Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

09.11.2022 представник позивача адвокат Жмурко С.Л. в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , Савранської селищної ради Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначається, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,89 га, кадастровий номер 5124382300:01:006:0123, яка розташована на території Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області та належала покійній на підставі Державного акту серії ОД № 044837. Після своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на ім`я позивача про наявність якого він не знав. 03.11.2022 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Любашівської районної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак отримав відмову у зв`язку з тим, що був пропущений строк встановлений законом для прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернулася до суду з позовною заявою. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 23.11.2022 цивільний позов адвоката Жмурко С.Л. залишений без руху через його невідповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України. 29.11.2022 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача адвоката Жмурко С.Л. про усунення недоліків цивільного позову. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 02.12.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 16.01.2023. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 16.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.02.2023. В судове засідання представник позивача адвокат Жмурко С.Л. не з`явилась, однак 08.02.2023 подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила справу розглянути без її участі (а.с.63). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте 10.01.2023 подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив справу розглянути без його участі (а.с.43). Представник Савранської селищної ради Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте 16.01.2023 надійшла заява за підписом селищного голови Сергія Дужія, в якій зазначено, селищна рада не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу без участі їх представника (а.с.44). Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 90536892 у справі № 759/3515/19. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2019 (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,89 га, кадастровий номер 5124382300:01:006:0123, яка розташована на території Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області та яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельні ділянку серії ОД № 044837 (а.с. 11). Відповідно до наявного в матеріалах справи заповіту від 06.12.2017 [PERSON] все майно, яке належить та буде належати їй, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, заповіла у власність [PERSON] , [INFO] (а.с.12). 03.11.2022 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Бобошко Н.Є. з приводу оформлення спадщини. З листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Бобошко Н.Є. від 03.11.2022 № 320/02-14 вбачається, що позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, цим листом позивачу рекомендовано звернутись до суду для продовження строку для прийняття спадщини (а.с.13). З довідки Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 25.10.2022 № 372 вбачається, що [PERSON] [INFO] , була постійно зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , з 2000 року по день смерті [INFO] . Інших зареєстрованих осіб немає (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та паспорту громадянина України позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] (а.с. 14-15, 19). Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] також є сином [PERSON] (а.с.20). З листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Бобошко Н.Є. від 10.01.2023, який надійшов до суду 20.01.2023 вбачається, що за інформацією зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] померлої [INFO] не відкривалась. На підтвердження цього додано витяг зі Спадкового реєстру № 71121720 від 10.01.2023. Крім того, зазначено, що нотаріусом Бобошко Н.Є. не посвідчувались заповіти від імені [PERSON] померлої [INFO] (а.с.53,54). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Отже, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: № 639/1883/16-ц від 11 липня 2018 року, № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, № 653/289/16-ц від 13 грудня 2018 року. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Як свідчать матеріали справи, нотаріус не вчиняла дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Позивач пропустив встановлений частиною 1 статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин оскільки він не знав про наявність заповіту складеного на його ім`я, від спадщини він не відмовляється і бажає її прийняти, відповідачі проти визначення додаткового строку не заперечують, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб. Крім того, судом враховано, що до суду надано заяву сина спадкодавця [PERSON] який не заперечує проти надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. У відповідності з постановою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, суд визнає причину пропуску звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважною. При цьому суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також бере до уваги те, що інший спадкоємець [PERSON] не заперечує проти позовних вимог, інших спадкоємців які б прийняли спадщину, відсутні, заперечень проти позову не надійшло. Відтак, суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд вважає достатнім тримісячний строк для подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved