плату з лютого 2022 року сплачували з певною затримкою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він працював сторожем у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». Зазначив, що після 24 лютого 2022 року його напарник [PERSON] повідомив йому, що в офісі запроваджено дистанційну роботу. Він працював за графіком 24 години та 2 дні вихідних. За період з 24 лютого 2022 року по середину травня 2022 року працівники не приходили на роботу до офісу. Наприкінці травня 2022 року всі офісні працівники повернулись до офісу. З 24 лютого 2022 року він [PERSON] на роботі не бачив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона працювала бухгалтером у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». Зазначила, що вона працювала в одному кабінеті з головним бухгалтером [PERSON] та заступником головного бухгалтера [PERSON] . Вказала, що позивач вів первинну бухгалтерську документацію. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться в електронному вигляді. Зазначила, що 22 лютого 2022 року [PERSON] захворів та потім вона дізналась, що він перебуває на лікарняному. Після 7 березня 2022 року [PERSON] повинен був вийти на роботу, однак останній на роботу не вийшов. В подальшому [PERSON] на робочому місці вона не бачила. Вказала, що дистанційна робота на підприємстві не запроваджувалась. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона працювала менеджером з персоналу у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» з грудня 2020 року по 29 квітня 2022 року. Зазначила, що [PERSON] працював заступником головного бухгалтера підприємства. [PERSON] з 22 лютого 2022 року по 04 березня 2022 року перебував на лікарняному. З 09 березня 2022 року [PERSON] до роботи не приступив. На її телефонні дзвінки [PERSON] не відповідав. У табелі обліку робочого часу нею проставлялась відмітка про відсутність [PERSON] на робочому місці з невідомих причин. Зазначила, що дистанційна робота на підприємстві не запроваджувалась. Режим простою до [PERSON] не запроваджувався, оскільки місцезнаходження останнього не було відоме. Їй відомо, що на підприємство надійшов електронний лист від [PERSON] у якому останній просив виплатити йому заробітну плату. Вона порекомендувала керівництву підприємства запросити [PERSON] для надання пояснень відсутності на робочому місці. В подальшому [PERSON] та [PERSON] запросили її до офісу підприємства для надання роз`яснень [PERSON] , які пояснення від нього вимагає адміністрація підприємства. У її присутності [PERSON] відмовився писати пояснення щодо його відстуності на робочому місці. В подальшому були запрошені працівники підприємства для фіксації факту відмови [PERSON] надати пояснення причин відсутності на робочому місці. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона працювала менеджером з логістики у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» з жовтня 2021 року по квітень 2022 року та з червня по листопад 2022 року. Зазначила, що [PERSON] працював заступником головного бухгалтера підприємства. Вона за функціональними обов`язками передавала [PERSON] первинні документи для ведення бухгалтерського обліку. У період з 21 лютого 2022 року по 02 березня 2022 року [PERSON] перебував на лікарняному. 7 чи 9 березня 2022 року [PERSON] повинен був стати до роботи. Вона його на робочому місці в подальшому не бачила. У червні 2022 року [PERSON] вона побачила в офісі, коли останній виходив з кабінету засновника підприємства [PERSON] . Вона чула, як [PERSON] казав, що не буде надавати будь-яких пояснень. Вона підписала Акт від 27.06.2022 року про відмову [PERSON] у наданні пояснень. Зазначила, що документи у ТОВ «Нова пошта» від контрагентів підприємства мала можливість отримувати лише директор [PERSON] . Вказала, що саме нею отримувались первинні бухгалтерські документи від ТОВ «Рудомайн», ТОВ «Укршлакпостач» та вона їх не передавала [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він працює механіком по випуску у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». Зазначив, що [PERSON] працював заступником головного бухгалтера підприємства та останнього він бачив декілька раз. Коли він перебував в офісі у кабінеті [PERSON] його покликали разом із менеджером з логістики до кабінету засновника [PERSON] . До них назустріч з кабінету засновника [PERSON] вийшов [PERSON] сказавши, що нічого підписувати не буде. В подальшому за його участі було складено Акт про відмову [PERSON] у виході на роботу та відмови з надання пояснень. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, спір виник між працівником та роботодавцем у зв`язку із оплатою праці та виплатою цих сум працівнику при звільненні, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення трудового законодавства. Так, ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» є юридично особою, яка розташована за адресою: вул. Підстепна, буд. 65А, с. Златоустівка, Криворізький район, Дніпропетровська область. (а.с. 47-48) У відповідності до п. 3.1.2. 3.1.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» працівник зобов`язаний: починати роботу відповідно до діючого режиму робочого дня; бути на робочому місці від часу початку роботи до часу закінчення роботи, за винятком встановлених перерв на відпочинок та харчування, інших перерв; виконувати своєчасно та в повному обсязі робочі завдання (функціональні обов`язки), забезпечувати належну якість виконуваних робіт, не допускати браку та дотримуватися технологічної дисципліни. За положеннями п. 5.1. 5.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» на підприємстві встановлюється 5-ти денний робочий тиждень. Нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Початок роботи з 09:00 год., обідня перерва з 13:00 год. до 14:00 год., закінчення роботи о 18:00 год. (а.с. 208-213) [PERSON] з 13.10.2022 прийнято у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» на посаду заступника головного бухгалтера відділу бухгалтерії. (а.с. 11-15) У наказі ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 12.10.2022 за № 200-к/тр «Про прийом на роботу [PERSON] » зазначено, зокрема, що останній з умовами праці та правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлений. Із вказаним наказом [PERSON] ознайомлений 12 жовтня 2022 року, що підтверджується його особистим підписом. (а.с. 16) Згідно табелю обліку робочого часу працівників ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» за березень 2022 року, [PERSON] з 01 по 04 березня 2022 року мав тимчасову непрацездатність та з 9 по 31 березня 2022 року відсутній на робочому місці з нез`ясованих причин. (а.с. 55-56) Згідно табелю обліку робочого часу працівників ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» за квітень 2022 року, [PERSON] з 01 по 30 квітня 2022 року відсутній на робочому місці з нез`ясованих причин. (а.с. 57-58) Згідно табелю обліку робочого часу працівників ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» за травень 2022 року, [PERSON] з 01 по 31 травня 2022 року відсутній на робочому місці з нез`ясованих причин. (а.с. 59-60) Згідно табелю обліку робочого часу працівників ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» за червень 2022 року, [PERSON] з 01 по 24 червня 2022 року відсутній на робочому місці з нез`ясованих причин та з 27 по 30 червня 2022 року відсутній на робочому місці у зв`язку з прогулом. (а.с. 61-62) Згідно табелю обліку робочого часу працівників ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» за липень 2022 року, [PERSON] з 01 по 18 липня 2022 року відсутній на робочому місці у зв`язку з прогулом. (а.с. 63-64) ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» складено Акт від 27 червня 2022 року № 27/06-22 «про відмову від надання пояснень відсутності на робочому місці», згідно якого директор [PERSON] , механік з випуску автотранспортних засобів [PERSON] , менеджер з логістики [PERSON] засвідчили відмову від надання пояснень причин відсутності на робочому місці з 03 березня 2022 року по 24 червня 2022 року [PERSON] , заступником головного бухгалтера ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». 27 червня 2022 року [PERSON] , заступник головного бухгалтера відмовився від надання пояснень причин своєї відсутності на робочому місці. Також, 27.06.2022 [PERSON] не приступив до виконання своїх посадових обов`язків та залишив своє робоче місце без пояснення причин. (а.с. 76) Наказом ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 27 червня 2022 року № 66-к/тр «Про встановлення робочого місця та зміну графіка роботи», з 28 червня 2022 року [PERSON] , заступнику головного бухгалтера, встановлено місце роботи за адресою: [ADDRESS] , з п`ятиденним робочим тижнем робочі дні: понеділок п`ятниця, час роботи з 8:00 до 17:00, вихідні дні: субота та неділя, підстава: виробнича необхідність. (а.с. 21) Листом ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 30 червня 2022 року № 25 адміністрацією підприємства запропоновано [PERSON] надати пояснення причин відсутності на робочому місці з 27 червня 2022 року. (а.с. 22) Листом ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 06 липня 2022 року № 27 адміністрацією підприємства повідомлено [PERSON] , що з 30 червня 2022 року закінчився термін Договору оренди приміщень між ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» та орендодавцем за адресою: [ADDRESS] , тому офісні приміщення ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» розташовані за адресою: [ADDRESS] . За період з 05 березня 2022 року по 05 липня 2022 року з нез`ясованих причин [PERSON] був відсутній на робочому місці. Письмові пояснення відсутності на робочому місці за вказаний період останній не надавав. За період трудових відносин з 13 жовтня 2021 року заява від [PERSON] про надання щорічної основної відпустки не надходила. (а.с. 23) Наказом ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 18 липня 2022 року № 73-к/тр «Про звільнення з роботи [PERSON] » звільнено [PERSON] , заступника головного бухгалтера, 18 липня 2022 року за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України та виплачено компенсацію за 11 календарних днів щорічної основної відпустки за період 13.10.2021 03.03.2022 р. (а.с. 17) Відповідно до Довідки про доходи ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 25 серпня 2022 року № 25/08-22/2, [PERSON] у березні 2022 року нараховано 854,12 грн., за період квітень-червень 2022 року нарахування не проводились, у липні 2022 року нараховано 3834,49 грн. (а.с. 18) Відповідно до Довідки про середню заробітну плату ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 25 серпня 2022 року № 25/08-22/1, середньоденна заробітна плата за період грудень 2021 року січень 2022 року становить 520,00 грн. (а.с. 19) Згідно Акту про проживання осіб однією сім`єю від 21 вересня 2022 року, мешканці будинку [ADDRESS] , підтверджують те, що [PERSON] та [PERSON] проживають з 20 грудня 2012 року по день складення цього акту за адресою: [ADDRESS] , разом та є у фактичних сімейних відносинах як чоловік та дружина. (а.с. 29) Відповідно до наказу ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 01.03.2022 № 03-аг, оголошено простой на час введення воєнного стану стосовно 48 працівників підприємства. Режим простою щодо заступника головного бухгалтера [PERSON] роботодавцем не оголошувався. (а.с. 214-217) Відповідно до наказу ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 15.03.2022 № 12-бз/тр, надано відпустку без збереження заробітної плати 42 працівникам товариства з 16 березня 2022 року до дня припинення або скасування воєнного стану. Відпустка без збереження заробітної плати заступнику головного бухгалтера [PERSON] роботодавцем не надавалась. (а.с. 218-224) Згідно положень ст. 2 КЗпП України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 30 КЗпП України визначено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Аналіз наведених вище норм трудового законодавства вказує на те, що укладений працівником трудовий договір носить для нього особистий характер та працівникові за виконання дорученої роботи сплачується роботодавцем заробітна плата. Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначає, що ним з 09 березня по 18 липня 2022 року виконувалась доручена йому роботодавцем робота дистанційно. Таким чином підлягає встановленню порядок виконання посадових обов`язків позивача у вказаний період. Відповідно до ч. 1 ст. 602 КЗпП дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією власника або уповноваженого ним органу, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій. Згідно з п. 61 ч. 1 ст. 24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ), який набрав чинності 24 березня 2022 року. Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону № 2136-ІХ встановлено, що у період дії воєнного стану сторони за згодою визначають форму трудового договору. Разом з тим, сторонам не заборонено використовувати для дистанційної роботи типову форму трудового договору про дистанційну роботу затверджену наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 5 травня 2021 року № 913-21 «Про затвердження типових форм трудових договорів про надомну та дистанційну роботу». Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 2136-ІХ у період дії воєнного стану норми ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Отже положення трудового законодавства передбачають, як можливість укладення між роботодавцем та працівником письмового трудового договору про дистанційну роботу, так і переведення працівника на дистанційну роботу наказом роботодавця (з 24.03.2022 та на період дії воєнного стану). Як встановлено судом та підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на період з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року у ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» дистанційна робота заступника головного бухгалтера [PERSON] не запроваджувалась. У період з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року адміністрацією ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» не приймалось рішення про простой та/або про надання відпустки без збереження заробітної плати заступнику головного бухгалтера [PERSON] . З наведеного вище вбачається, що між ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» та [PERSON] не укладався письмовий трудовий договір про дистанційну роботу у спірному періоді, що також підтверджується письмовими відповідями позивача на поставлені представником відповідача запитання. Також, ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» з 24.03.2022 по 18.07.2022 не видавався наказ про переведення [PERSON] на дистанційну роботу. Отже, [PERSON] , у період з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року, згідно правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Атлас Авто Транс АГ», повинен був виконувати посадові обов`язки заступника головного бухгалтера товариства перебуваючи на робочому місці. Доводи позивача про виконання ним у період з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року посадових обов`язків головного бухгалтера дистанційно не підтверджуються як матеріалами справи, так і показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Посилання позивача на Таблицю рентабельності за травень 2022 року (а.с. 180), як доказу дистанційної роботи судом не приймаються з огляду на наступне. Так, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали свідчення, що [PERSON] не надсилав їм в електронному вигляді бухгалтерську документацію та не мав безпосереднього доступу до первинних бухгалтерських документів. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що нею не передавались первинні бухгалтерські документи [PERSON] за контрагентами підприємства, а саме ТОВ «Рудомайн», ТОВ «Укршлакпостач». У відповідності до Податкового декларування з податку на додану вартість за травень 2022 року ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» вбачається, що вказана декларація до податкових органів подана директором [PERSON] за період вказаний у декларуванні підприємством видані податкові накладні ТОВ «Нафтохіммаш Червоний Жовтень», ТОВ «Рудомайн», ТОВ «Укршлакпостач», ПП ВКФ «Азовінтерпром», ТОВ «АГ Ексім» на загальну суму постачання 7122420,61 грн. (а.с. 199-207) Відомості зазначені у Податковому декларуванні з податку на додану вартість за травень 2022 року ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» є відмінними від відомостей зазначених у Таблиці рентабельності за травень 2022 року, наданих позивачем. Окрім цього, надана позивачем Таблиця рентабельності за травень 2022 року не містить інформації про її автора та про надання її до ТОВ «Атлас Авто Транс АГ». Отже надана позивачем Таблиця рентабельності за травень 2022 року не свідчить про отримання [PERSON] від роботодавця первинних документів для виконання його посадових обов`язків заступника головного бухгалтера підприємства. Також вона не може підтверджувати ведення [PERSON] бухгалтерського обліку підприємства, оскільки вона складена у довільній формі та не віднесена до фінансової звітності підприємства. На підставі викладеного, суд проходить до переконання про недоведеність виконання [PERSON] посадових обов`язків заступника головного бухгалтера ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року. За таких обставин, ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» правомірно не нараховувало [PERSON] заробітну плату за період невиконання останнім посадових обов`язків заступника головного бухгалтера підприємства з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року. Стосовно доводів позивача [PERSON] про зобов`язання відповідача виплатити йому компенсацію за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З довідки про нараховані та виплачені суми при звільненні, наданої ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 31.10.2022, вбачається, що 18 липня 2022 року [PERSON] виплачено 3946,29 грн., з яких компенсація за невикористану відпуску в розмірі 3086,76 грн. та матеріальне забезпечення за е-лікарняним в розмірі 859,51 грн. (а.с. 82) З довідки про середньоденну заробітну плату для обчислення компенсації за невикористану відпустку, наданої ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 31.10.2022, вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 348,59 грн., розмір компенсації за невикористану основну щорічну відпустку становить 3834,49 грн. (348,59 грн. х 11 к.дн.). (а.с. 83-84) З довідки про середньоденну заробітну плату для інших виплат, наданої ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» від 31.10.2022, вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 548,91 грн. (а.с. 85) За положеннями ст. 79 КЗпП України щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації. У разі надання зазначених відпусток до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи їх тривалість визначається пропорційно до відпрацьованого часу, крім визначених законом випадків, коли ці відпустки за бажанням працівника надаються повної тривалості. У відповідності до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Судом встановлено, що у період з 09 березня 2022 року по 18 липня 2022 року [PERSON] був відсутній на робочому місці з нез`ясованих причин та у зв`язку із прогулом. Вказаний період, згідно положень ст. 82 КЗпП України, не включається до стажу роботи [PERSON] , що дає останньому право на щорічну основну відпустку. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» правомірно нарахувало грошову компенсацію за 11 днів невикористаної [PERSON] щорічної відпустки, пропорційно відпрацьованому ним часу роботи на підприємстві, а саме за період з 13.10.2022 по 04.03.2022. Суд враховує те, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди є похідними від вимог про стягнення недоплати заробітної плати та грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, а тому у зв`язку із відмовою у задоволенні основних позовних вимог, не підлягають задоволенню вказані похідні позовні вимоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження доказів витрат на правничу допомогу представником відповідача були долучені, зокрема: копія договору про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2022 року № б/н (а.с. 196); копія рахунку № 01-ЮУ/22 від 02.11.2022 на суму 40000,00 грн. (а.с. 197); платіжну інструкцію № 45 від 07.11.2022 про плату ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» 40000,00 грн. ФОП [PERSON] (а.с. 195); акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги від 28.10.2022, який датований 07.02.2023. (а.с. 194) Суд вважає, що стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме критерію реальності наданих адвокатських послуг складання і подання відзиву та доповнення до відзиву на позовну заяву, клопотань про витребування доказів, заяви про виклик свідків, участі адвоката Ямкового В.І. у судових засіданнях, та враховуючи клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу представника [PERSON] адвоката Ткаченко О.П., оцінюючи складність справи, фінансовий стан обох сторін та обґрунтованості таких витрат. У відповідності до ст. ст. 2, 21, 24, 30, 47, 60-2, 79, 82, 83, 94, 97, 116 КЗпП України,

Outcome: approved