Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

В листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.11.2022 року через систему «Дія» [PERSON] дізналась про те, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. відкрито виконавче провадження ВП № 66927997. В рамках вказаного виконавчого провадження виконується виконавчий напис № 243760, що виданий 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів у розмірі 27671,46 грн. На адресу позивачки не надходила постанова про відкриття виконавчого провадження як того вимагають вимоги Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 66927997 від 23.09.2021 року вказано про те, що позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS] , але вона за вищевказаною адресою лише зареєстрована, а мешкає вже більш 10 років за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що кредитний договір № 3524588 вiд 08.10.2020 року, що було укладено між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не було посвідчено нотаріально, а тому виконавчий напис, що було вчинено 27.06.2021 року, є незаконним та має бути скасованим судом. Як позивачці стало відомо з виконавчого напису, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило вiдповiдачу право вимоги на підставі Договору факторингу № 2106 вiд 21.06.2021 року про що позивачці нічого не було відомо раніше. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», в якій вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо поданi документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тiлом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено вiдповiдачем одноособово без урахування думки позивачки та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого вiдповiдачем, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків вiдповiдача i не може бути доказом безспiрностi грошових вимог вiдповідача до позивачки. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ніяких листів від нотаріуса позивачка не отримувала, з боргом, який визначив нотаріус, вона не згодна, Крім того, позивачка не погоджується із тим, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Ніяким чином позивачку не повідомляли про вказані дії. З огляду на вказане, позивачка просить суд визнати виконавчий напис №243760, який було вчинено 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь позивачки судові витрати. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник позивачки адвокат Марінов А.А. надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача «Фінансова компанія Управління Активами» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачкою за подання позовної заяви, в порядку передбаченому ч.1 ст. 142 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за №243760, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №148К від 23.03.2018 року, за кредитним договором №3524588 від 08.10.2020 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнути з [PERSON] за період з 20.06.2021 року по 27.06.2021 року включно, суму у розмірі: 10997,66 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16648,81 грн. заборгованість за нарахованими та невиплаченими процентами; 25,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 27671,46 грн. (а.с.8). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. від 23.09.2021 року по примусовому виконанню виконавчого напису № 243760 від 27.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 27671,46 грн. відкрито виконавче провадження № 66927997 (а.с.7). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стяґувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не надав суду належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом у розмірі, зазначеному у виконавчому листі. Відповідач доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису суду не надав. Також, відсутні докази належного направлення відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» й отримання позивачкою письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Отже, відповідачем не надано суду доказів надсилання вимоги про усунення порушень і не надано документів, що підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості. Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої визначена сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами», за своєю суттю є довідкою про заборгованість, що свідчить про те, що заборгованість не\~є безспірною(а.с.9). Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вищевказану правову позицію було також підтримано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом 27.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Враховуючи положення ст.88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині. За таких обставин, враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивачкою при подачі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 28.11.2022 року № 0.0.2757094181.1 (а.с.14). Відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернувся до суду із заявою про розподілу судових витрат, а саме стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачкою за подання позовної заяви, в порядку передбаченому ч.1 ст. 142 ЦПК України. За правилами ч. 1 ст. ст.142 ЦПК України ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір за подання позовної заяви, що в перерахунку становить 496,20 грн., інші 50%, що в перерахунку становить 496,20 грн., повернути позивачці з державного бюджету, що відповідає вимогам ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved