Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просила визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 0,9711 га, кадастровий номер 7122582000:01:003:0084, для сільськогосподарського виробництва, державний акт серії ЯА №706377, виданий 25.07.2005 Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією Черкаської області. Свій позов позивач мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яку батько заповідав їй за заповітом від 04.02.2005. Вона належним чином після смерті батька прийняла спадщину, у зв`язку з чим Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] 11.09.2007 року заведено спадкову справу №583/2007. Крім неї спадщину після смерті її батька ніхто не приймав. Постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори 29.11.2022 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку померлого батька з тих підстав, що до заповіту внесено не державний акт та його реквізити, а сертифікат на право на земельну частку (пай), який видавався померлому перед видачею державного акта від 25.07.2005. Ухвалою суду від 21.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з обов`язковим проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25.01.2023 року витребувано від Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №583/2007 від 11.09.2007 року, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, просила проводити розгляд справи без неї (а.с.4). Відповідач Набутівська сільська рада направила до суду заяву, в якій просить справу слухати без участі її представника, проти задоволення позову не заперечують, що є підставою для ухвалення рішення в підготовчому засіданні (а.с.29). Від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача, Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її представника (а.с.26). У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування підготовчого засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом досліджено надану Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою копію спадкової справи №583/2007 від 11.09.2007 року, заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.38-48). Встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.08.2007 року Драбівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.40). Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця с. Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується копією довідки №486 від 23.11.2022 виконкому Набутівської сільської ради в матеріалах спадкової справи (а.с. 43), згідно якої [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на день смерті був постійно зареєстрованим та проживав за адресою [ADDRESS] , разом з ним постійно була зареєстрована і проживала, вела спільне господарство дочка [PERSON] . На даний час с.Драбівка входить до складу Набутівської територіальної громади, представницьким органом місцевого самоврядування якої є Набутівська сільська рада. Спадкодавець згідно даних спадкової справи 25.11.2002 року склав заповіт, посвідчений секретарем Драбівської сільської ради Карпенко Т.В., зареєстрований в реєстрі за №199, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, своєму сину [PERSON] (а.с.43). 04.02.2005 року спадкодавець склав новий заповіт, посвідчений секретарем виконкому Драбівської сільської ради Карпенко Т.В., зареєстрований в реєстрі за №17, яким заповідав належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0313254 своїй дочці [PERSON] (а.с.44). Даний заповіт не змінено і не скасовано. Позивач прийняла спадщину після смерті свого батька шляхом подачі 11.09.2007 року в шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця заяви про прийняття спадщини до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори (а.с.39), де 11.09.2007 року було заведено спадкову справу №583, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (спадкові справи) №10980787, виданим 11.09.2007 року Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою (а.с.41). Крім позивача, спадщину після смерті її батька ніхто не приймав, що підтверджується матеріалами спадкової справи №583/2007 та письмовим повідомленням Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори №587/02-31 від 29.11.2022, згідно якого заяву на прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] в нотаріальну контору, крім позивача, ніхто не подавав (а.с.12). Довідка №486 від 23.11.2022 виконкому Набутівської сільської ради (а.с. 43), підтверджує ті обставини, що в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадщину після смерті [PERSON] також ніхто не приймав. [PERSON] , якому спадкодавець заповідав все своє майно за заповітом від 25.11.2002 року, помер [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.01.2023 Корсунь-Шевченківським відділом ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області (а.с.32). Родинні відносини позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 26.05.1973 року Драбівською сільською радою, згідно якого батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.8). Зміна позивачем її дошлюбного прізвища [PERSON] на теперішнє шлюбне [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06.11.1993 Драбівською сільською радою (а.с.8). У суді встановлено, що до складу спадкового майна померлого [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,9711 га, кадастровий номер 7122582000:01:003:0084, для сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акта серії ЯА №706377, виданого 25.07.2005 Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією Черкаської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.15) та витягом з ДЗК про право власності та речові права (а.с.17). Постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. від 29.11.2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,9711 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Драбівської сільської ради Черкаського (колишнього Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області і належала [PERSON] , тому що подані в нотаріальну контору документи свідчать про те, що позивач спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла (спадкова справа №583/2007 від 11.09.2007), але видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку нотаріус не може, тому що в заповіті вказано інший вид майна - сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Слава» с. Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.14). Вирішуючи вказаний спір по суті, суд застосовує наступні норми законодавства. Згідно зі статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У частині другій та четвертій\~статті 1236 ЦК України\~передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Відповідно до ч. 2\~ст. 1254 ЦК України\~заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було укладено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Зі змісту заповіту від 25.11.2002 вбачається, що [PERSON] зробив особисте розпорядження стосовно всього майна на свого сина [PERSON] . Далі, складаючи новий заповіт 04.02.2005, спадкодавець виокремив зі всієї маси спадкового майна земельну частку (пай), що належала йому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0313254 та заповів її позивачу. Слід зауважити, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України\~в редакції від 31 березня 2006 року). Відповідно до вимог\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни\~спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (стаття 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). За вимогами пункту 9 розділу Х «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07 липня 2011року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр»\~до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. За матеріалами справи встановлено, що 25 липня 2005 року на ім`я [PERSON] виданий державний акт ЯА №706377 на право власності на земельну ділянку площею 0,9711 га, розташованої на території Драбівської сільської ради, кадастровий номер 7122582000:01:003:0084. Таким чином, на дату відкриття спадщини, право спадкодавця на частку (пай), підтверджене сертифікатом, що було предметом спадкування у заповіті від 04.02.2005 року, було припинене у зв`язку із передачею йому у власність земельної ділянки та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постановах: від 02 жовтня 2019 року у справі № 539/1594/17, від 21 січня 2020 року у справі № 326/1573/18, від 24 липня 2020 року у справі № 175/5011/16. Зі змісту заповіту спадкодавця від 04.02.2005 чітко вбачається, що об`єктом спадкування є земельна частка (пай) згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай), що в розумінні положень земельного законодавства, чинного на момент укладення заповіту, є правовстановлюючим документом на реалізацію його володільцем права вимоги на відведення земельної частки в натурі. На дату набуття спадкодавцем у власність вищевказаної земельної ділянки площею 0,9711, його право на земельну частку (пай) за сертифікатом серії ЧР №0313254 було припинено, тому не могло бути об`єктом спадкування за заповітом, оскільки спадкодавець набув статус власника іншого майна (конкретної земельної ділянки) та його воля щодо такої земельної ділянки у заповітах не висловлена, до заповітів не були внесені зміни щодо такого спадкового майна та не складено нового заповіту на користь позивача щодо спірної земельної ділянки. За таких обставин відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, яка є предметом спору, за заповітом. Разом з тим, як убачається із матеріалів справи, позивач є спадкоємицею свого померлого батька за законом. Спадкоємець [PERSON] , якому спадкодавець заповідав все своє майно за заповітом від 25.11.2002, помер [INFO] , при цьому як вбачається із матеріалів спадкової справи №583/2007, спадщину після смерті спадкодавця він не приймав - разом зі спадкодавцем не проживав, його заява про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи також відсутня. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.\~1223\~ЦК право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Тобто, оскільки спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину за заповітом спадкодавця [PERSON] не прийняв, то право на спадкування, в тому числі, і спірної земельної ділянки, отримує позивач, як єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька права власності на земельну ділянку підлягають до часткового задоволення в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не за заповітом, а за законом.

Outcome: partial