Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] після смерті [PERSON] , що постійно проживав до смерті в с. Новоівницьке, Бердичівського (Андрушівського) району, Житомирської області, відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач, син спадкодавця, відповідач дружина спадкодавця, які відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом. При цьому спадкодавець за життя 12.08.2014 року склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачу - [PERSON] , на якого одночасно покладено обов`язок надати відповідачу - [PERSON] , право постійного безкоштовного користування належною йому квартирою номер [ADDRESS] та права довічного безкоштовного проживання в одній із кімнат названої квартири. Позивач у визначений законодавством строк звернувся до державного нотаріуса Андрушівської ДНК із заявою про прийняття спадщини, проте не взмозі реалізувати свої спадкові право в повному обсязі. Причиною являється те, що при складанні вищезазначеного заповіту було допущено помилку, а саме записано в заповітному розпорядженні спадкодавця про заповідання майна на користь [PERSON] , [INFO] , а не на користь [PERSON] , [INFO] , як того бажав спадкодавець. Тобто в заповіті на користь [PERSON] , посвідченого 12.08.2014 року приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області Вальчуком О.М., зареєстровано в реєстрі за № 911, допущено описку та було невірно зазначено дату народження спадкоємця за заповітом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної контори. В зв`язку з цим є необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що заповітне розпорядження в заповіті спадкодавця складене на користь [PERSON] , [INFO] . Відповідач на час смерті спадкодавця була зареєстрована разом з останнім, а тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично являється такою, що прийняла спадщину та при цьому в неї та позивача є спір про право. На підставі вищевикладеного, просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту, складеного [PERSON] , посвідченого 12.08.2014 року приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області Вальчуком О.М., зареєстровано в реєстрі за № 911. Представник позивача в поданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та у відсутність позивача, зазначивши, що позов підтримує, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Відповідно до ст.128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не подавала. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст.ст.223 ч.4, 280 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів . Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Спадкодавець [PERSON] залишив заповіт від 12.08.2014 року, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачу - [PERSON] , [INFO] , на якого одночасно покладено обов`язок надати відповідачу - [PERSON] , право постійного безкоштовного користування належною йому квартирою номер [ADDRESS] та права довічного безкоштовного проживання в одній із кімнат названої квартири(а.с.8). Із свідоцтва про право власності на житло від 01.12.2008 року видно, що [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (а.с.10-11). Із довідки Волицької сільської ради від 12.09.2022 року № 335 видно, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та разом з ним за вказаною адресою на день смерті та протягом шести місяців після смерті були зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Позивач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 5). Із копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] , [INFO] , видно, що спадкодавець [PERSON] є його батьком (а.с. 9). Із наведних обставин, вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно синові [PERSON] , [INFO] , проте під час складення заповіту була допущена описка в даті народження спадкоємця за заповітом [PERSON] . Як вбачається із відомостей Андрушівської ДНК Житомирської області до майна померлого [INFO] заведена спадкова справа №90/2019 рік, спадщину прийняли: за законом дружина - [PERSON] та за заповітом син - [PERSON] , тобто позивач, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.37-39). Однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з невідповідністю дати його народження вказаній у заповіті (а.с. 13). Встановлення даного факту для позивача має юридичне значення та впливатиме на оформлення його спадкових прав. Дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що розбіжність у заповіті щодо дати народження спадкоємця допущена внаслідок описки під час виготовлення заповіту та приходить до висновку, що заповіт від 12.08.2014 року складений [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , народився [INFO] в с.Канцерополь, Солонянського району, Дніпропетровської області, посвідчений Вальчуком О.М., приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за № 911 належить [PERSON] , [INFO] , а тому пзовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved