Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Представник позивача КП «Київтеплоенерго» - Лопатін К.О. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 9968,28 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 563,30 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 5540,53 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі - 468,32 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., а також судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим, КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п.8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , за №36 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже, відповідач [PERSON] був споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відповідач від послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення у встановленому законом порядку не відмовився. Проте, відповідач вчасно не сплачував за спожиті послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у результаті чого утворилася заборгованість, яка складається зі спожитих з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 5540,53 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі - 468,32 грн. Крім того, позивач на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 9968,28 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 563,30 грн. Згідно з п.3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених в Додатку №1 та/або Додатку №2 до договору цесії сплати заборгованості. На підставі викладеного просив позов задовольнити. 17 вересня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами. 14 листопада 2022 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він частково визнає позовні вимоги в частині нарахування заборгованості за період з моменту виникнення частини заборгованості по якій строк позовної давності не сплив та по 14 березня 2019 року, просив застосувати позовну давність у справі в частині стягнення заборгованості до 18 травня 2018 року, позов задовольнити частково, при нарахуванні заборгованості врахувати дату зміни власника квартири з відповідача на іншу особу. 20 січня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказав, що позивачем належним чином доведений факт, через який останній не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року, отже строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закінчується 11 жовтня 2021 року. Відповідач не сплачував кошти взагалі, як власник у спірний період, заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що утворилась за адресою: [ADDRESS] . Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Нарахування заборгованості за спожиті послуги проводилось тільки до березня 2019 року, а сааме до того періоду коли власником квартири був [PERSON] . Після продажу квартири за якою утворилась заборгованість був відкритий новий особовий рахунок на нового власника квартири [PERSON] , отже доводи, викладені у відзиві відповідача є безпідставними, а тому просив задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. В судовому засіданні представник позивача Комунального підприємства виконачого органу Київради (Київської міської Державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Боката А.В. позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, про дату час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією договору купівлі-продажу від 14 березня 2019 року, реєстровий №1307, відповідно до якого [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27 жовтня 2015 року за реєстровим №2786 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 27 жовтня 2015 року, номер запису про права власності: 11774711, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 760054280389 був власником квартири та 14 березня 2019 року передав у власність [PERSON] зазначену квартиру. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим, КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п.8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , за №36 під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже - відповідач [PERSON] був споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відповідач від послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення у встановленому законом порядку не відмовився. Проте, відповідач вчасно не сплачував за спожиті послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у результаті чого утворилася заборгованість, яка складається зі спожитих з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 5540,53 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі - 468,32 грн. Крім того, позивач на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 9968,28 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 563,30 грн. Згідно з п.3.4.2 Договору цесії новий Кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених в Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованості. Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води,затвердженої Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511). Встановлено, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги оскільки від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Крім того, постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 червня 2014 року справа №6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Вбачається, що у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем отриманих комунальних послуг, утворилась заборгованість, яка складається зі спожитих до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 9968,28 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 563,30 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 5540,53 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі - 468,32 грн. Частиною 1 ст.714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з пунктами 5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач, не сплативши у строк вартість послуг, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок КП Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», однак, вчасно та регулярно платежі на оплату послуг не вносив, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Відповідач частково заперечуючи проти позову посилається на те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, а тому просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Щодо вимоги позивача про застосування наслідків спливу строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 у справі №908/1053/18 встановлено, що строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (стаття 256 ЦК). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", наведених у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-2469цс16). Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Так, до позовної заяви позивачем додані копії витягу з договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) укладеного між первісним кредитором та позивачем 11 жовтня 2018 року. Оскільки між позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» договір про відступлення права вимоги №602-18 було укладено 11 жовтня 2018 року, то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01 травня 2018 року відповідачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги. Таким чином, позивачем належним чином доведений факт, через який останній не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року. Позовну заяву подано до суду 04 серпня 2021 року. Строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закінчується 11 жовтня 2021 року. Таким чином, позивач звернувся до суду із позовом в межах строку позовної давності. Тому підстав для відмови в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності суд не вбачає. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи прострочення сплати коштів за користування комунальними послугами з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.

Outcome: approved