Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

21.02.2022 р. позивач [PERSON] через свого представника адвоката Труба Клавдію Борисівну звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» з позовною заявою, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. 01.11.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 4067. Позов мотивований тим, що 17 лютого 2022 року позивач дізнався про існування виконавчого провадження № 67529844, яке було відкрито 16 листопада 2021 року відносно нього. 18 лютого 2022 року ознайомилась з вказаним виконавчим провадженням в електронному реєстрі виконавчих проваджень, де міститься сканкопія виконавчого напису від 01.11.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» з боржника [PERSON] заборгованості, яка виникла на підставі Кредитного договору №08/07/2008/840 К 1441 від 31.07.2008 року, який укладений між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Надра» часткової заборгованості станом на 08.10.2021 року (включно) становить 5 149 999,02 гривні, що складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 995 550,13 гривень, простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 154 448,89 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.12.2019 року по 08.10.2021 року. Позивач вважав, що вказаний виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням законодавства. Окремою підставою незаконності оскаржуваного виконавчого напису вважав те, що нотаріус не перевірив безспірність заборгованості. Також повідомив, що 31 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08/07/2008/840 К 1441, у відповідності до умов якого остання отримала кредит у розмірі 183 890 доларів США на термін до 09 липня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49% річних. В той же день з метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між банком та [PERSON] було укладеного договір іпотеки, предметом якого стало надання [PERSON] в іпотеку нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] . Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2010 року у справі № 2-4996/10 були задоволені позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 206 112,66 доларів США, що в еквіваленті складає 1 600 938,86 грн., судові витрати 1820,00 грн. 09 квітня 2013 року на підставі цього рішення суду був виданий виконавчий лист та 13 березня 2014 року відкрито виконавче провадження №42479336. Вказане виконавче провадження досі виконується, з доходу [PERSON] стягуються кошти. Зазначила, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не мало право нараховувати заборгованість за тілом кредиту, оскільки вона вже стягнута на підставі рішення суду, а також не мав права нараховувати відсотки, оскільки кредитний договір припинив свою дію в вересні 2009 року, коли кредитор - ВАТ КБ «Надра» звернувся в суд з позовом про стягнення достроково всієї суми заборгованості. Письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання [PERSON] не отримувала, а тому такого доказу фінансова установа не міг надати нотаріусу. З огляду на викладене, позивач вважала, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем 01.11.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 4067 є таким, що не підлягає виконанню. Вирішити вказане питання у позасудовому порядку неможливо, тому останній був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 22.02.2022 р.\~була задоволена\~заява [PERSON] \~про забезпечення\~позову шляхом\~зупинення стягнення\~в межах\~виконавчого провадження\~№ 67529844\~за виконавчим\~написом №\~4067\~вчиненого \~01.11.2021\~р. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.02.2022 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи заяв або заперечень проти доводів учасників судового процесу суду не надав. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час розгляду справи встановлено, що 01.11.2021 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем був виданий виконавчий напис № 4067 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія Дніпрофінансгруп" (право вимоги до якого перейшло на підставі договору про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») заборгованості на підставі кредитного договору № 08/07/2008/840 К1441 від 31.07.2008 р., який укладений між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» часткової заборгованості станом на 08.10.2021 р. (включно) в сумі 5 149 999,02 грн., що складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 995 550,13 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 154 448,89 грн; простроченої заборгованості за комісією в розмірі 0,00 грн. Згідно з вказаним виконавчим написом нотаріуса стягнення заборгованості проводиться за період з 25.12.2019 р. по 08.10.2021 року. 16.11.2021 р. приватним виконавцем Химичем Олександром Миколайовичем на виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67529844. Крім того, судом також встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2010 р. у справі № 2-4996/10 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства комерційний банк`Надра» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 206 112,66 доларів США, що в еквіваленті складає 1 600 938,86 грн., а також судових витрат. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Барабанової О.В., 13.03.2014 р. було відкрите виконавче провадження № 42479336 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4996/10, виданого 09.04.2013 р. на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 206112,66 доларів США, що еквівалентно 1 600 938,86 грн та судових витрат в сумі 1820,00 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України Про нотаріат вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 01.11.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 01.11.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Отже, в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Згідно з ст.ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з статтею 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн., а також 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову у даній цивільній справі, разом 1 488,60 грн., які підлягають до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved