Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення на його користь суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2018 року по 31.10.2021 року в розмірі 12 939 грн 33 коп. Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення Шосткинського міськвиконкому № 226 від 28 липня 2006 року і з 15 жовтня 2006 року забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка, в тому числі і будинок [ADDRESS] . Споживачем теплової енергії в квартирі [ADDRESS] є [PERSON] , який не виконує свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з теплопостачання, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість. Станом на 20 лютого 2023 року відзив на позов та заперечення від відповідача до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" є надавачем послуг з теплопостачання, в тому числі і мешканцям будинку [ADDRESS] , відповідно до рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28.07.2006 року № 226 "Про надання послуг з теплопостачання". (а.с.7) Згідно довідки від 21.06.2022 року, виданої КП ПВО «Енергія», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . /а.с.6/ Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що наймач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленим у законному порядку тарифам. Згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, яка введена в дію 10.06.2018, споживачем житлово-комунальних послуг (далі - споживач) визнається індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Факт надання послуг з централізованого опалення щодо будинку, в якому знаходиться квартира, де зареєстрований відповідач [PERSON] (у відповідні періоди), останнім не спростовано. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пунктів 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 року № 630, яка діяла до 01.05.2022, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 № 2633-IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до частини 2 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю для настання відповідних правових наслідків. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. З матеріалів справи вбачається, що поведінка сторін свідчить про фактичне укладення ними договору про централізоване опалення квартири відповідачів, оскільки послуги позивачем надаються, а відповідачі ними користуються та жодних претензій з цього питання до позивача не заявляли. З дослідженої в судовому засіданні обігової відомості вбачається, що відповідач за період з 01.10.2018 року по 31.10.2021 року має заборгованість за споживання послуг, що складає 12 939 грн 33 коп. (а.с.4-5) Доказів на спростування правомірності нарахування заборгованості та її розміру відповідач не надав. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 2 481,00 грн.

Outcome: approved