Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухлалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області вказану справу направлено до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду по суті. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2022 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 28 вересня 2022 року від позивача до справи надійшла заява про збільшення позовних вимог. Відповідно до вказаного позову позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином. Позивач вказує, що 18.01.2020 р. він уклав з відповідачем усний договір про купівлю домашнього кінотеатру та його монтаж за адресою: [ADDRESS] . На виконання Договору позивачем було передано Відповідачу 8 000 доларів США та 192 600 грн. Разом з тим, і дотепер своїх зобов`язань за Договором Відповідач не виконав. Грошові кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Таким чином, вважає, що є всі підстави для розірвання Договору та стягнення сплачених грошових коштів за рішенням суду, а тому просив суд розірвати договір підряду, укладеного 18.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] на монтаж домашнього кінотеатру та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 485148,80 грн. У судове засідання призначене на 14 лютого 2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Рекомендоване повідомленння про виклик у судове засідання відповідача повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановлює наступні обставини. Позивач зазначає, що 18.01.2020 р. між ним та Відповідачем укладено усний договір про купівлю домашнього кінотеатру та його монтаж за адресою: [ADDRESS] На підтвердження укладеного договору, позивач надає копії розписок про отримання відповідачем коштів, а саме: 1.18.01.2020 р. позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 дол. США в якості 50% передплати за договором, що підтверджується розпискою від 18.01.2020 р. зазначеною розпискою встановлені наступні умови Договору: ціна ремонтно-будівельних робіт (РБР) по виготовленню зали домашнього кінотеатру - 10 000 доларів США (якщо 5 000 доларів США це 50% передплати, то 1000 доларів - це ціна РБР); строк виконання робіт - 2 місяці з моменту отримання передплати, тобто до 18.03.2020 р„ адже передплата була отримана 18.01.2020 р. 2.12.02.2020 р. позивач передав відповідачу 192 600 грн., для комплектації домашнього кінотеатру, що підтверджується розпискою від 12.02.2020 р. 3.29.02.2020 \~ \~ \~ \~р. позивач передав відповідачу 2 000 доларів США для закупки проектора та ресивера для домашнього кінотеатру, що підтверджується розпискою від 29.02.2020 р 4.05.03.2020 р. двома платежами позивач перевів відповідачу через термінал Ibox (квитанції від 05.03.2020 р.) на його банківську картку, відкриту в AT «Універсал банк» (monobank) № [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 10 600 грн. та 14 000 гри., що є еквівалентом 1 000 доларів США для закупки ресивера марки Anthem MRX-1120 про що свідчить розписка від 05.03.2020 року. Докази повернення відповідачем позивачу коштів у вищевказаному розмірі чи виконання вимог договору підряду у матеріалах справи відсутні. За статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до статей 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частиною 1 ст. 837 ЦК України установлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно із ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Так, із матеріалів справи вбачається, що будь-які роботи відповідачем розпочаті не були, що свідчить про порушення останнім умов Договору підряду. Унаслідок розірвання договору позивач набув право на отримання від відповідача сплачених в якості авансу коштів у розмірі 8000,00 доларів США та 192600,00 грн. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК). Відповідно до ст.533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом. Згідно із положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення грошових коштів у розмірі 485148,80 грн. (еквівалент 8000,00 доларів США станом на 28.09.2022 року + 192600,00 грн.) Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно з частиною першою та третьою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Отже, за змістом наведених норм розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору). Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16. На час вирішення спору договір між сторонами в добровільному порядку не розірваний, завдаток відповідачем не повернутий, підстави для застосування судом ст. 849 ЦК України відсутні. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, ст. 610 ЦК України) . В порядку статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотне порушення є оціночним, випливає, зокрема, з характеру договору, його наслідків, значення для сторін, тощо. Враховуючи викладене, характер та умови спірного договору, суд вважає встановленими підстави, визначених ч. 2 ст. 651 ЦК України для розірвання договору. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved