Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою у якій просить постановити рішення, яким встановити факт, що громадянка російської федерації [PERSON] , померла [INFO] в СНТ "Ольховка" Наро-Фомінського міського округу Московської області Російської Федерації у віці 92 роки; встановити факт, що [PERSON] 22.07.2019 склала заповіт 77 АГ № 1154878, посвідчений нотаріусом м.Москви Якименко О.В., який зареєстровано в реєстрі за № 77/642-н/77-2019-3-790; встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матір`ю заявника [PERSON] . В обґрунтування вимог заявник зазначає, що він народився [INFO] в с.Вишпіль Черняхівського району Житомирської області. Його батьками, згідно свідоцтва про народження, є [PERSON] та [PERSON] . 22.07.2019 мати заявника [PERSON] , яка проживала у [ADDRESS] , склала заповіт, посвідчений нотаріусом міста Москви Якименко О.В., у відповідності до якого належну їй на праві власності земельну ділянку площею 4,51 га за адресою с. Вишпіль Черняхівського району Житомирської області заповіла [PERSON] [INFO] [PERSON] померла в СНТ "Ольховка" Наро-Фомінського міського округу Московської області російської федерації, що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2021, виданого Новофедорівським відділом ЗАГСу Москви. Після смерті матері [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. із заявою про прийняття спадщини та 07.07.2022 нотаріус відкрила спадщину після смерті [PERSON] . Проте, 11.07.2022 нотаріус надіслала на адресу заявника відповідь, з якої вбачається, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", від 24.02.2022 № 64, внаслідок військової агресії РФ проти України, звернення до компетентних органів країни-агресора з питань підтвердження факту смерті громадян РФ на підставі Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 не вбачається можливим. Факт смерті громадянина російської федерації та підтвердження факту складання спадкодавцем заповіту на території РФ та його нотаріальне посвідчення (факти, що мають юридичне значення) підлягають встановленню в судовому порядку. Окрім цього, при оформленні відповідних документів нотаріусом було виявлено розбіжності у відповідних правовстановлюючих документах, зокрема встановлено, що спадкодавцем є [PERSON] , а прізвище заявника записано як " [PERSON] ". [PERSON] необхідно оформити спадкові права на спадкове майно, але через розбіжності у правовстановлюючих документах, а також через неможливість підтвердження факту смерті та факту складання заповіту, він позбавлений такої можливості, відповідно, єдиним способом захисту права є звернення до суду із даною заявою. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13.09.2022 у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник заявника - адвокат Галько Р.В. через канцелярію суду подав заяву про проведення розгляду справи без участі заявника та без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Заінтересована особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, на електронну адресу суду скерувала заперечення на заяву в порядку п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України. В якому вказала, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Нотаріус може бути лише відповідачем в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства, як спір про право. З урахуванням викладеного, просить в задоволенні заяви відмовити. Оскільки у судове засідання 18.01.2023 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходить з наступних обставин справи та норм чинного законодавства. Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] виданого Яворівським РВ УМВСУ України у Львівській області 05.03.1996, заявник значиться як [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Вишпіль Черняховського району Житомирської області. Судом встановлено, що батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданого 23.08.1961 Зороківською сільською радою Черняхівського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис №19. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 28.09.2021 Новофедорівським відділом ЗАГС Москви, [PERSON] померла [INFO] в СНТ "Ольховка" Наро-Фомінського міського округу Московської області російської федерації, про що вчинено актовий запис 170219770001900173002. З довідки б/н від 31.01.2022, виданої ТСЖ «Очаково-2004» вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , померла [INFO] . Як вбачається з копії заповіту серії 77 АГ 1154878 складеного [PERSON] 22.07.2019, який посвідченого нотаріусом міста Москви Якименко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 77/642-н/77-2019-3-790, відповідно до якого належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку площею 4,51 га розміщеною за адресою с. Вишпіль Черняхівського району Житомирської області заповіла синові [PERSON] . Згідно із листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. від 11.07.2022 за №2821/02-14 встановлено, що на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після заповідача [PERSON] заведено спадкову справу №74/2022 однак, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", від 24 лютого 2022 року № 64, внаслідок військової агресії РФ проти України, звернення до компетентних органів країни-агресора з питань підтвердження факту смерті громадян РФ на підставі Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 993 року не вбачається можливим. Факт смерті громадянина Російської Федерації та підтвердження факту складання спадкодавцем заповіту на території РФ та його нотаріальне посвідчення (факти, що мають юридичне значення) підлягають встановленню в судовому порядку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 ст.294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Виходячи з вимог ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до правової позиції викладеної у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки надає можливість реалізувати право на спадщину. За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] про встановлення факту родинних відносин є підставною, а тому таку слід задовольнити та встановити факт родинних відносин між [PERSON] та його матір`ю [PERSON] . Щодо вимоги про встановлення факту того, що громадянка російської федерації [PERSON] , померла [INFO] в СНТ "Ольховка" Наро-Фомінського міського округу Московської області Російської Федерації у віці 92 роки та вимоги про встановлення факту того, що [PERSON] 22.07.2019 склала заповіт 77 АГ № 1154878, посвідчений нотаріусом м. Москви Якименко О.В., який зареєстровано в реєстрі за № 77/642-н/77-2019-3-790, суд зазначити наступне. Так, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. За змістом ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України. Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191 (гі066-04), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1червня 2001 року за №473/5664, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами, держави перебування. Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на 30 діб, який в подальшому у визначеному порядку було продовжено до 19 лютого 2023 року. 24.02.2022 у відповідь на акт збройної агресії РФ проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з РФ без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. В подальшому Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території РФ. Відповідно до положень частини другої статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз`яснюється, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 13 постанови №5 Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою. З наданої заявником копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 28.09.2021 Новофедорівським відділом ЗАГС Москви, [PERSON] померла [INFO] в СНТ "Ольховка" Наро-Фомінського міського округу Московської області російської федерації, про що вчинено актовий запис 170219770001900173002. Відповідно до законодавства України реєстрація смерті здійснюється тільки один раз, а документ виданий державою, де зареєстровано смерть, визнається дійсним в Україні. Тобто, згідно чинного законодавства України неможливо проводити державну реєстрацію смерті особи, смерть якої було вже зареєстровано на території іншої держави та вказаний документ за певних умов буде чинним на території України. Проте, у зв`язку із тим, що країна на території якої померла мати заявника, розпочала повномасштабну війну проти України та зважаючи на припинення дипломатичних відносин та закриття всіх консульських установ, зазначена консульська дія не може бути вчинена Посольством України в рф, а тому заявник лише позбавлений можливості підтвердити існуюче свідоцтво про смерть своєї матері [PERSON] серія [NUMBER] , видане 28.09.2021 Новофедорівським відділом ЗАГС Москви, яка померла [INFO] в СНТ "Ольховка" Наро-Фомінського міського округу Московської області російської федерації. Крім цього, заявник лише позбавлений можливості підтвердити факт складання спадкодавцем заповіту 77 АГ № 1154878, посвідченого нотаріусом м. Москви Якименко О.В., який зареєстровано в реєстрі за № 77/642-н/77-2019-3-790 на території російської федерації та його нотаріальне посвідчення, який в подальшому користувався б доказовою силою офіційного документу на території України. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В статтях 76 - 80 ЦПК України, поміж іншим, зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом також встановлено, що представлені заявником докази, а саме повідомлення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. від 11.07.2022 за №2821/02-14 не є переконливими доказами того, що осатаній використав всі можливі способи отримання ним підтвердження свідоцтва про смерть його матері [PERSON] та факту складання 22.07.2019 спадкодавцем заповіту 77 АГ № 1154878 на території рф та його посвідчення нотаріусом м. Москви Якименко О.В. на території іншої держави. З урахуванням вищенаведеного, суд не вбачає підстав для встановлення факту смерті особи, який вже є встановленим свідоцтвом про смерть, про що вчинено відповідний актовий запис та факту складання спадкодавцем заповіту на території рф та його нотаріальне посвідчення, а лише відсутність певного дипломатичного сполучення між країнами не є підставою для вчинення іншого актового запису з приводу одного і того ж факту (смерті) чи встановлення факту складання спадкодавцем заповіту та його нотаріальне посвідчення, у зв`язку з чим в задоволенні вимог заявника слід відмовити. У відповідності до ч.7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати понесені заявником не відшкодовуються.

Outcome: partial