Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП «Облапське», на території Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області у розмірі 3,27 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері відкрилась спадщина за законом, яку позивач прийняла вступивши у фактичне управління житловим будинком в [ADDRESS] . У листопаді 2022 року позивач отримала повідомлення від СТзОВ «Облапське» про те, що при розпаюванні сільськогосподарських угідь Колективного сільськогосподарського підприємства «Облапське» матір була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Як з`ясувалось за життя матір не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Через відсутність правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості реалізувати спадкові права в позасудовому порядку. В судове засідання сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача\~Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області проти задоволення позову не заперечив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позову суд відповідно до положень ч.3 ст.200 Цивільного процессуального кодексу України у підготовчому засіданні ухвалив рішення. Вивчивши матеріали справи суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. За матеріалами справи позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.10.1952 і свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 03.04.1977. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.02.1998). Згідно повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори від 19.01.2023 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. У довідці Дубівської сільської ради від 30.12.2022 №1198 зазначено, що [PERSON] з 1950 року постійно до дня смерті проживала в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Спадщину після її смерті прийняла донька [PERSON] , яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963), яка є аналогічною статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ В силу статті 529, 549 ЦК УРСР позивач є спадкоємцем за законом першої черги і прийняла спадщину фактично вступивши в управління майном. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Листом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.01.2023, копіює державного акту на право колективної власності на землю КСП «Облапське» та списком пайовиків доведено, що [PERSON] включена до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства «Облапське» в графі пенсіонери радгоспу і мала право на одержання середньої частки паю, який становить 3,27 умовних кадастрових гектарів. У листі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.01.2023 також вказано, що сертифікат на пай [PERSON] не виписувався і не може бути виписаний у зв`язку із відсутністю бланків. Відповідно до статті 1, частини першої, другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема пенсіонери із числа членів колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року\~\~№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства\~без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу №720/95 право на частку (пай) мають\~\~члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; - отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; - включення особи до списку, доданого до цього акта. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц, від 23 грудня 2020 року у справі №609/1117/18, від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня\~\~2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Разом із тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [PERSON] за життя була членом КСП «Облапське», включена до списку членів цього КСП, які мають право на земельну частку (пай) та який є додатком до державного акта на право на землю. Таким чином, спадкодавець у встановленому законом порядку набула право на земельний пай в КСП «Облапське». Приймаючи до уваги факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] , відсутність можливості в позасудовому порядку реалізувати спадкове право на земельний пай суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України шляхом визнання права. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved