Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01.09.1996 року, від якого вони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги\~мотивує тим,\~що їх подружнє життя з відповідачкою не склалось, оскільки в них різні погляди на життя, та різні характери. В них склалися неприязні відносини один до одного, на грунті чого никають сварки, після яких дружина збирається та йде до своєї матері. Дочка залишається з ним. Всі спроби зберегти шлюб залишаються марними. Відповідач не прислухається до його думки. У зв`язку з цим вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, примирення між нами теж неможливе. Відповідач є особою з інвалідністю третьої групи, часто лікується, перебуває в лікарні. Донька [PERSON] являться дитиною - інвалідом, потребує постійного догляду. Він має стабільний заробіток, може утримувати неповнолітню доньку, тому просить залишити дитину на його утриманні. В позові позивач просив постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем, а також просив дочку [PERSON] залишити на його утриманні та вихованні. 17.01.2023 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. Відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження в справі 18.01.2023 року, однак відзиву на позовну заяву до даного часу не надала. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає тому шлюб між ними має бути розірваний. 01.09.1996 року Підлубівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №10. (а.с. 3). Сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 30.05.2006 року виконавчим комітетом Підлубівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області. (а.с. 6). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд також вважає за можливе неповнолітню дитину [PERSON] залишити на утриманні та вихованні батька [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved