Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

26.08.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] , третя особа - ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування збитків в порядку регресу. Ухвалою судді Наумової О.С. від 31.08.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 50). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22.04.2019р. між АТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 115802а9да, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] ». 12.12.2019р. в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] » та транспортного засобу «ГАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16.01.2020р. по справі № 932/18815/19, винним у настанні дорожньої-транспортної пригоди визнано водія транспортного засобу «ГАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] » - [PERSON] . В результаті дорожньої-транспортної пригоди пошкоджено застрахований транспортний засіб «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] ». Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до страховика АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 115802а9да. Згідно з розрахунком № АМ26672 від 17.12.2019р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] » склала 25 576 грн. 57 коп. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором страхування, АТ «СК «АРКС» виплатило страхувальнику страхове відшкодування згідно з розрахунком суми страхового відшкодування та страховим актом № ARX2527576 у розмірі 25 576 грн. 57 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «ГАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] », була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № ЕР160785187, відповідно до полісу № ЕР160785187 (інформація з Єдиної централізованої бази МТСБУ). Отже, сума відшкодування за полісом № ЕР160785187 становить 22 041 грн. 30 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за полісом № ЕР160785187 - 3 535 грн. 27 коп. (25\~576,57 грн. 22 041,30 грн. = 3 535,27 грн.). На підставі викладеного АТ «СК «АРКС» просило стягнути з [PERSON] 3\~535,27 грн. матеріальних збитків в порядку регресу. Представник позивача в судові засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на їх задоволені наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 4 зворот). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 11.10.2022р., 29.11.2022р. та на 27.01.2023р. не з`явився, про дати, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на адресу останнього відомого місця проживання відповідача (а.с. 51, 52, 55, 57, 59, 60, 62, 67 - 70). Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, відзиву на позов не надав. Представник третьої\~особи в судове засідання не з`явився, про дати, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 51, 53, 56 58, 62, 64, 66). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.04.2019р. між АТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 115802а9да, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] » (а.с. 13-20). У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Судом встановлено, що 12.12.2019р. в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] » та транспортного засобу «ГАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16.01.2020р. по справі № 932/18815/19, винним у настанні ДТП визнано водія транспортного засобу «ГАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] » - [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Отже, у результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований транспортний засіб «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] ». Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до страховика АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № [NUMBER] (а.с. 7). Згідно із рахунком № [NUMBER] від 17.12.2019р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] » склала 25 576 грн. 57 коп. (а.с. 24). АТ «СК «АРКС» виплатило страхувальнику страхове відшкодування згідно з розрахунком суми страхового відшкодування та страховим актом № ARX2527576 в розмірі 25 576 грн. 57 коп. (а.с. 29). Отже, сума страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем на користь потерпілого складає 25 576 грн. 57 коп. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «ГАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] » була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № ЕР160785187, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР160785187 (за даними Єдиної централізованої бази МТСБУ), сума відшкодування за Полісом № ЕР160785187 становить 22 041 грн. 30 коп. (а.с. 6). Різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за Полісом № ЕР160785187 становить 3 535 грн. 27 коп. (25 576,57 грн. 22 041, 30 грн.). Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 32). Як зазначає представник позивача, відповідачем не відшкодовано завдані збитки у добровільному порядку, тому позивач звернувся до суду. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь позивача завдані збитки у розмірі 3 535,27 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved