Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про поділ майна. В якому просить здійснити поділ житлового будинку в натурі (виділ частки із спільної часткової власності в розмірі 7/20 (35%), а саме: поділити в натурі житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] між його власниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , шляхом виділення [PERSON] в натурі одну цілу та і окрему одиницю частину об`єкту нерухомості ціле вбудоване житлове приміщення (частину житлового будинку) із загальної площі 100,6 кв.м. житлового будинку за таким варіантом поділу: 2-1 коридор площею 6,6 кв.м., 2-2 передпокій площею 118 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 15,4 кв.м., 2-4 санвузол площею 6,4 кв.м., 2-5 кухня площею 12,4 кв.м. та має окремий вхід/вихід, загальна площею при розподілі 2,53 кв.м., вбиральня під літ.В площею 1,2 кв.м., погріб під літ.Ж площею 3,95 кв.м., гараж під літ.Н площею 22,5 кв.м. і визнати право власності за [PERSON] на вказану частку нерухомого майна з окремою адресою. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 7/20 (35 %) частини будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 вересня 1956 року за №3474/12 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 1999 року за №164, власниками (співвласниками) іншої частини нерухомого майна за вищевказаною адресою є: [PERSON] у розмірі - 3/20 частки нерухомого майна та [PERSON] у розмірі частини нерухомого майна. Позивач зазначає, що між нею та іншими співвласниками майна угоди про спосіб виділення належній їй частки із загального майна не досягнуто оскільки вони не спілкуються. Позивач вважає, що вона, як співвласник майна, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Вказує, що виділення їй в натурі одну цілу та в окрему одиницю частини об`єкту нерухомості ціле вбудоване житлове приміщення (частину житлового будинку) є технічно можливим, посилаючись на Державний акт на земельну ділянку від 23 травня 2006 року на площу 468,20 (кадастровий номер 3510600000:50:159:0001) під належним їй нерухомим майном 7/20 (35%)) та на Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, яким передбачено виділення їй в натурі одну цілу та в окрему одиницю частину об`єкту нерухомості ціле вбудоване житлове приміщення (частину житлового будинку) із загальної площі 100,6 кв.м. житлового будинку за таким варіантом: 2-1 коридор площею 6,6 кв.м., 2-2 передпокій площею 118 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 15,4 кв.м., 2-4 санвузол площею 6,4 кв.м., 2-5 кухня площею 12,4 кв.м. та має окремий вхід/вихід, загальна площею при розподілі 2,53 кв.м., вбиральня під літ.В площею 1,2 кв.м., погріб під літ.Ж площею 3,95 кв.м., гараж під літ.Н площею 22,5 кв.м.. Зазначає, що приміщення є технічно відокремленими, мають окремий вхід/вихід, тому можуть бути виділені в натурі. Враховуючи викладене вище, а також те, що вартість частки нерухомого майна, яка підлягає виділу, за розміром відповідає розміру частки співвласника такого майна, позивач просить задовольнити подану позовну заяву. Позивач та її представник - адвокат Скляровський Є.Є. в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Ухвалою суду від 29 липня 2020 року у справі замінено неналежного відповідача на належного, а саме [PERSON] на [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Новіков О.М. просив відмовити у задоволенні позову на обґрунтування чого вказав, що прохання позивача у позовній заяві суперечать самі по собі з тих підстав, що загальна площа будинку становить 100,6 кв.м, в той час як [PERSON] просить виділити їй 52,6 кв.м, тоді як остання є власницею 7/20 часток будинку, тобто вона просить виділити їй та визнати за нею право власності по суті більш ніж частку будинку без будь яких законних правових підстав. Зазначає, що власниками спірного житлового будинку встановлені наступні особи: [PERSON] - власниця частки (50%), [PERSON] - власниця 7/20 часток (35%) та [PERSON] - власниця 3/20 часток (15%), при цьому [PERSON] має у власності частку будинку і чітко визначено з чого складається вказана частка, а саме: 1-1 коридор, 1-2 кухню, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 санвузол, що складає загальну площу 48,00 кв.м., в той час як [PERSON] (в частці 7/20) та [PERSON] (в частці 3/20) є співвласниками іншої частки будинку площею 52,6 кв.м, яка складається з: 2-1 коридор, 2-2 передпокій, 2-3 житлова кімната, 2-4 санвузол, 2-5 кухня і 7/20 часток будинку, які належать [PERSON] знаходяться саме в цих приміщеннях, тому позовні вимоги останньої грубо порушують інтереси та законні права [PERSON] , думка якої не з`ясована. Також просив визнати проведену експертизу неналежним доказом, оскільки в ній питання поставлені некоректно і лише частково відноситься до справи по суті, так як вирішують технічну можливість виділу в натурі певної частки, упускаючи правові, законні підстави набуття цієї виділеної частки у власність [PERSON] .. Також, згідно висновку експерта не зрозуміло де ж ділись 3/20 частки будинку які належать [PERSON] та складають 15 %, що становлять 7 кв.м. від загальної площі будинку, також вона проводилась без попередження відповідача та за відсутності останньої чим позбавила можливості ставити питання та надавати пояснення безпосередньо експерту. Крім того, у ній не зрозуміло які приміщення та споруди відходять [PERSON] та де її окремий вхід/вихід і чи є технічна можливість це зробити. З поміж іншого, представник відповідача зазначив, що неможливо виділити в одну цілу частину житлового будинку [PERSON] без виділу в окрему частину інших співвласників так як їхня частка змінюється. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, неодноразово викликалась судом шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення про її виклик в судове засідання. Під час розгляду справи від представника відповідача - адвоката Новікова О.М. надійшла інформація про те, що відповідач по справі - [PERSON] померла, що підтвердила і сама позивач. З метою з`ясування вказаних обставин, судом до Знам`янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) та до Київського державного нотаріального архіву було направлено відповідні запити, проте жодної інформації про підтвердження чи спростування факту смерті останньої суду не надано, коло можливих її спадкоємців не встановлено. Дослідивши матеріали справи та оглянувши інвентаризаційну справу на житловий будинок по [ADDRESS] , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 1991 року, зареєстрованого в реєстрі за №1357 (заповненого російською мовою), реєстраційного посвідчення, посвідченого Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу - [PERSON] на праві приватної спілної часткової власності належить 7/20 частини домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] (Т.1. а.с.21;22;30). Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку свідчить про те, що [PERSON] на підставі рішення Знам`янської міської ради від 17 березня 2006 року №1098, є власником земельної ділянки площею 468,20 кв.м розташованої за вищевказаною адресою (Т.1. а.с.34). За даними Знам`янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 01 січня 2013 року: на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 13 грудня 1991 року за №1357 на 7/20 частин нерухомого майна зареєстрований за гр. [PERSON] ; на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 25 вересня 1956 року за №3474/12 на 3/20 частин нерухомого майна зареєстрований за гр. [PERSON] ; на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 03 лютого 1999 року за №164 на частину нерухомого майна зареєстрований за [PERSON] .. Нерухоме майно в цілому складаєтьтся з: житлового будинку «А», сіней -а1, сіней - а2, сіней - а3; господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай-Б, вбиральня-В, погріб - Г, сарай - Д, гараж - И, гараж - Н, огорожа - №. Загальна площа - 100,60 кв.м, житлова площа - 37,60 кв.м. Частина власників: [PERSON] та [PERSON] складається з :1/2 частини житлового будинку «А», сіней -а1, сіней - а2, сіней - а3; 2-1 - коридор, 2-2 - передпокій, 2-3 -ж/кімната, 2-4 - санвузол, 2-5 -кухня. Загальга площа - 52,60 кв. м, житлова площа - 15,40 кв.м. (а.с. 90 - інвентаризаційної справи). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 листопада 2018 року, житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 28 листопада 2018 року за №670, у розмірі частки житлового будинку «А», загальною площею 48,00 кв.м, житловою площею 22,20 кв.м, має сіни «а3», складається з 1-1 коридору, 1 -2 кухні, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 санвузол, та має господарські будівлі: сарай «Д», погріб «Г», гараж «И», частина огорожі «№» належить на праві приватної спільної часткової власності - [PERSON] (Т.1 а.с.76). Звіт про оцінку майна, виконаний ТОВ «Юридично-експертна компанія «Юрконсалтінг»» на замовлення [PERSON] , свідчить про те, що станом на 03 січня 2019 року ринкова вартість об`єкту оцінки - житлового будинку, загальною площею 100,6 кв.м, в тому числі житловою площею - 37,6 кв.м, з прилягаючими господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складає 60719 грн. (Т.1 а.с.8-19). Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що він є чоловіком відповідача по справі - [PERSON] . По суті справи пояснив, що будинок, який роташований за адресою: [ADDRESS] був зданий в експлуатацію в березні місяці 1945 року та складався із двох половин. частина вказаного будинку належала прадіду його дружини ( [PERSON] ) а інша частина належала дружині останнього ( [PERSON] ). Після смерті [PERSON] його частка будинку відійшла діду його дружини ( [PERSON] ), після смерті якого, ця ж частка відішла батьку його дружини ( [PERSON] ), який в свою чергу подарував її [PERSON] (дружині свідка). Після смерті дружини прадіда ( [PERSON] ) її частка зазначеного будинку перейшла у власність їхній дочці [PERSON] , яка в свою чергу продала 7/20 частину будинку сім`ї [PERSON] , після смерті яких, в порядку спадкування, власником 7/20 частини будинку стала [PERSON] . Вказав, що на даний час крім його дружини та [PERSON] власником домоволодіння за вищевказаною адресою є також [PERSON] , розмір її частки становить 3/20 частини. Зазначив, що йому відомо, що останню забрали її дочки до міста Києва, де вона і померла, ні дата народження, ні дата смерті [PERSON] йому невідома. Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено станом на 11 березня 2019 року, визначено схему та розташування будівель та споруд, план будинку та його експлікацію, а також характеристику будинку, господарських будівель та споруд. За даними технічного паспорту (експлікація до схеми розташування будівель та споруд) за вказаною адресою розташовані такі будівлі і споруди: житловий будинок «А»; сіни «а1»; сіни «а2»; сіни «а3»; сарай «Б», вбиральня «В», погріб «Г», сарай «Д», погріб «Ж», гараж «И», гараж «Н», огорожа «№». Загальна площа будинку становить 1171.00. Вказаний будинок зареєстрований: у розмірі 7/20 частка за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та у розмірі 3/20 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (Т.1. а.с. 35-41). З листа Знам`янського районного КП «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що висновок інженера з інвентаризації нерухомого майна №1 від 05 лютого 2020 року робить технічно можливим виділити в натурі та в окрему одиницю частину об`єкту нерухомості ціле вбудоване житлове приміщення (частину житлового приміщення) загальною площею 100,6 кв.м., в тому числі житловою площею 37,6 кв.м з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , за таким варіантом поділу: 2-1 коридор площею 6,6 кв.м., 2-2 передпокій площею 118 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 15,4 кв.м., 2-4 санвузол площею 6,4 кв.м., 2-5 кухня площею 12,4 кв.м. та має окремий вхід/вихід, загальна площею при розподілі 2,53 кв.м., вбиральня під літ.В площею 1,2 кв.м., погріб під літ.Ж площею 3,95 кв.м., гараж під літ.Н (Т.1 а.с.33). Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 18 березня 2022 року за №4947/4948/20-27 вбачається, що з технічної точки зору відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, [PERSON] можливо виділити частину об`єкту нерухомості (частину житлового будинку). Технічно можливий варіант виділення частки об`єкта нерухомого майна будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] наведений в дослідницькій частині та графічних додатках 2 та 3 (Т.1. а.с.198-213). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні спору. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) зроблено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У справі, що розглядається, позивач пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України. Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України позивач не заявляла. В постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18 (провадження № 61-18535св21) вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідачів. При цьому, загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні даного спору ураховувати інтереси всіх сторін. Спільне майно - це майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) Поділ будинку на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними державними будівельними нормами (в даному випадку порушуються положення ДБН В.2.2-15:2019 - мінімальна площа однокімнатної квартири повинна складати 28,0 кв. м., так як неврахована частка яка повинна відійти [PERSON] ). Поділ у добровільному або судовому порядку можливий лише за умови, якщо співвласники оформили право власності або право користування на земельну ділянку під будинком. Без документів на землю виділ часток неможливий ( [PERSON] не має виділеної земельної ділянки). Для поділу будинку у добровільному чи судовому порядку необхідна технічна можливість виділити кожному співвласнику відокремлене приміщення з власним входом (експертиза не зазначила частку [PERSON] з власним входом). За відсутності будь-якої з цих умов, виділ суперечитиме вимогам Закону, а отже є неможливим як в добровільному так і в судовому порядку. Для поділу будинку (будинковолодіння) в судовому порядку необхідно звертатись до суду з позовною заявою про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Проте в позові повинно бути обґрунтована технічна можливість виділити частку. Таким обґрунтуванням, зазвичай, є висновок судової будівельно-технічної експертизи. Також, в суд необхідно надати докази реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Такий доказ необхідний для підтвердження позивачем дійсного наміру щодо виділу своєї частки. При цьому потрібно вирішити питання щодо права власності на земельну ділянку. Визначальним для виділу/поділу будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу/поділу будинку відповідно до часток співвласників. До такого висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 17.04.2019 р. у справі № 545/3753/16-ц. Визначальною обставиною при припиненні права власності співвласника на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника є відсутність істотної шкоди для нього та членів його сім''ї (ВСУ від 23 листопада 2016р. у справі № 6-1943цс16). Припинення права власності на частку у майні можливе лише за умови дотриманя інтересів іншого співласника (ВССУ у справі № 308/2858/15-ц від 05.10.2017) Визначальним для поділу будинку в натурі, що перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування ним, а розмір часток та технічна можливість такого поділу відповідно до часток співвласників (ВССУ, справа № 664/859/15-ц, 06.06.16). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, та показів свідка [PERSON] , ймовірно, відповідач по справі - [PERSON] померла, при цьому доказів вказаної обставини суду не надано. Коло її спадкоємців не встановлене. Її думка, а бо ж думка (у разі смерті останньої) спадкоємців, щодо вирішення спору по справі не з`ясована, що є грубим порушенням інтересів та законних прав [PERSON] , оскільки припинення права власності на частку у майні можливе лише за умов дотримання інтересів інших співвласників. Таким чином, з огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивачу відмовлено у задоволенні позову, сплачений нею за подання до суду позовної заяви судовий збір, їй не відшкодовується.

Outcome: dismissed