Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

21.12.2021 року позивач звернув до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача в якому просить суд: стягнути з відповідача ТОВ «Туроператор «Укр-тур» на користь позивача грошові кошти в сумі 39 434,72 грн. за невиконання договору про надання туристичних послуг, сплачену за договором №11 про надання туристичних послуг від 25.01.2020 року; пеню у розмірі трьох відсотків в сумі 1 597,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 4387,72 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що між сторонами 25 січня 2020 року було укладено Договір №11 на туристичне обслуговування. За умовами вказаного Договору, Турагент взяв на себе зобов`язання забезпечити позивачу та його дружині комплексом туристичних послуг, а саме: подорож до Туреччини з 14.05.2020 року по 28.05.2020 рік. Згідно п. 3.1 Договору, загальна вартість туристичних послуг становила 32200,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за вказаним Договором сплативши на рахунок відповідача зазначену у Договорі суму грошових коштів. Однак, позивач зазначає, що вказані туристичні послуги до сьогоднішнього дня йому надані не були. Причини їх ненадання відповідач не пояснив, у зв`язку з чим, позивач попросив відповідача повернути грошові кошти за ненадані туристичні послуги, надіславши відповідну вимогу на адресу відповідача, яка залишилась без відповідної реакції з боку відповідача. Також, позивач зазначає, що внаслідок невиконання зобов`язань за Договором про надання туристичних послуг, відповідачем завдано позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з оплатою послуг та відмови у поверненні грошових коштів, внаслідок чого позивачу потрібно було звертатись за юридичними консультаціями, також, відповідачем була зірвана відпустка. Таким чином, з огляду на тривалість порушення, позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. За наведених обставин, враховуючи, що відповідач у добровільному порядку грошові кошти відмовляється повертати, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу по місцю реєстрації. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач до судового засідання не з`явився. Повідомлявся про дату та час розгляду справи належним чином. Правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку. Згідно ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм», учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Судом встановлено, що 25 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр - тур» (Турагент) що діє на підставі статуту, який діє від імені та за дорученням Туроператора «ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур» (Туроператор надає послуги на підставі ліценції Державного агентства розвитку туризму Серія АГ №581096 від 17.05.2012 року) та [PERSON] укладено Договір на туристичне обслуговування №11. Відповідно до п. 1.1 Договору, за цим Договором Турагент зобов`язується відповідно до замовлення Туриста й особам, що слідують за ним, забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт) Туристу, а Турист зобов`язується на умовах цього Договору прийняти й оплатити його. Згідно п. 2.1 Договору, туристична подорож здійснюється у складі [PERSON] та [PERSON] з 14.05.2020 року по 28.05.2020 рік авіа сполученням до аерапорту у м. Даламан Туреччина, з розміщенням в готелі Marmaris Park Hotel з груповим транспортом, включеною страховкою та все включено. Згідно п. 3.1 Договору, Загальна вартість туристичних послуг становить 32200,00 грн. Згідно п. 2. Договору, Турагент зобов`язується забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до п. 2 Договору. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивач [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «Туроператор «Укр - тур» вартість туристичних послуг в сумі 33450,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до ст. 906 Цивільного кодексу України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до п. 6.9 Договору, за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору, винна сторона сплачує іншій стороні завдані документально підтверджені збитки. Позивач надсилав письмову вимогу на адресу відповідача про повернення грошових коштів у сумі 33450,00 грн., однак вказана вимога залишилась без належного реагування з боку відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення з ТОВ «Туроператор «Укр - тур» на користь позивача суму матеріальних збитків, завданих невиконанням договірних зобов`язань у розмірі 33450,00 грн.. При ухваленні рішення, суд враховує, що позивач [PERSON] самостійно сплатив на рахунок відповідача грошові кошти за надані відповідачем послуги, визначені умовами Договором, однак відповідач не виконав свої зобов`язання в частині надання туристичних послуг, а тому грошові кошти в сумі 33450,00 грн. підлягають стягненню з ТОВ «Туроператор «Укр - тур» на його користь. Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 3 % річних у розмірі 1597,00 грн та інфляційні збитки в сумі 4387,72 грн. внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Відповідно до частини другої ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів" при задоволенні позовних вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб. Продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачам моральну шкоду за негативні явища, які виникли у позивачів в зв`язку з порушенням відповідачем їхніх прав на отримання вчасно послуг, саме з цієї причини та неотримання очікуваних туристичних послуг, має місце порушення права на відпочинок внаслідок протиправних дій відповідача. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та з врахуванням обставин, за яких цю шкоду зазнав позивач, залишившись в період тривалого часу без належних наданих туристичних послуг та відсутність зі сторони відповідача зусиль на зменшення страждань позивача, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивач 20 000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор «Укр - тур» про захист прав споживача, стягнення коштів за невиконання договору про надання туристичних послуг є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved