Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Канівської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 грудня 2016 року він з відповідачкою уклали шлюб. Від шлюбу у них народилися спільні діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спочатку їх сімейне життя склалося добре, проте протягом останніх декількох років сторони разом не проживають, шлюбні відносини фактично призупинились. На даний час між сторонами взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. У відповідача власні погляди на життя, будь-яких дій які б свідчили про її бажання повернутись до сім`ї остання не робить. Шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2020 року. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2021 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Канівського міськрайонного суду від 14.12.2021 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частини усіх її доходів на кожну дитину. Наразі у відповідача є заборгованість по аліментах на суму понад 19 тисяч гривень. Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідач на початку листопада 2020 року залишила сім`ю та своїх малолітніх дітей і зникла. Позивач з народження дітей піклується про них, займається їх вихованням, навчанням та лікуванням. Мати дітей - відповідач у справі, ніякої зацікавленості в житті дітей не виявляє, матеріально дітей не забезпечує, жодних спроб на відновлення відносин зі своїми малолітніми дітьми не зробила та самоусунулася від їх виховання та утримання. Мати дітей протягом тривалого часу злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своїх дітей, передбачених ст. 150 СК України. З огляду на вказані обставини, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 14.12.2022 (а.с.46). 14.12.2022 підготовче судове засідання у справі відкладено до 09.01.2023, у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача (а.с.57). Ухвалою суду від 09.01.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному порядку у відкритому судовому засіданні на 01.02.2023 (а.с.101). 01.02.2023 відкладено судове засідання до 06.02.2023 у зв`язку з неявкою відповідача по справі (а.с.110). В судове засідання позивач не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Васяновичу В.В. Представник позивача [PERSON] - адвокат Васянович В.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином, у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.10.2021 Канівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Каневі, батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.10.2021 Канівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Каневі, батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2021 шлюб між сторонами розірвано. З Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.10.2021 № 228, виданого старостою села Пекарі Канівської міської ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.22). З довідки старости села Пекарі Канівської міської ради № 329 від 27.07.2022 вбачається, що діти [PERSON] , [INFO] (пасинок), [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] дійсно проживають разом із [PERSON] , [INFO] і перебувають на його повному утриманні (а.с.29). З довідки старости села Пекарі Канівської міської ради № 330 від 27.07.2022 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] - фактично не проживає в селі Пекарі з листопада 2020 року (а.с.28). Згідно з довідкою № 327 від 26.05.2021 виданої Хмільнянським ліцеєм Канівської міської ради Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] є вихованцем Комунального закладу «Хмільнянський ліцей Канівської міської ради Черкаської області». Зарахований до складу вихованців закладу з 01.09.2021 (а.с.25). Згідно з довідкою № 292 від 26.09.2022, виданої Хмільнянським ліцеєм Канівської міської ради Черкаської області, [PERSON] , батьку [PERSON] , про те, що за період його перебування у дошкільній групі закладу з 01.09.2021 по 30.06.2022 та з 01.09.2022 по теперішній час, його дружина [PERSON] жодного разу не відвідала освітній заклад, не поцікавилась здоров`ям та успіхами дитини ні в очному ні в телефонному режимі. У закладі навчається і син [PERSON] від першого шлюбу ( [PERSON] ), [PERSON] , [INFO] учень 5 класу закладу. За період їх навчання у закладі з 2018 року мама жодного разу не відвідала освітній заклад, не спілкувалась із класним керівником, адміністрацією. Більше двох років вона не проживає із сім`єю та не спілкується із дітьми. Утриманням та вихованням дітей займаються [PERSON] та його батьки (а.с.27). З відповіді старости села Пекарі Черкаського району Черкаської області № 157 від 30.09.2022, наданої на запит адвоката, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 12.06.2019 по даний час в [ADDRESS] , але з листопада 2020 року не проживає за вищевказаною адресою. ЇЇ місце проживання невідоме. [PERSON] не піклується, не виховує своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. З листопада 2020 року по даний час опікується над дітьми [PERSON] та його батьки (а.с.31). В судовому засіданні також встановлено, що з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей, проте, у [PERSON] наявна заборгованість по аліментах в розмірі 19712 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем (а.с.35-36). Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої, жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав. Так згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на зміст норми закону, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли мати (батько) не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи, Виконавчим комітетом Канівської міської ради від 09.12.2022 за № 01-01-22/2161 надано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.55-56). Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що [PERSON] жодних спроб на відновлення відносин зі своїми дітьми не робила та самоусунулася від їх виховання та утримання. Будь-яких доказів, які могли б спростувати вказані вище обставини відповідачем до суду надано не було, факти створення будь-ким перепон у спілкуванні відповідача зі своїми дітьми судом не встановлені та відповідачем про такі не повідомлені, відповідач до органів опіки та піклування з подібними заявами про створення їй перешкод у спілкуванні зі своїм дітьми не зверталася. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не забезпечує їх необхідним навчанням, медичним доглядом, вихованням та матеріальним забезпеченням, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням. Свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дітей. Оцінюючи зібрані у справі докази, враховуючи вказані обставини, з метою захисту законних прав та дотримання інтересів малолітніх дітей, забезпечення умов для їх належного утримання, виховання та повноцінного розвитку, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Канівської міської ради про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved