Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Павлюк С.О., звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідача ДП «Добропіллявугілля видобуток», в якому просить стягнути з відповідача 127308,72 грн. належної невиплаченої заробітної плати та 30000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] працював у ДП «Добропіллявугілля видобуток» на посаді гірника з ремонту гірничих виробок починаючи з 26.01.2021р. Наказом директора ДП «Добропіллявугілля видобуток» від 11.05.2022р. №567-к, у зв`язку з призовом на військову службу (мобілізацією) до Збройних Сил України, позивача було увільнено із займаної посади зі збереженням місця роботи посади і середнього заробітку на період проходження військової служби. Відбуваючи до військової частини для несення військової служби, позивач залишив вдома банківську зарплатну картку вдома. До зазначеного моменту позивачу щомісячно надходили телефонні смс - повідомлення, які сповіщали його про зарахування на дану картку заробітної плати від відповідача. Згодом позивач помітив, що у період з березня по липень 2022 року таких смс - повідомлень не надходило, з чого позивач вбачає відсутність надходження середньої заробітної плати за вказаний період. У відповіді на адвокатський запит представника позивача, Пенсійний фонд України, зокрема, зазначив, що станом на 25.07.2022р., останній звітний період, за який до реєстру застрахованих осіб надходили відомості про нарахування заробітної плати/доходу та сплачені страхові внески щодо особи, зазначеної у запиті березень 2022 року. Посилаючись на положення ст.ст. 2, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 119 КзпП (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), позивач вважає, що з моменту його мобілізації і до 18.07.2022р. (моменту прийняття Закону України №2352-ІХ) йому гарантоване збереження місця роботи, посада та виплата середнього заробітку на підприємстві, на якому він працював на час вступу на військову службу. Однак, як вказує позивач, протягом березня-липня 2022 року він не отримував виплати середньої заробітної плати. За розрахунками позивача розмір заборгованості ДП «Добропіллявугілля видобуток» перед ним складає 127308,72 грн., яка розрахована позивачем виходячи з того, що середньо годинна заробітна плата за останні два календарні місяці складала 191,73 грн. Виходячи з того, що у позивача був 8-ми годинний робочий день, а у березні 2022 року 22 робочі дні, у квітні 2022 21 робочий день, у травні 2022 року - 22 робочі дні, у липні 2022 року 18 робочих днів, сума заборгованості розрахована позивачем наступним чином: 22+21+22+18*8*191,73=127308,72 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача 30000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що протиправні дії відповідача мали очевидно цілеспрямований характер, викликали у позивача стійке психічне напруження, у зв`язку із тим, що він захисник держави у такий складний для українського суспільства час, зіткнувся з необхідністю звертатися до оточення щоб попросити грошей на життєво необхідні речі. Позивач відчув глибоке розчарування в діяльності оновленого після Революції Гідності кадрового складу державних органів, зокрема Державної служби України з питань праці, яке уповноважене і зобов`язане вести моніторинг діяльності підприємств. Позивач на сьогоднішній день зазнає принизливих відчуттів та розладу, пов`язаних, передусім необхідністю заощадити гроші або роздати зазначені в вище борги. Крім того, в позовній заяві представник позивача просив поновити строк звернення до суду, визнавши причини його пропуску поважними. Позивач та його представник в судові засідання не з`являлися, 12.12.2022р. представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, за наявними матеріалами. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач, з посиланням на ч.4 ст.119 КЗпП, вимагає сплати йому середньої заробітної плати за період, коли він ще був мобілізований, а саме за період до 05.05.2022р. Крім того, позивачем не враховано його 6-ти годинний робочий день, у зв`язку з підземними умовами праці. Також представник відповідача вказує на те, що, згідно відомостей про виплату зарплати [PERSON] за період 01.01.2022р.-30.08.2022р. заборгованість було погашена перед ним 30.08.22р., на підтвердження чого надав розрахункові листи заробітної плати [PERSON] за січень-липень 2022 року та Відомості про виплату зарплати [PERSON] за 01.07.2022р. За контр розрахунком представника відповідача, сума середньої заробітної плати [PERSON] за період його мобілізації склала 62102,52 грн. (191,73 грн. (середньогодинна заробітна плата)*54 (днів мобілізації)*6 (кількість годин робочого дня). Також представник відповідача вказував на наявність форс-мажорних обставин, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується відповідним висновком Торгово-промислової палати України. Щодо стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено жодним чином, що при несенні військової служби він був недостатньо забезпечений. Також представник відповідача вказував на відсутність зв`язку між глибоким розчаруванням позивача в діяльності кадрового складу державних органів і діяльністю ДП «Добропіллявугілля видобуток». На підставі усього викладеного просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами. Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду та надаючи оцінку поважності причин пропуску цього строку, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Як вказує позивач, про відсутність смс - повідомлень про зарахування заробітної плати він дізнався у березні 2022 року, а з позовом звернувся 08.08.2022р. Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України роз`яснив, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в рішеннях Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року, дає підстави вважати, що порушення законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з відповідним позовом незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Крім того, зважаючи на проходження позивачем військової служби і виконання ним конституційного обов`язку із захисту України, підстави пропуску ним строку на звернення до суду безумовного можуть вважатися поважними. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне поновити строк звернення до суду позивачу, забезпечивши йому таким чином доступ до правосуддя. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Наказом керівника ДП «Добропіллявугілля видобуток» №1-к від 22.01.2021р. [PERSON] прийнято з 26.01.2021р. на постійне місце роботи гірником з ремонту гірничих виробок підземним 4р. з повним робочим днем у шахті. Згідно довідки ДП «Добропіллявугілля видобуток» №670 від 13.07.2022р., [PERSON] дійсно працює в ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля видобуток» з 26.01.2021р. і станом на 13.07.2022р. За період роботи користувався щорічною відпусткою, зокрема з 03.03.2022р. по 03.03.2022р. 1 к.д.; з 10.04.2022р. по 23.04.2022р. 14 к.д., а також відпусткою без збереження заробітної плати: з 05.04.2022р. по 09.04.2022р. к.д; з 26.04.2022р. по 04.05.2022р. 9 к.д. З 05.05.2022р. увільнений від роботи, у зв`язку із призовом на військову службу, згідно наказу №567-К від 11.05.2022р. Згідно наказу керівника ДП «Добропіллявугілля видобуток» №567-К від 11.05.2022р. [PERSON] увільнено від роботи, у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби. Згідно довідки ДП «Добропіллявугілля видобуток» (арк.с.16), середньогодинна заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці до мобілізації склала 191,73 грн. Як вбачається з розрахункових листків [PERSON] , останньому було нараховано та виплачено: за березень 2022 року 22784,32 грн. (з розрахунку 22 робочі дні по 6 годин); за квітень 2022 року 13343,50 грн. (з розрахунку 17 робочі дні (з врахуванням відпустки без збереження заробітної плати) по 6 годин); за травень 2022 року 23007,60 грн. (з розрахунку 20 робочі дні з врахуванням відпустки без збереження заробітної плати та мобілізації позивача) по 6 годин); за червень 2022 року 25308,36 грн. (з розрахунку 22 робочі дні по 6 годин); за липень 2022 року . (з розрахунку 13 робочі дні по 6 годин, з урахуванням Закону України №2352-ІХ). Крім того, наданими представником відповідача списками виплачених сум заробітної плати та платіжними дорученнями також підтверджується факт виплати позивачеві заробітної плати за період з березня по липень 2022 року. Вказані вище докази свідчать про те, що з моменту мобілізації [PERSON] 05.05.2022р. і до 19.07.2022р. (дати набрання чинності Законом України №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким у частині третій статті 119 КЗпП слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада»), відповідачем - ДП «Добропіллявугілля видобуток» було в повному обсязі дотримано вимоги ч.4 ст.119 КЗпП, щодо збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби позивачем, зокрема, виплачено середню заробітну плату за даний період. Окремо суд зазначає, що представником позивача необґрунтовано заявлено, з посиланням на норми ч.4 ст.119 КзПП, які регулюють трудові відносини, в разі призову на військову службу, до стягнення середню заробітну плату період, який передував мобілізації [PERSON] , а саме з березня 2022 року по 05.05.2022р. Крім того, і в цей період зобов`язання з виплати заробітної плати були виконані відповідачем належним чином. Щодо посилань представника позивача в обґрунтування невиконання відповідачем зобов`язання з виплати середнього розміру заробітної плати позивачеві на неотримання останнім смс - повідомлень та відповідь Пенсійного фонду України від 26.07.2022р. на запит представника від 25.07.2022р. №2988/8, суд зазначає, що послуга з смс - інформування клієнта банку надається на умовах укладеного з банком договору, а у відповіді Пенсійного фонду України представникові позивача роз`яснено, що щоквартальне подання звітності про нарахування і сплату, зокрема нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Тобто податковий розрахунок за ІІ квартал 2022 року має бути поданий страхувальником у період з 01.07.2022р. по 10.08.2022р. Однак, представник позивача на це увагу не звернув і звернувся до суду з позовом 08.08.2022р., зробивши на підставі вказаної відповіді ПФ України висновок про те, що відповідач не виконує свого зобов`язання з виплати заробітної плати. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ДП «Добропіллявугілля видобуток» на користь [PERSON] 127308,72 грн. невиплаченої заробітної плати. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 30000,00 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З огляду на наведене та приймаючи до уваги встановлену судом відсутність порушення трудових прав позивача з боку відповідача, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2022р. за клопотанням позивача було відстрочено позивачу\~ [PERSON] сплату\~судового збору\~до ухвалення\~судового рішення\~по справі\~№227/839/22\~за позовом\~ [PERSON] до\~Державного підприємства\~«Добропіллявугілля -\~Видобуток» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. За умовами ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача. Від сплати судового збору за подання позову про стягнення заборгованості по заробітній платі позивача звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно п.п.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. за подання до суду фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день звернення з позовом до суду становило 2600,00 гривень. Оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до прийняття судового рішення по справі, а рішенням від 31.01.2023 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до\~ДП «Добропіллявугілля\~-\~Видобуток» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди відмовлено, а тому судовий збір у розмірі 2600,00 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід держави. На підставі ст.ст. 94, 95, 97, 115, 119, 223 КЗпП,

Outcome: approved