Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

02.07.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, (а.с., 1 - 2), в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: - Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 (шість тисяч) грн., щомісячно, з моменту отримання звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. 02.07.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи була визначена суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І., ( а.с., 12). 03.07.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 187 - 192, 260, 261, 274, 353 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, ( а.с., 14 - 15). 23.07.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено заочне рішення, (а.с., 22 - 24), на підставі якого: Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів : твердій грошовій сумі - задовольнити. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації с. Музиківка Білозірського району Херсонської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації с. Музиківка Білозірського району Херсонської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/. 05.11.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року по справі № 368/691/20, (а.с., 39 - 45), в якій зазначено наступне: - «23» липня 2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області було винесено заочне рішення по справі № 368/691/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Щодо поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду: «23» липня 2020 року, Кагарлицьким районним судом Київської області було винесено заочне рішення по справі № 368/691/20 за позовом [PERSON] (надалі за текстом - Позивач) до [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач) про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, копію заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області по справі № 368/691/20, Відповідач не в день його проголошення, не пізніше не отримував та взагалі не знав про існування даного рішення та про те, що його дружина звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач з «16» грудня 2019 року не перебував на території України, оскільки виїхав на територію Республіки Польща з метою працевлаштування та «01» жовтня 2021 року, Відповідач повернувся з Республіки Польща на територію України. Про існування заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області по справі № 368/691/20, Відповідач дізнався лише 01.10.2021 року, коли під час перетинання державного кордону України з метою проходження самоізоляції встановив мобільний додаток «Дія». Після встановлення мобільного додатку «Дія» Відповідачу надійшло повідомлення, що відносно нього відкрите виконавче провадження № 62934847. У зв`язку з цим, Відповідач почав з`ясовувати на підставі якого документу було відкри ю виконавче провадження та при з`ясуванні підстав виявилось, що виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого документу виданого Кагарлицьким районним судом Київської області. У зв`язку з вищезазначеним, на офіційному веб-порталі судової влади України побачив справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20. Відповідно до ч. 4 ст. 284 ЦПК України, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. З огляду на вищевикладене, вбачається, що причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Кагарлицького районною суду Київськім області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20 є поважними, тому прошу поновти процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Кагарлицькою районною суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20. Обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засіданни та (або) неповідомлення їх суду, а також про поважність причини не подання відзиву полягають в наступному: «02» липня 2020 року, Позивач звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області з позовною заявою до Відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Під час звернення до Кагарлицького районного суду Київської області у позовній заяві Позивач вказала адресу Відповідача: Херсонська область, Біломорський район, с. Музиківка, вул. 1 травня, 20. «03» липня 2020 року, ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області по справі № 368/691/20 було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Також, в ухвалі Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі № 368/691/20 зазначено про те, що копію ухвали надіслати учасникам справи, а також відповідно до законодавства України разом з копією ухвали про відкриття провадження надсилається копія позовної заяви з додатками для Відповідача. Однак, ані копію ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі № 368/691/20 про відкриття провадження, ані копію позовної заяви про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, - Відповідач не отримував у зв`язку з тим, що з 16.12.2019 року по 01.10.2021 року Відповідач перебував на територіі Республіки Польща, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті Відповідача Слід зазначити, що Відповідач взагалі не знав про існування судового процесу. Крім того, навіть якщо припустити, що Відповідач отримав би копію ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі N» 368/691/20 про відкриття провадження та копію позовної заяви, судом фактично було позбавлено право Відповідача на подання відзиву на позовну заяву, оскільки ухвалою по справі визначено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву. Відповідно до вищезазначеної ухвали вбачається, що 03.07.2020 року судом відкрито провадження, а вже 23.07.2020 року винесено рішення по справі № 368/691/20, що з огляду на відстань між м. Кагарлик Київської області та с. Музиківка Херсонської області є фактично неможливо встигнути реалізувати права Відповідача, оскільки почтові відправлення між такою великою відстанню (приблизно 509 км) надходять не менше 4-х робочих днів з м. Кагарлик. Київської області до с. Музиківка. Херсонської області та по менше 4-х робочих днів з с. Музиківка. Херсонської області до м. Кагарлик Київської області. Отже, особливою умовою для ухвалення заочного рішення є те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, однак цим було порушено право Відповідача на справедливий судовий розгляд. Однак, як зазначалось про існування заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20, як і самої справи Відповідач дізнався лише 01.10.2021 року, коли під час перетинання державного кордону України з метою проходження самоізоляції встановив мобільний додаток «Дія» З огляду на вищевикладене вбачається, що Відповідач копію ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі № 368/691/20 про відкриття провадження та копію позовної заяви про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не отримував, тому Відповідач був позбавлений можливості надати до суду відзив на позовну заяву, чим в результаті було порушено його право на справедливий судовий розгляд. Заперечення проти вимог Позивача: В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначала, що 23.11.2013 року між нею та Відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 42. За час перебування у шлюбі, мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Вона самостійно, власними силами та за допомогою своїх батьків, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхнього сина. Відповідач допомагав утримувати сина до певного часу, але на даний момент тільки обіцяє, але допомоги на утримання сина не має, тому просила стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на у тримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн., щомісячно, - з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а також враховуючи потреби дитини у повноцінному харчуванні та лікуванні з огляду на рівень цін в Україні, тому з Відповідача на користь Позивачки вважав за доцільне стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 6000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Однак, Відповідач ознайомившись з заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20 вважає вказане рішення таким, що суперечить приписам чинного законодавства, оскільки при його прийнятті мало місце неправильне застосування норм матеріального права, внаслідок чого це призвело до прийняття неправильного рішення з огляду на наступне: Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, па які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених іими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичною, розумовою, духовною, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів, а саме: 1 ) стан здоров`я іа матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становите платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна іа майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який може бути присуджений судом у разі достатності за робітку (доходу ) платника аліментів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України докази встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд бере до розгляду лише ті докази, які стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як стверджує Позивач у позовній заяві, - Відповідач працює не офіційно та отримує достойну заробітну плату, проте не отримує офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, що не дає можливості визначити розміру частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, тому при таких обставинах необхідно стягнути з Відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн. Однак, такі доводи Позивача не заслуговують на увагу, оскільки Позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів в рахунок обгрунтування вищевказаних фактів та обставин, пов`язаних з тим, що Відповідач має можливість сплачувати аліменти саме в тому розмірі, який вказаний у позовній заяві. Доказів того, що Відповідач має неофіційний дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти в заявленому розмірі щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, Позивачем суду не надано. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, зважаючи на вищевказане, посилання Позивача на те, що Відповідач матеріально забезпечений, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі, не підтверджується належними та допустимими доказами, обов`язок яких надати з підстав, передбачених ст. 81 ЦПК України, покладається в тому числі і на Позивача. Крім того, оскільки Позивач та Відповідач, є батьками дитини [PERSON] , то в рівній мірі несуть обов`язки щодо його виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на Відповідача чи Позивача. З огляду на вищевикладене, вбачається, що Позивач для доведення наведених у позовній заяві обставин, крім власного твердження, не надала жодних доказів, не кажучи про їх належність, достатність і допустимість. Вимога Позивача про стягнення аліментів у розмірі 6000,00 грн. жодним чином не обгрунтована саме таким розміром аліментів, а також Позивачем не доведено належними та допустимими доказами можливість Відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі. Слід зазначити, що Відповідач жодним чином не ухиляється від обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії. встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом. Відповідно до ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. Згідно зі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справ. Верховний Суд України в Узагальненні практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах від 11.01.2008 року зазначив, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.00.2011 року у справі № 6-27145св11. З огляду на вищевикладене та

Outcome: approved