Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Істеревича Андрія Зіновійовича звернувся в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрована відповідачка - його колишня дружина. Відповідачка протягом останнього року не проживає у вказаній квартирі, її речі та майно відсутні, оплату за комунальні послуги вона не вносить. Реєстрація відповідачки у належній позивачу квартирі без фактичної реалізації нею права користування житлом, позбавляє позивача належним чином скористатись правом на оформлення субсидії. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 16 грудня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не надала, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як вбачається з реєстраційного напису на свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори 09 березня 2006 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за [PERSON] , № 9781 від 27 червня 2006 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року у справі № 607/4750/22 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із довідки № 147 від 20 червня 2022 року, виданої ОСББ «Купчинського, 7», за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Відповідно до Актів про фактичне місце проживання (не проживання) особи за адресою: [ADDRESS] , від 03 вересня 2021 року, від 20 червня 2022 року, від 22 листопада 2022 року, затверджених головою правління ОСББ «Купчинського, 7» Виваль В.В., комісія в складі голови правління ОСББ «Купчинського, 7» Виваль В.В. та членів правління [PERSON] , [PERSON] в ході обстеження виявила, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді №13745/28-03 від 20 грудня 2022 року Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, за відомостями відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 03 жовтня 2019 року по теперішній час. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, останньою не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 992,40 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved