Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 24 січня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. 2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 08 листопада 1986 року, який зареєстрований Вілійською сільською Радою Шумського бюро ЗАГС Тернопільської області. Від спільного шлюбу у подружжя народилось троє дітей, які на даний час є повнолітніми. Позивач зазначає, що спочатку їх сімейні відносини були нормальними, але згодом почали погіршуватись. За час спільного проживання сторони не змогли зберегти міцну та дружню сім`ю, а ті суперечності, що виникали між ними привели до її розпаду. Позивач зазначає, що подальше збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, а їх шлюб носить формальний характер, тому просить позовні вимоги задовольнити. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року було прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 13 лютого 2023 року. 4. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність із повним підтриманням позовних вимог. 5. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, щодо розірвання шлюбу не заперечує, просить врахувати визнання ним позовних вимог до початку розгляду справи по суті та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору про подані позовної заяви. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 08 листопада 1986 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 1986 Вілійською сільською радою Шумського бюро ЗАГС, актовий запис № 12. 8. Від спільного шлюбу у подружжя народилось троє дітей, які на даний час є повнолітніми. ІV. Оцінка Суду. 9. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. 10. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України). 11. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 12. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 13. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 14. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 15. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рішення суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. 16. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. 17. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, тому збереження шлюбу є неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 18. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2832202902.1 від 24.01.2023 р., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн., а інші 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету. З цих підстав, На підставі викладеного,

Outcome: approved