Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за спожиту електричну енергію посилаючись на те, що ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, у тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «Київнерго». ТОВ «Київські енергетичні послуги» постановою Національної комісії від 14.06.2018, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видала ліцензію № 429 з постачання електричної енергії. У м. Києві єдиним постачальником універсальної послуги - постачання електричної енергії побутовим споживачам є ТОВ «Київські енергетичні послуги», і з 01.01.2019 розрахунки за спожиту електроенергію провадяться з компанією-постачальником - ТОВ «Київські енергетичні послуги». За адресою: [ADDRESS] , позивачем відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] на підставі пред`явлення відповідачем документів щодо права власності на квартиру. Однак, відповідачем з січня 2019 року не здійснюються оплати за отримані послуги з електропостачання, та станом на 01.12.2021 борг становить 28 715,76 грн., який позивач просить стягнути з відповідача. Оскільки на момент подачі позову борг відповідачем не сплачено, позивач просив стягнути борг з урахуванням 3% річних у розмірі 91,64 грн. та інфляційну складову 26,98 грн. Згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за місцем реєстрації. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подав, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за адресою [ADDRESS] , позивачем відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] на підставі пред`явлення відповідачем документів щодо права власності на квартиру. З 01.01.2019 ТОВ «Київські енергетичні послуги» надає послуги з постачання електричної енергії в м. Києві. Звертаючись до суду із заявленим позовом, позивач посилається на те, що відповідачем з січня 2019 року не здійснюються оплати за отримані послуги з електропостачання, та станом на 01.12.2021 борг становить 28 715,76 грн., який позивач просить стягнути з відповідача. Оскільки на момент подачі позову борг відповідачем не сплачено, позивач просив стягнути борг з урахуванням 3% річних у розмірі 91,64 грн. та інфляційну складову 26,98 грн. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику». Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії між споживачем та енергопостачальною організацією (далі - Договір). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами-споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357. Правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить суд стягнути з відповідача і 3% річних за порушення виконання зобов`язання в частині боргу з оплати у розмірі 91,64 грн. та інфляційну складову 26,98 грн. На думку суду дана сума є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог. Таким чином, з відповідача слід стягнути борг за отримані послуги у розмірі 28 715,76 грн., 3 % річних у розмірі 91,64 грн. та інфляційну складову 26,98 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши надані докази, та вимоги діючого законодавства, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог позивача та можливість їх задоволення. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем зобов`язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved