Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить договір факторингу (портфельного відступлення прав вимоги) від 24.05.2017 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ПАТ «Кристалбанк», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк», визнати удаваним як такий, що вчинений сторонами для приховування іншого правочину. Вимоги позову мотивовані тим, що між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір № 014/0911/74/109797 від 16.05.2007 року, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 147460,00 дол. США, та кредитний договір № Z012/110/320 від 31.07.2008 року, згідно якого він також отримав кредит у сумі 140000,00 дол. США. З метою забезпечення виконання договорів із ним як іпотекодавцем було укладено два договори іпотеки від 16.05.2007 року та від 31.07.2008 року. У подальшому 24.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк», укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) щодо передачі клієнтом фактору права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій, у зв`язку з чим відбулася заміна кредитора в кредитних договорах. Проте позивача не було повідомлено про факт укладення договору та він не був стороною договору, не дивлячись на те, що він є учасником правовідносин. Вважає, що оспорюваний ним договір факторингу від 24.05.2017 року вчинений відповідачами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме договору відступлення права вимоги, оскільки договір було укладено без його безпосередньої участі, чим порушені його права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», та що суперечить положенням ст. 1079 ЦК України. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 04.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача АТ «Кристалбанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову та з посиланням на те, що АТ «Кристалбанк» та АТ «Райффайзен Банк» включені Національним Банком України до реєстру банків та здійснюють свою діяльність на підставі Закону України «Про банки та банківську діяльність в Україні» й у своїй діяльності керуються цим законом та нормативно-розпорядчими актами, виданими НБУ. Укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» договір факторингу регулюється нормами ЦК України, яким не встановлено обов`язку залучення або отримання згоди боржника, право вимоги до якого відступається за договором факторингу. Договір відповідає всім вимогам законодавства щодо договорів факторингу: сторони договору є фінансовими установами, клієнтом відступлено на користь фактора право грошової вимоги, а фактором на користь клієнта сплачено суму фінансування. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 30.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в АТ «Кристалбанк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» належним чином засвідчені копії договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 24.05.2017 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ПАТ «Кристалбанк», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк», та додатки № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 ,7, 8 до нього. На виконання ухвали надійшли відповідні копії документів (а. с. 79-93). Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві обставин. Представник відповідача АТ «Райффайзен Банк», будучи належним повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки до суду не повідомив. Представник відповідача АТ «Кристалбанк» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Треті особи також у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Їхній представник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1,\~6\~ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача та представника третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір № 014/0911/74/109797 від 16.05.2007 року, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 147460,00 дол. США, та кредитний договір № Z012/110/320 від 31.07.2008 року, згідно якого позивач отримав кредит у сумі 140000,00 дол. США, зобов`язавшись повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитними договорами (а. с. 8-12). 24.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» (на теперішній час назва змінилася на АТ «Райффайзен Банк»), та ПАТ «Кристалбанк», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк», укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) щодо передачі клієнтом фактору права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій, внаслідок чого відбулася заміна кредитора в кредитних договорах на АТ «Кристалбанк» (а. с. 79-85). У витягу з додатку № 1 до договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 24.05.2017 року (щодо кредиту [PERSON] ). вказані кредитні договори, за якими передано ПАТ «Кристалбанк» право грошової вимоги до боржників, де значаться кредитні договори № 014/0911/74/109797 від 16.05.2007 року та № Z012/110/320 від 31.07.2008 року, боржником за якими є позивач (а. с. 87). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Доводи позивача відносно того, що договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 24.05.2017 року укладений без його безпосередньої участі та без його повідомлення, чим порушені його права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», та що суперечить положенням ст. 1079 ЦК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки статтями 1077 та 1079 ЦК України не визначено такої умови укладення договору факторингу саме між трьома сторонами: фактором, клієнтом та за обов`язкової участі боржника, до якої існує право грошової вимоги, що відступається клієнтом факторові. Аналіз встановлених судом обставин та досліджених доказів надає можливість зробити висновок про те, що укладення договору факторингу між двома сторонами - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як клієнтом та ПАТ «Кристалбанк» як фактором без участі боржника [PERSON] та неповідомлення йому про факт укладення договору не свідчить про невідповідність договору передбаченим до нього законом вимогам, про удаваність такого договору, а також судом не встановлено порушення прав позивача внаслідок укладення цього договору. Таким чином, позов не ґрунтується на положеннях закону, через що не підлягає задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: dismissed