Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «РОДОВІДБАНК» (далі- позивач, банк) звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі-відповідач 1), [PERSON] (далі-відповідач -2)про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором №38.1/АА-006.07.2 від 22.06.2007 року по кредиту та процентам, що складає 49 105 (сорок дев`ять тисяч сто п`ять) доларів 72 центи США, з яких сума простроченої заборгованості за кредитом складає 46 273 (сорок шість тисяч двісті сімдесят три) долари США 84 центів, сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту складає 2 831 (дві тисячі вісімсот тридцять один) долар США 88 центи, а також, суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що складає 301 476 (триста одна тисяча чотириста сімдесят шість) гривень 07 копійок, суму пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту, що складає 18 449 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 82 копійки, суму трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, що складає 266 530 (двісті шістдесят шість тисяч п`ятсот тридцять) гривень 49 копійок, суму трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, що складає 18 152 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 84 копійок. В обґрунтування позову вказує, що 22.06.2007 року між ВАТ «Родовід банк» (з 17.06.2009 року ПАТ «Родовід банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №38.1/АА-006.07.2, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму у розмірі 61 500 доларів США терміном по 22.06.2014 р. Крім того, 22.06.2007 між банком та позичальником укладено договір застави транспортного засобу № 38.1/АА-006.07.2, для забезпечення виконання своїх зобов`язань перед ВАТ «Родовід банк». 22.06.2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. Банк своє зобов`язання по видачі кредиту виконав, але відповідачем заборгованість не погашається, в наслідок чого позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав у визначений ним спосіб. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року позовну заявою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІДБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без руху. 05.06.2018 року на виконання вимог, зазначених в ухвалі суду, представником позивача усунуто недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2018року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати за правилами позовного (загального) провадження. 16.01.2019 року на адресу Печерського районного суду м.Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом з наступних причин. Так відповідач 2 вказує, що остання ніколи не укладала з ПАТ «Родовід Банк» договір поруки від 22.06.2007 року, не брала на себе жодних зобов`язань по забезпеченню кредитних зобов`язань [PERSON] ; підпис на Договорі поруки від 22.06.2007 року не належить [PERSON] . В зв`язку з чим, всі вимоги позивача до неї безпідставні. 01.03.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. 26.03.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, в яких остання зазначила, що викладенні пояснення відповідача 2 у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та не доведеними, жодних належних та допустимих доказів, що спростували підстави позовних вимог відповідач 2 не надала. У зв`язку із повторною неявкою представників позивача судом винесено ухвалу від 21.08.2019 року про залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «РОДОВІДБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 14.12.2020 року ухвалу суду від 21.08.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справа передана судді Соколову О.М. 26.08.2021 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшли письмові пояснення. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 12.10.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення з приводу пропуску позивачем строку позовної давності. До судового засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 22.06.2007 року між ВАТ «Родовід банк» (з 17.06.2009 року ПАТ «Родовід банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №38.1/АА-006.07.2 від 22.06.2007 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 22.06.2014 року, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму у розмірі 61 500 доларів США терміном по 22.06.2014 р. Крім того, 22.06.2007 між банком та позичальником укладено договір застави транспортного засобу № 38.1/АА-006.07.2, для забезпечення виконання своїх зобов`язань перед ВАТ«Родовід банк». 22.06.2007 між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № відповідно до якого [PERSON] взяла на себе обов`язок солідарно відповідати перед банком за вищевказаним кредитним договором від 22.06.2007 року. Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання зобов`язання за Кредитним договором сплинув, проте відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином,у зазначений термін кредит не повернув та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, сума заборгованості за кредитним договором станом на 10.07.2017 складає 49 105 доларів 72 центи США, у тому числі: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 46 273 доларів 84 центів США, простроченої заборгованості за процентами по кредиту у сумі 2 831 доларів 88 центи США, а також сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що складає 301 476 гривень 07 копійок; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту, що складає 18 449 гривень 82 копійки; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, що складає 266 530 гривень 49 копійок; суму трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, що складає 18 152 гривні 84 копійок. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» із змінами та доповненнями банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила ст. 1048 ЦК України поширюються і на відносини за кредитним договором (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Частиною 1 ст. 520 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 Цивільного кодексу України. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до п. 12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 вбачається, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Частина 1 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 543. ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки відповідачі не виконує умови договору у добровільному порядку, сума заборгованості за кредитним договором, підлягає примусовому стягненню. Так, слід зазначити,що постановою Київського апеляційного суду від 14.12.2020 року встановлено, що 22 травня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІДБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «РОДОВІДБАНК» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зазначених у реєстрі договорів, зокрема за кредитним договором № 38.1/АА-006.07.2 від 22 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «РОДОВІДБАНК». Договором № 14 від 22 травня 2019 року про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами поруки, з реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів за такими договорами, що є додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги від 22 травня 2019 року, у тому числі за кредитним договором № 38.1/АА-006.07.2 від 22 червня 2007 року, укладеним із відповідачем [PERSON] та договором поруки від 22 червня 2007 року, укладеним з [PERSON] . Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до укладеного договору про відступлення прав вимоги № 14 від 22 травня 2019 року в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «РОДОВІДБАНК» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачем [PERSON] , за договором поруки, укладеним з відповідачкою [PERSON] , внаслідок чого ТОВ «Вердикт Капітал» замінює ПАТ «РОДОВІДБАНК» як кредитора (стає новим кредитором). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, слід зазначити зазначити, що до уваги суду не беруться твердження відповідача 2, з приводу того, що остання не підписувала Договір поруки від 22.06.2007 року, оскільки на підтвердження того, що договір поруки відповідач - 2 не укладала, нею до суду було подано копію фотографії з підписом з посиланням на те, що це є сторінка паспорту та підпис в паспорті відрізняється від підпису, що є в договорі поруки від 22.06.2007 року до кредитного договору № 38.1/АА-006.07.2 від 22.06.2007 року. Дане твердження є необґрунтованим та недоведеним, тому як встановити , що саме це сторінка паспорту не є можливим. Для встановлення невідповідності чи відповідності підпису проводиться почеркознавча експертиза, експертом, що володіє спеціальними знаннями,які відсутні в першу чергу у суду. Окрім цього, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи Договору поруки від 22.06.2007 року до кредитного договору 38.1/АА-006.07.2 від 22.06.2007 року [PERSON] до суду не подавала. Відповідно сторона не зацікавлена в проведенні даних дій та наданні належних доказів по справі. До того ж, станом на день розгляду справи відповідачем -2 суду не надано доказів, що остання оскаржує дійсність договору поруки від 22.06.2007 року до кредитного договору 38.1/АА-006.07.2 від 22.06.2007 року. Відповідно договір поруки від 22.06.2007 року до кредитного договору 38.1/АА-006.07.2 від 22.06.2007 року є дійсним та не оспорюється сторонами. Щодо застосування строків позовної давності, заявлених до застосування відповідачем 2, суд дійшов такого висновку. Аргументуючи свою позицію, відповідач 2, зазначила, що з розрахунку заборгованості вбачається, що була наявна вимога, а строк позовної давності пропущений. В уточненій позовній заяві відсутні будь-які дострокові вимоги, які змінили строк позовної давності Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном с певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка мас юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Так, у ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимого про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 цього Кодексу). Тобто позовна давність установлює строки захисту цивільних прав. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставо для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення п прав. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Із врахуванням того, що строк на який надано кредит 22.06.2014 року та того, що відбувалось переривання строку позовної давності (надано виписки по рахунку), позиція відповідача є хибною. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. За приписами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачами не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, судом встановлено, що з вини відповідачів зобов`язання перед позивачем не виконано, відповідачі в односторонньому порядку відмовились виконувати взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що Позивач відповідно до ухвали Печерського районного суду м.києва від 19.01.2018 року звільнений від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує солідарно з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 35 998, 71 грн.

Outcome: approved