Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 11 серпня 2012 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Їх шлюбне життя не склалося у зв`язку з розбіжністю характерів та поглядів на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння. Приблизно два роки позивачка з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають в одній квартирі, але різних кімнатах. Спілкування між ними практично відсутнє. Дитина проживає разом з позивачкою в кімнаті та перебуває на її утриманні. Їх з відповідачем шлюб має формальний характер. Примирення між ними та збереження сім`ї неможливе, тому позивачка просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовну заяву та суду пояснила, що з відповідачем живе в одній квартирі, але в різних кімнатах. Вона звернулась до суду з цим позовом, тому що вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують. Відповідач не звертає на неї уваги, вживає алкогольні напої. У судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що намагався примиритися з дружиною, але йому це не вдалося. У судове засідання 01.01.2023 сторони не з`явилися. Від позивачки [PERSON] надійшла до суду заява, в якій вона підтримала позовні вимоги, просила залишити їй шлюбне прізвище, справу розглянути без її участі. Від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій він визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив розглянути справу без його участі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. З огляду на матеріали справи, 11 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 158 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області (а.с. 8). Відповідно до матеріалів справи сторони шлюбних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовом про розірвання шлюбу. Спорів про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не існує. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного та

Outcome: approved