Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~22.07.2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначено, що 06.10.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5/кс, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 334417 грн. зі стоком його повернення до 05.10.2015 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами. Своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконав, у зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року було звернено стягнення на майно, яке було передано відповідачем у якості застави. Проте, вказане судове рішення не припинило дію договірних правовідносин, оскільки боржник не виконав у повному обсязі покладених на нього грошових зобов`язань. Вказує, що сума заборгованості [PERSON] за тілом кредиту становить 218656,76 грн., а тому на дану суму проводиться нарахування інфляційних втрат та 3% річних, які за період з 05.12.2013 року (дати подачі позову до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська) по 11.05.2022 року становлять 571492,03 грн. та складаються із: 516174,87 грн. індекс інфляції; 55317,16 грн. 3 % річних. На підставі наведеного, просить суд стягнути із [PERSON] 571492,03 грн. та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~28.11.2022 року представником відповідача було подано суду відзив на вищевказану позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що при укладенні кредитного договору № 5/кс від 06.10.2010 року в заставу АТ КБ «Приватбанк» було передано три транспортні засоби. Тобто, позивач, як заставодержатель, скористався своїм правом на реалізацію даних траспортних засобів у рахунок погашення основного боргу. У свою чергу, спір з приводу кредитного договору № 5/кс від 06.10.2010 року був вирішеним при розгляді цивільної справи № 161/21212/19, а тому у задоволенні даного позову просить відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~07.02.2023 року представником відповідача було подано суду заяву про застосування строку позовної давності. \~ \~ \~ \~У своєму позові представник позивача просив розгляд даного спору проводити без його участі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача до початку судового засідання подав до суду заяву з поханням розгляд справи проводити у його відсутності, що задоволення позову заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 06.10.2010 року укладено кредитний договір № 5/кс, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 334417 грн. на термін до 05.10.2015 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому договором У позовній заяві позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] інфляційні втрати та 3% річних, які нараховані у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вищевказаним правочином за період з 05.12.2013 року по 11.05.2022 року. З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити таке. У грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Вищевказана позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 5/кс від 06.10.2010 року [PERSON] отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 334417 грн. на термін до 05.10.2015 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому договором. Для забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір поруки з [PERSON] , відповідно до умов якого остання зобов`язалась відповідати за невиконання позичальником обов`язків за кредитним договором. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.10.2019 року виникла заборгованість в сумі 783631,62 грн. У зв`язку з цим, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 783631,62 грн., з яких: 218656,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 106324,16 грн. заборгованість за відсотками; 420382,53 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; 1000 грн. штраф (фіксована частина); 37268,17 грн. штраф (процентна складова). Вищевказана позовна заява стала предметом розгляду цивільної справи № 161/21212/19. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.08.2021 року в цивільній справі № 161/21212/19 було змінено постанову Волинського апеляційного суду від 12.05.2021 року та викладено її мотивувальну частину у редакції даної постанови. Вищевказаною постановою суду касаційної інстанції було аргументовано наступне: «У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2021 року у справі № 404/6241/19 (провадження № 61-7165св21) зазначено, що: «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2021 року у справі № 2-6460/11 (провадження № 61-14479св20) вказано, що: «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені». Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року у справі № 202/1117/14-ц позовні вимоги банку задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5/кс від 06.10.2010 року витребувано та передано АТ КБ «Приватбанк» в заклад шляхом опису заставне майно та звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ХАЗ, модель: 3250, рік випуску: 2006, тип ТЗ: автобус, та автомобіль Mercedes-Benz, модель 313CDI, рак випуску 2000, тип ТЗ автобус пасажирський, шляхом продажу вказаних автомобілів АТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені власника транспортних засобів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням АТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. При цьому, згідно заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року у справі № 202/1117/14-ц АТ КБ «ПриватБанк» у січні 2014 року звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п. 6.8. розділу 6 кредитного договору термін позовної давності на вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що 22.11.2013 року він звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпрпетровська із позовною заявою про звернення стягнення на заставлене майно [PERSON] . До правовідносин, визначених ст. 625 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності у три роки, а тому стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 24.04.2017 року у справі № 3-1522гс16. Враховуючи той факт, що кредитним договором позовна давність передбачена строком 5 років, то на вимоги щодо нарахування та сплати сум відповідно до ст. 625 ЦК України строк позовної давності закінчилися 12.06.2020 року. Натомість із даним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду лише 18.07.2022 року. Відповідно до ч. 3 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 261 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Підсумовуючи наведене, а також наявність заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України понесені АТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі, в зв`язку з відмовою у позові, не компенсуються.

Outcome: dismissed