Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника - адвоката Скуби Маріси Володимирівни (далі по тексту - заявник) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просила встановити факт смерті (загибелі) близько 08 год. 00 хв. - 09 год. 00 хв. 18.09.2022 в населеному пункті Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області [PERSON] , [INFO] під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану, заінтересовані особи - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - заінтересована особа, Відділ). Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] 18.09.2022 під час виконання бойового завдання відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] (далі по тексту - в/ч) від 14.09.2022 № 368, чоловік заявника зник безвісти у районі населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району Донецької області, який наразі є тимчасово окупованою територією, що підтверджується витягом з наказу командира в/ч [NUMBER] від 14.11.2022 № 711. З огляду на зазначене, встановити факт смерті інакше ніж за рішенням суду не вбачається за можливе, у зв`язку з чим заявник звернулась до суду із вказаною заявою. 06.12.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. заяву залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків. 23.12.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. по справі відкрито провадження. 16.02.2023 від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. У своїй заяві, поданій через канцелярію суду, представник заявника просив справу розглянути без участі заявника та його представника. У судове засідання заінтересована особа не з`явилась, причини неявки суду невідомі. Судом вживались заходи щодо повідомлення належним чином заінтересовану особу про дату, час та місце проведення судового засідання. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] , [INFO] , є дружиною громадянина України [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] , актовий запис № 151/. 03.09.2022 наказом № 321 командира в/ч [NUMBER] , яка входить до 16-го окремого мотопіхотного батальйону, який входить до 58-ї окремої мотопіхотної бригади імені гетьмана Івана Виговського Оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України, [PERSON] призначено на посаду командира розвідувального взводу в/ч [NUMBER] . Заявник у своїй заяві зазначає, що 18.09.2022 під час виконання бойового завдання відповідно до вказаного вище бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] чоловік заявника зник безвісти у районі населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району Донецької області. Судом досліджено лист в/а [NUMBER] від 19.11.2022 № 1526, акт службового розслідування № 714, затвердженого командиром в/а [NUMBER] підполковником [PERSON] 14.11.2022, витягом з наказу командира в/а [NUMBER] (з основної діяльності) від 14.11.2022 № 711, витягом з Журналу бойових дій в/ч [NUMBER] , розпочатого 24.02.2022 за номенклатурою 2022 № 7 ДСК, актами опитування адвокатом особи за її згодою та отримання відомостей від 19.10.2022, нотаріально посвідченими поясненнями [PERSON] від 09.11.2022. З наданих доказів вбачається, що [PERSON] зник безвісти під час виконання бойового завдання [INFO] у районі населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області. З метою з`ясування обставин зникнення безвісти командира розвідувального взводу в/а [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] було проведено службове розслідування. За результатами службового розслідування встановлено, що [PERSON] вважається таким, що безвісти зник 19.09.2022 внаслідок ведення бойових дій з противником у районі населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області, під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності та державного суверенітету. З вказаного акту та інших доказів також вбачається, що смерть [PERSON] настала внаслідок травм, несумісних з життям, завданих ймовірно противником, можливий час смерті (загибелі) [PERSON] 08 год. 00 хв. - 09 год. 00 хв. 18.09.2022. Також з акту вбачається, що забрати тіло загиблого не виявилось за можливе через засідку ворога та захоплення ним території (населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області). 17.12.2022 Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) своїм листом за № 4357/21.10-81 відмовив представнику заявника у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правових підстав та не наданням передбачених чинним законодавством документів на підтвердження факту смерті. У заяві про встановлення факту смерті заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання і його тіло залишилось на позиціях, які були захоплені збройними силами РФ, а тому відсутня можливість отримати медичний документ для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відтак заявник позбавлена можливості інакше, ніж через рішення суду, підтвердити факт смерті свого чоловіка та звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про смерть. Згідно ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У свою чергу, відповідно до положень ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження такими населеними пунктами визначено, зокрема, населений пункт смт. Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Судом враховано, що можливості збору або отримання доказів смерті особи на тимчасово окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав заявника, зокрема, соціальних прав членів сім`ї загилого, права власності (спадкування) тощо. Відтак, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що встановлення зазначеного у заяві факту має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті чоловіка заявника та отримати відповідне свідоцтво про смерть. При цьому, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

Outcome: approved