Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши на його обгрунтування, що 22 вересня 2012 року між нею (позивачем) та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 504, та від якого (шлюбу) мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дітей, крім того, між ними втрачено повагу та довіру один до одного. Також зазначила, що за останній час у їх з відповідачем стосунках знівельовані сімейні цінності, при цьому відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не підтримує в сім`ї нормальну моральну атмосферу. Крім того, вказала, що з початку березня, 2022 року вона з дітьми виїхала на підконтрольну територію України через бойові дії та з цього часу з відповідачем проживають окремо, ведення спільного господарства між ними та сумісне проживання припинено, шлюб існує формально, та за її (позивача) переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, що є наслідком для юридичного оформлення розлучення. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання. При цьому, згідно з пунктом 19 Перехідних положень ЦПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, судом відзначається, що зареєстроване місце проживання/перебування відповідача [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] , що є тимчасово окупованою територією. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 30.01.2023 року за вх.№2112 про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу та про розгляд справи за її відсутності в судовому засіданні. Строк на примирення з відповідачем просила не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином, при цьому, засобами електронної пошти з електронної адреси: [INFO] на електронну пошту суду: inbox@ln.kr.court.gov.ua подав заяву, зареєстровану судом 21.11.2022 року за вх.№6281, а також 29.01.2023 року через підсистему «Електронний суд» подав заяву, зареєстровану судом 30.01.2023 року за вх.№2064, за змістом яких просив розгляд справи провести за його відсутності. Позов [PERSON] до нього (відповідача) про розірвання шлюбу визнав, не заперечував щодо його задоволення. Строк на примирення з позивачем просив не надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи подані учасниками справи заяви, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №504, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого долучено позивачем до позову, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Крім того, судом також встановлено та підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис №651 та серії [NUMBER] , актовий запис №807, що від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на шлюб, сім`ю та виховання дітей, втрату між ними поваги та довіри один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, про що свідчать подані до суду позивачем та відповідачем заяви, крім того, сторони не заявляли клопотань про надання їм строку на примирення, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права та інтереси їх малолітніх дітей, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved