Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Приватбанк», яким просила визнати припиненою іпотеку, предметом якої є трикімнатна квартира загальною площею 55,07 кв. м та житловою площею 40,74 кв. м за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 6584760), надану за Іпотечним договором від 13.02.2008 року, укладеним між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Приватбанк», посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В. (реєстр. № 402), а також виключити з Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію вказаної іпотеки та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про державну реєстрацію вказаного обтяження (реєстраційний номер обтяження 6584922). Крім того, у позовній заяві було вказано про орієнтовний розрахунок витрат позивача на професійну правничу правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. До ухвалення судом рішення по суті позовних вимог представник позивача, адвокат Хільченко С.С., в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення, та зобовязався надати документи на підтвердження таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2023 позов [PERSON] було задоволено частково: визнано припиненою іпотеку, предметом якої є трикімнатна квартира загальною площею 55,07 кв. м та житловою площею 40,74 кв. м за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 6584760), в іншій частині позову було відмовлено, а також стягнуто з відповідача половину сплаченого позивачем судового збору. Вказаним рішенням також був призначений на 27.01.2023 розгляд питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, а позивачу був наданий час до 23.01.2023 для надання відповідних доказів. 23.01.2023 до суду надійшла заява представника позивача, адвоката Антонець І.В., про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн., а також письмові докази в обґрунтування цієї заяви. Представник позивача подала заяву про розгляд вказаного питання без її участі. Представник відповідача явку представника в судове засідання не забезпечив без повідомлення причин. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~ЦПК України. Частинами третьою та четвертою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрат \~ \~ \~ \~и, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.09.2020 року справі № 910/4201/19, форми гонорару відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження розміру витрат у розмірі 13000,00 грн., понесених позивачем на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи, сторона позивача надала такі документи: - Договір про надання правової допомоги №01-12/2022 від 01.12.2022 року, який укладений між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Цезар»; - Додаток №1 від 01.12.2022 року до Договору про надання правової допомоги № 01-12/2022 від 01.12.2022 року, що укладений між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Цезар», та яким передбачено обсяг правової допомоги та розмір гонорару у фіксованому розмірі 13000,00 грн.; - підписаний сторонами Актом приймання-передачі послуг за результатами надання правової допомоги від 16.01.2023 року, на суму 13000,00 грн. У зв`язку з цим суд враховує, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 викладено правові висновки, за якими неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Крім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Крім того, суд бере до уваги, що п. 2.3. Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №01- 12/2022 від 01.12.2022 року сторони погодили, що оплата гонорару за правову допомогу здійснюється Клієнтом не пізніше 30 (тридцяти) банківських днів з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі щодо визнання припиненою іпотеку та виключення записів з реєстрів. Також у Акті приймання-передачі послуг за результатами надання правової допомоги п. 3 сторони підтвердили порядок оплати гонорару, визначений п. 2.3. Додатку. З наведеного випливає, що сторона позивача з поважних причин не могла подати всю сукупність документів на підтвердження витрат, які позивач має понести на оплату професійної правничої допомоги, до ухвалення рішення по суті позову, оскільки акт-приймання-передачі послуг був підписаний сторонами лише після ухвалення судом вказаного рішення. Як випливає з п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач має понести на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. При цьому суд враховує, що відповідач у відзиві на позов заперечував про орієнтовного розрахунку витрат позивача на суму 13000,00, грн., вважаючи його необґрунтованим і неспівмірним, але водночас відповідачем не було надано жодного доказу в обґрунтування його доводів, тоді як саме на відповідача законом покладається тягар доведення неспівмірності чи необґрунтованості таких витрат. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову інші, крім судового збору, судові витрати, тобто й витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, оскільки з двох позовних вимог [PERSON] судом була задоволена лише однак, стягненню з відповідача підлягає лише половина витрат, які позивач має понести на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial