Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 720,88 грн. Посилається в позові на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору №б/н від 05.09.2007 відповідач отримав кредит в сумі 13 000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При встановленні кредитного ліміту банк керувався п.3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 30.09.2014 утворилася заборгованість у розмірі 22 720,88 грн., яка складається з: - 9926,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 8 728,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 2 508,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - штрафи у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1058,14 грн. - штраф (процентна складова). Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року в справі було відкрито провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 27 березня 2015 року постановлено розглянути справу за відсутності відповідачів в порядку ст..ст.224-233 ЦПК України та постановити заочне рішення. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 27.03.2015 позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 720,88 грн., а також 243,60 грн. сплаченого судового збору. 13.06.2017 до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 21.06.2017 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 27.03.2015 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків. На виконання вказаної ухвали суду. 22.04.2019 до суду від [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 04.11.2019 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішеня Солом`янського районного суду м.Києва від 27 березня 2015 року, призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 28.01.2021 витребувано від Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»: - докази, що підтверджують укладення між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк» договору № б/н від 05.09.2007; - докази, що підтверджують волевиявлення [PERSON] на встановлення та зміну кредитного ліміту за договором № б/н від 05.09.2007, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк»; - виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритим за договором № б/н від 05.09.2007, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк»; - інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за картковим рахунком відкритим за договором № б/н від 05.09.2007, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк».На виконання ухвали суду від 28.01.2021, 22.06.2021 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли витребувані судом докази. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві вказав, що проти розгляду справи без його участі та винесення заочного рішення судом не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засідання проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач погодив кредитний ліміт у розмірі 500 грн., а не іншої суми яка вказана у позовній заяві. Позивач також погодився на те, що базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору не буде встановлюватись і не буде вказуватись, та в підписаному ним документі відсотки не вказані. Вказав, що позивач погодився, що періодичність платежу не буде встановлюватись і не буде вказуватись. АТ КБ «Приватбанк» не надав суду докази його волевиявлення на отримання кредитного ліміту у розмірі 13 000 грн., документів з такою сумою ним не підписувалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил банківських послугу Приватбанку. При підписанні Анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку є Договором про надання банківських послуг. Згода відповідача підтверджена його власноручним підписом у Анкеті-заяві. Відповідно до довідки банку для користування картковим кредитним рахунком відповідачу була видана кредитна картка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] . Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил банківських послуг Приватбанку від 05.09.2007 на картковий рахунок № [NUMBER] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування на картковий рахунок № [NUMBER] 05.09.2007 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн., який 13.09.2010 збільшено до 2600,00 грн., 23.10.2010 збільшено до 3000,00 грн., 25.11.2010 збільшено до 3600,00 грн., 27.12.2010 збільшено до 4200,00 грн., 09.04.2011 збільшено до 5000,00 грн., 25.06.2011 збільшено до 8000,00 грн., 26.07.2011 збільшено до 10000,00 грн., 24.08.2011 збільшено до 13000,00 грн., 03.10.2011 зменшено до 10000,00 грн., 07.12.2011 збільшено до 13000,00 грн., 03.07.2013 зменшено до 9930,00 грн., 07.11.2019 був анульований. Крім того, 05.09.2007 відповідачем було підписано Довідку про Умови кредитування з використанням платіжної картки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 ДНІВ ПІЛЬГОВОГО ПЕРІОДУ». Вказаною довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 ДНІВ ПІЛЬГОВОГО ПЕРІОДУ» від 05.09.2007, підписаною позичальником, сторонами обумовлено наступні характеристики умов використання кредитної картки: процентна ставка на залишок заборгованості - 1,9 % річних; комісія за кредитне обслуговування - 1% на залишок заборгованості, непогашеної протягом пільгового періоду; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за несвоєчасне погашення заборгованості - 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн/міс.; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 2,85 %. З наданої позивачем виписки по кредитному договору вбачається, що відповідач користувався виданою банком кредитною карткою та періодично вносив платежі в погашення кредиту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23.06.2020 утворилася заборгованість у розмірі 22 720,88 грн., яка складається з: - 9926,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 8 728,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 2 508,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - штрафи у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1058,14 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За правилами ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З цього випливає, що при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Таким чином, підписавши Анкету-заяву та Довідку про умови кредитування, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначених заяві та довідці. Тобто, при укладенні кредитного договору сторони дійшли згоди щодо умов кредитування та відповідальності позичальника за неналежне виконання умов договору. Судом враховано, що відповідач не заперечував факт власноручного написання підписання Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил банківських послуг Приватбанку, а отже і укладення кредитного договору, при цьому, висував заперечення лише щодо розміру кредитного ліміту, зазначаючи що встановлював кредитний ліміт лише у розмірі 500,00 грн. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Надаючи оцінку доводам відповідача, суд звертає увагу, що уклавши даний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил банківських послуг Приватбанку, а також Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 ДНІВ ПІЛЬГОВОГО ПЕРІОДУ», на умовах, викладених у них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем умов договору, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 21 162,74 грн., яка складається з: - 9926,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 8 728,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 2 508,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення штрафу, виходячи із наступного. Як зазначено вище, договір між сторонами був укладений у формі Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил банківських послуг Приватбанку, в якій позичальник приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, з наданих позивачем Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» в ПриватБанку, вбачається, що вони є внутрішніми документами банку і відповідачем, як позичальником, не підписані. Суд вважає, що надана позивачем роздруківка вказаних документів із сайту банку, не дає можливості ідентифікувати дані документи та їх редакцію станом на момент укладення договору, а тому не є достатніми для висновку про стягнення з відповідача штрафу. Це ж підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 / провадження № 14-131цс19 / і не спростовано позивачем при зверненні до суду. Верховний Суд зазначив, що норми ст.634 ЦК України при вирішенні такого спору застосовуватися не можуть, оскільки при зверненні до суду позивач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що саме долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг, якими обґрунтовуються вимоги позивача з посиланням на дану норму закону, які розміщені на офіційному сайті позивача, діяли при укладенні договору з відповідачем. Виходячи з цього та викладеного вище, відсутність у Анкеті-заяві та Довідці про Умови кредитування з використанням платіжної картки «УНІВЕРСАЛЬНА, 55 ДНІВ ПІЛЬГОВОГО ПЕРІОДУ» домовленості сторін про сплату пені та комісії, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підтверджують зазначених обставин. Суд також вважає, що надані позивачем Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписані позичальником, та не можуть вважатися складовою кредитного договору в розумінні вимог Цивільного кодексу України. За таких обставин надані документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. Суд вважає, що надані позивачем при зверненні до суду докази укладення договору не дають суду підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді штрафу. За таких обставин, вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1058,14 грн. - штраф (процентна складова), є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved