Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 16940.00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.03.2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1264627, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в сумі 5000.00 грн. в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником. Вказаний договір був підписаний позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а сам договір є публічною пропозицією (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства. 14.06.2021р. між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Таким чином ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , яка свої обов`язки щодо належного та своєчасного повернення коштів не виконувала та мала заборгованість за вказаним договором в загальній сумі 16940.00 грн. Позивач наполягає, що сторони за вказаним договором узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій її надано, строк та умови надання позики, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала та своєчасно кошти в строки та на умовах встановлених договором не здійснювала, а тому позивач просить суд стягнути з неї суму заборгованості за договором позики у розмірі 16940.00 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 5000.00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 11940.00 грн. При цьому позивач вказує, що після отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою судді від 22.11.2022 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказана ухвала суду направлена відповідачу в установленому порядку, останній був наданий строк для\~ подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~ проти розгляду справи\~ в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~ строк для подання відзиву на позов. Відповідач\~ відзиву на позов,\~ заяви із\~ обґрунтованими\~ запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи\~ клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направила, хоча копію позовної заяви та відповідної ухвали суду про відкриття провадження по справі отримала, що стверджується відповідним поштовим повідомленням. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе\~ розглянути справу за наявними\~ матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до договору позики №1264627 від 05.03.2021 р., який укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , товариство надало відповідачу позику на суму 5000.00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а відповідач зобов`язувалася повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а датою повернення позики визначено 04.04.2021 року. Сторони погодили розмір процентів за користування коштами та порядок їх нарахування. Зазначений договір укладений між сторонами дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Умовами вказаного договору передбачено, що за користування коштами клієнт сплачує товариству 726,355% річних від суми позики в розрахунку 1,99% на добу. У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк договору то застосовується процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2.70%. 14.06.2021 р. між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з умовами додаткової угоди №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р., яка укладена між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 28.07.2021р., сторони внесли зміни до п. 1.3 Договору та визначили, що клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. До матеріалів справи доданий підписаний сторонами Акт прийому-передачі реєстру боржників №3 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р. Відповідно до Витягу з реєстру боржників №3 договору факторингу №14/06/21 від 16.08.2021р., ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] із сумою заборгованості 16940.00 грн. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Статтею 12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»\~визначено,\~що якщо\~відповідно \~до\~акта \~цивільного\~законодавства \~або\~за\~ домовленістю\~сторін\~ електронний\~правочин\~ має\~бути\~ підписаний\~сторонами,\~\~моментом його\~\~підписання є\~\~використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання (одноразовим ідентифікатором). Укладений між сторонами договір про надання фінансового кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної Законом України «Про електронну комерцію», та підписаний Відповідачем (Боржником) шляхом застосування підпису одноразовим ідентифікатором, в порядку визначеному ст. 12 Закону. На підтвердження факту укладення даного договору позивачем та відповідачем свідчить зазначення в договорі його особистих даних, а саме паспорту, ідентифікаційного номеру відповідача, а також існуванням самого тексту договору у позивача (з одноразовим ідентифікатором), який згідно зі ст.. 11 вказаного вище Закону є оригіналом такого договору. Також встановлено, що сторони даними угодами визначили графік погашення платежів та детальний розпис загальної вартості кредиту. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Із розрахунків заборгованості по вказаним вище кредитним договорам встановлено, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує проценти за користування кредитом, не проводить погашення кредиту у строки, передбачені кредитними договорами. При цьому суд враховує, що згідно відзиву на позовну заяву сторона відповідача не заперечує ні факту укладення вказаних вище договорів, ні їх умов ні факту порушення умов договору в частині своєчасного та повного погашення кредитної заборгованості. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору позики, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] . Судом також встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови договору ні перед первісним кредитором, ні перед їх наступником. Зміст вказаного договору позики та умови її отримання відповідачу було належним чином повідомлено. Будь-яких заперечень чи доказів, які спростовують вказані обставини стороною відповідача до суду надано не було. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд вважає, що відповідач має перед позивачем заборгованість в сумі 16940.00 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 5000.00 грн. та із заборгованості за відсотками в сумі 11940.00 грн. Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, серед іншого, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Сплата судового збору позивачем у сумі 2481.00 грн. стверджуються платіжним дорученням №29925 від 18.10.2022р. Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору, що буде відповідати нормам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved