Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

У суд звернулося Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.03.2012 в сумі 62431,07 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач [PERSON] підписав заяву № б/н від 26.03.2012 та для користування кредитним картковим рахунком отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 11.07.2022р. утворилася заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 62431,07 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 50470,13 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 11960,94 грн. Тому заявлено АТ КБ ПриватБанк позов до суду. Від адвоката позивача [PERSON] - Величко Г.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просять позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення мотивуючи це тим, що позов є повністю необґрунтованим і не базується на нормах матеріального права з наступних причин. З 01 липня 2013 року по 24 липня 2018 року відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами АТ КБ «Приватбанк» та сплатив всі отримані кредитні кошти ще із залишком операції в сумі 2 грн, що підтверджує інформація позивача із виписки до Договору б/н за період з 01.07.2013 р. по 12.07.2022 р. У вересні 2021 року відповідач виявив пропажу його кредитної карти АТ КБ «Приватбанк». Було встановлено, що в період часу з 20 год. 15 хв. 07.08.2021 р. до 10 год. 34 хв. 08.08.2021 р. невідома особа, шляхом вільного доступу таємно викрала грошові кошти, шляхом зняття готівки в банкоматі, в сумі близько 50000,00 грн. Про це все 22.09.2021 року відповідач повідомив у Вараський районний відділ поліції ГУНП в Рівненській області, де було зареєстровано кримінальне провадження №12021186050000229 та розпочато досудове розслідування, відповідача [PERSON] визнано потерпілим. Згідно усного повідомлення слідчого Вараського РВП Довбні М.В. змінено підслідність у кримінальному провадженні і воно направлено для проведення розслідування безпосередньо до ГУНП в Рівненській області. Отож, у позовній заяві не доведено, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Всі наведені докази АТ КБ «Приватбанк» не доводять, що з його вини проведено не санкціоноване списання коштів. Тому позов задоволенню не підлягає. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Жодних доказів того, що операції здійснювала інша особа до суду не надано. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У справі є клопотання від представника позивача Гребенюка О.С. про розгляд справи у відсутності представника позивача та про повне підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник Величко Г.В. , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази встановив наступне. Судом із копії анкети-заяви відповідача від 26.03.2012 про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено, що між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, а саме надання кредиту шляхом отримання платіжної картки кредитка «Універсальна». У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Викладене дає підстави для висновку, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 26.03.2012 року укладений кредитний договір. Відповідно до копії виписки за договором б/н за період з 01.07.2013 року до 12.07.2022 року, яка надана позивачем, остання розрахункова операція щодо погашення заборгованості [PERSON] була здійснена 24.07.2018 року, після чого заборгованості у нього за кредитним договором не було до 07.08.2021 року. Далі, 07 та 08 серпня 2021 року у виписці відображено зняття готівки на суму 48 тис. грн, у зв`язку з чим у подальшому банком нараховані відсотки за користування кредитом та станом на 01.05.2022 року виникла заборгованість у сумі 62 431,07 грн. Суд звертає увагу на те, що готівкові кошти 07 та 08 серпня 2021 року знімались з використанням картки № [NUMBER] , у той час як до цього [PERSON] користувався карткою № [NUMBER] , тобто іншою карткою. Відповідно до копії витягу ЄРДР від 22.09.2021 року, зареєстроване кримінальне провадження № 12021186050000229 на підставі заяви [PERSON] від 22.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Зокрема, [PERSON] повідомив, що в період часу з 20 год 15 хв 07.08.2021 року до 10 год 34 хв 08.08.2021 року невідома особа, шляхом вільного доступу, таємно викрала грошові кошти, шляхом зняття готівки з банкомату в сумі близько 50 тис. грн з банківської кредитної картки належної йому. 29.11.2021 року [PERSON] звернувся до позивача з письмовою заявою, у якій просив припинити нарахування штрафних санкцій, пені та відсотків за користування кредитом, мотивуючи тим, що кредитну картку не використовував. Згідно з копією листа ГУНП в Рівненській області від 23.09.2022 року, у кримінальному провадженні № 12021186050000229 повідомлено про підозру [PERSON] за ч. 1 ст. 200, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України та [PERSON] за ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 1- 2 ст. 200, ч. 2-3 ст. 191 КК України. Відповідно до копії листа Рівненської обласної прокуратури від 29.11.2022 року, в межах кримінального провадження № 12021186050000229 постановою слідчого відмовлено [PERSON] у визнанні потерпілим, у зв`язку з тим, що вказаним кримінальним правопорушенням шкоду заподіяно юридичній особі АТ КБ «ПриватБанк». Також повідомлено, що матеріали щодо одного з підозрюваних виділені в окреме кримінальне провадження № 1202218000000288, яке зупинене у зв`язку з розшуком. Зі змісту копій обвинувальних актів у кримінальних провадженнях № 12021186050000229 та № 1202218000000288 вбачається, що 07.08.2021 року з 17 год 57 хв до 18 год 14 хв особа (інформація щодо якої закрита), перебуваючи в приміщенні Вараського відділення «Центральне» Північно-Західного макрорегіонального управління АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: мікрорайон Вараш, 5-А, м. Вараш, Рівненської області, в порушення ст. 4 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», з метою привласнення чужого майна - грошових коштів банку, маючи інформацію про вкладників банку та їх особові банківські рахунки, несанкціоновано змінила в електронному програмному комплексі «Промінь» АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про клієнта [PERSON] , а саме: -змінила фінансовий номер клієнта, з мобільного номеру [NUMBER] на мобільний номер [NUMBER] ; -здійснила ідентифікацію клієнта без його фізичної присутності, шляхом фотографування з екрану монітору зображення клієнта з карткою від 03.07.2015 та завантажила дане фото в ПК «Промінь» АТ КБ «ПриватБанк»; -завантажила в ПК «Промінь» АТ КБ «ПриватБанк» електронні документи щодо перевипуску кредитної картки з № [NUMBER] на № [NUMBER] , у зв`язку з чим отримала можливість користуватись та розпоряджатись грошовими коштами розміщеними на відповідному рахунку. Крім того, особа (інформація щодо якої закрита) у період часу з 07.08.2021 року до 08.08.2021 року здійснив використання попередньо підробленої платіжної картки [NUMBER] на ім`я [PERSON] , шляхом зняття через мережу банкоматів у м. Вараш Грошових коштів на загальну суму 48 000 грн. Відповідно до частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями частини третьої статті 60 ЦПК України, 2004 року, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Отже, позивачем не доведено отримання відповідачем кредитної картки № [NUMBER] , саме з якої були зняті готівкові кошти, внаслідок чого утворився борг за кредитним договором, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами з рахунку відповідача, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому, суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц, яка врегульовує подібні правовідносини. У зв`язку з викладеним у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу необхідно відмовити. 07 лютого2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача - Величко Г.В. з долученням до матеріалів справи попередній розрахунок судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК УКраїни, в якому просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14093,00 гривень. До свого клопотання представник відповідача Величко Г.В. долучила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Величко Г.В. та Договір про надання правової допомоги №б/н від 24.08.2022р., а також квитанції до прибуткового ордера №1 та №11 від 07.02.2023 р. про оплату правової допомоги на суму 6243,00 грн. та 7850,00 грн. Визначаючи розмір витрат понесених позивачем на правову допомогу суд встановив наступні обставини. 24.08.2022 року між відповідачем [PERSON] як замовником та адвокатом Величко Г.В. як виконавцем укладений договір №б/н про надання правової допомоги, що підтверджується цим договором. Відповідно до актів про прийняття-передачі наданих послуг №1 та №11 від 07 лютого 2023 року, цим актом сторони договору про надання правової допомоги №б/н від 24 серпня 2022 року підтверджують, що адвокат Величко ганна Володимирівна надала, а відповідач [PERSON] отримав правничу допомогу. Сторони підтверджують, що правова допомога надана відповідно до умов договору. Претензій щодо об`єму та результатів наданої правової допомоги відсутні. Викладені обставини дають підстави суду для висновку про те, що відповідач [PERSON] дійсно поніс витрати на правову допомогу у сумі 14093,00 грн. Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Частиною 8 вищевказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані адвокатом Величко Г.В. докази про понесення судових витрат відповідачем [PERSON] на правничу допомогу під час розгляду справи Кузнецовським міським судом Рівненської області є достатніми, допустимими і достовірними. Разом з цим, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і час, витрачений на виконання цих робіт (послуг), суд вважає обґрунтованим і співмірним розмір правничих витрат у сумі 7 000 грн.

Outcome: approved