Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] (далі також - Позивач) звернулась до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку у майні. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько відповідача - [PERSON] , після смерті якого Позивачу стало відомо, що 29.01.2020 останній склав заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б. за реєстраційним номером 73, за умовами якого [PERSON] , який є сином [PERSON] , (далі - Відповідач) [PERSON] заповів все належне йому майно. У заповіті зроблено заповідальний відказ, відповідно до якого спадкодавець поклав на Відповідача обов`язок надати Позивачу право довічного проживання в житловому будинку [ADDRESS] . З листопада 1991 року Позивач та [PERSON] вирішили створити сім`ю та почали спільно проживати як чоловік та жінка, попередній шлюб [PERSON] був розірваний, у шлюбі він не перебував, реєстрація розірвання шлюбу Позивача з [PERSON] здійснена 10.08.1992 відділом запису актів громадянського стану Комсомольської міської ради народних депутатів Полтавської області, актовий запис 239. На думку Позивача, протягом більше 28 років Позивач і [PERSON] спільно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, поводили спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї, мали подружні взаємні права та обов`язки, інші усталені відносини, притаманні подружжю (утому числі виховували своїх дітей). З листопада 1991 року по літо 1994 Позивач, [PERSON] , донька [PERSON] проживали однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] . Спільною працею за рахунок спільного бюджету Позивач та [PERSON] будували будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , незавершене будівництво якого [PERSON] придбав ще до їхнього знайомства. Влітку 1994 року Позивач з [PERSON] і донькою Позивача переїхали на постійне проживання у у будинку по [ADDRESS] . Донька Позивача проживала з ними до досягнення свого повноліття. Восени 1995 року Позивач з [PERSON] забрали жити у вказаний будинок батьків [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] . За [PERSON] доглядала Позивач як дружина її сина. У 1998 році [PERSON] померла, пам`ятник на могилі якої поставили Позивач та [PERSON] , доглядали разом за могилою. [PERSON] помер [INFO] . Позивач та [PERSON] останнього поховали. Після смерті [PERSON] будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] перейшов у власність [PERSON] як спадщина. Взимку з 2001 на 2022 рік Відповідач почав постійно проживати з Позивачем, [PERSON] . У 2012 році Відповідач зі своєю сім`єю переїхали жити у побудований Позивачем та [PERSON] будинок по [ADDRESS] , де мешкають і зараз. Цей будинок бу побудований за рахунок спільних коштів Позивача та [PERSON] , у 2015 році бу введений у експлуатацію та зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Земельна ділянка кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , площею 0,2084 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд була приватизована [PERSON] на підставі рішення позачергової сесії Дмитрівської сільської ради 5 скликання від 12.02.2008. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку посвідчується державним актом направо власності на земельну ділянку від 22.06.2009, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010954700134. За час спільного проживання за рахунок спільних коштів Позивач з [PERSON] у 2005 році придбали на ім`я Позивача автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR 1.9 TD, 2005 року випуску, який Позивачем був проданий за спільним рішенням з [PERSON] . За час спільного проживання за рахунок спільних коштів Позивач з [PERSON] на ім`я останнього придбали інші транспортні засоби: -автомобіль SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску; -автомобіль BMW модель 525, 1997 року випуску; -автомобіль МАЗ модель 64229, 1991 року випуску; -будинок на колесах TABBER модель 5001, 1980 року випуску. Ураховуючи те, що зазначене нерухоме та рухоме майно було придбано Позивачем та [PERSON] за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і за рахунок спільного бюджету, таке майно є об`єктом спільної сумісної власності Позивача та [PERSON] . Вище зазначені обставини можуть бути підтверджені письмовими доказами, копії яких додані до цієї заяви згідно з нижчевикладеним переліком. Зокрема, документи, які підтверджують, наприклад, те, що у грудні 2005 року Позивач з [PERSON] у магазині у магазині ФОКСТРОТ в м. Кременчуці Полтавської області придбали побутову техніку у будинок: пральну машинку BOSCH, мікрохвильову піч SAMSUNG, телевізор DAEWOO, праску BRAUN, газову плиту BOSCH. На ім`я Позивача були укладені, зокрема, у 2017, 2019, 2020 роках договори про надання послуг на вивезення твердих побутових відходів від будинку по [ADDRESS] . Позивач сплачувала такі комунальні послуги. Також зі свого карткового рахунку, зокрема, за використаний у будинку природний газ тощо. Ці обставини підтверджують спільні Позивача з [PERSON] витрати, придбання майна в інтересах сім`ї. Те, що я і [PERSON] з листопада 1991 р. і по день смерті останнього мали подружні взаємні права та обов`язки, інші усталені відносини притаманні подружжю, можуть бути підтверджені світлинами, які додано до позовної заяви. Відповідні обставини можуть бути також підтверджені показаннями свідків. Починаючи з березня 2017 р. на посаді спеціаліста (з 01.01.2018 р. р. - головного спеціаліста) відділу реєстрації Дмитрівської сільської ради м. Горішні Плавні Полтавської області у щорічних деклараціях за 2017 - 2019 роки Позивач декларувала інформацію про те, що [PERSON] є особою, з якою Позивач спільно проживає, але не перебуває у шлюбі. Крім того, відповідні обставини проживання мене і [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, набуття спільного майна можуть бути підтверджені письмовими доказами. Враховуючи вищевикладене, Позивач вважає, що набуте за час мого спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю в період після 01.01.2004 р., майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , транспортні засоби: автомобіль SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску, автомобіль BMW модель 525,1997 року випуску, автомобіль МАЗ модель 64229, 1991 року випуску, будинок на колесах TABBERT модель 5001, 1980 року випуску, яке зареєстроване на ім`я [PERSON] , є об`єктом спільної Позивача з [PERSON] сумісної власності. Правовими підставами цього позову у заяві зазначено вимоги ст.ст. 3, 60, 74 СК України, 120 ЗК України. Позивач також обґрунтовує позовні вимоги правовою позицією, висловленою Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 29.07.2020 р. у справі № 728/2080/18, зазначає, що визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24.05.2017 р. у справі № 6-843цс17, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. З урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог (т. 1, а.с. 197-199), представник позивача просить суд: 1)встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; 2)визнати об`єктами спільної сумісної власності [PERSON] , померлого [INFO] , і [PERSON] : а) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; б) автомобіль SSANG YONG модель REXTON 2696, 2008 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; в) транспортний засіб марки BMW модель 525 2497, 1997 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; г) транспортний засіб марки МАЗ 64229 14860, 1991 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; ґ ) причіп марки TABBERT 5001, 1980 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; д) транспортний засіб марки FORD TRANSIT 1998, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; е) транспортний засіб марки JAWA 350 350, 1979 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , причіп марки ПП АНС 5 Н, 1986 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; 3)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; 4)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.2084 га, розташованої [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5310290309:09:009:0197; 5)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину автомобіля SSANG YONG модель REXTON 2696, 2008 року випуску, № шасі № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; 6)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину транспортного засобу марки BMW модель 525 2497, 1997 року випуску, № шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] ; 7)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину транспортного засобу марки МАЗ 64229 14860, 1991 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; 8)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 чистину причепу марки TABBERT 5001, 1980 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; 9)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину транспортного засобу марки FORD TRANSIT 1998, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; 10)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину транспортного засобу марки JAWA 350 350, 1979 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; 11)визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину причепу марки ПП АНС 5 Н, 1986 року випуску, номер шасі 2536, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідач, частково заперечуючи проти задоволення позову, подав до суду відзив на позов, у якому зазначив про те, що земельна ділянка, площею 0.2084 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , набута [PERSON] безоплатно на підставі рішення позачергової сесії Дмитрівської сільської ради п`ятого скликання від 12.02.2008, державний акт серії ЯЗ № 186647. Відповідач посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 12.08.2020, відповідно до якої земельна ділянка, набута внаслідок безплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому чисслі приватизації, лише у період з 08.02.2011 року до 12.06.2012 включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя, у інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Таким чином, відповідач вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги по визнання за Позивачем права особистої власності на земельної ділянки. Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] , а за кошти Відповідача, що можуть підтвердити свідки. Позивач, його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому у судовому засіданні повністю заперечили проти позову, надали пояснення, просили суд у задоволенні позову відмовити повністю. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі. Під час розгляду судом цієї справи задоволено клопотання представника позивача, представника відповідача, викликано в судове засідання та допитано свідків. Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Між сторонами у цій справі виникли спірні правовідносини щодо права приватної власності на нерухоме та рухоме майно. [INFO] помер батько Відповідача - [PERSON] . 29.01.2020 [PERSON] склав заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б. за реєстраційним номером 73, за умовами якого [PERSON] , який є сином [PERSON] , (далі - Відповідач) [PERSON] заповів все належне йому майно. Щодо цих обставин у судовому засіданні сторони та їх представники не заперечували та доказами їх не спростували. У заповіті зроблено заповідальний відказ, відповідно до якого спадкодавець поклав на Відповідача обов`язок надати Позивачу право довічного проживання в житловому будинку [ADDRESS] . Щодо цих обставин у судовому засіданні сторони та їх представники не заперечували та доказами їх не спростували. З листопада 1991 року по літо 1994 Позивач, [PERSON] , донька [PERSON] проживали однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] . Будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , незавершене будівництво якого [PERSON] придбав ще до знайомства з Позивачем, будувався не спільною працею та не за рахунок спільного бюджету Позивача та [PERSON] . Влітку 1994 року Позивач з [PERSON] і донькою Позивача переїхали на постійне проживання у у будинку по [ADDRESS] . Донька Позивача проживала з ними до досягнення свого повноліття. Восени 1995 року Позивач з [PERSON] забрали жити у вказаний будинок батьків [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] . За [PERSON] доглядала Позивач як дружина її сина. У 1998 році [PERSON] померла, пам`ятник на могилі якої поставили Позивач та [PERSON] , доглядали разом за могилою. [PERSON] помер [INFO] . Позивач та [PERSON] останнього поховали. Після смерті [PERSON] будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , перейшов у власність [PERSON] як спадщина. Взимку з 2001 на 2022 рік Відповідач почав постійно проживати з Позивачем, [PERSON] . У 2012 році Відповідач зі своєю сім`єю переїхали жити у побудований Позивачем та [PERSON] будинок по [ADDRESS] , де мешкають і зараз. Цей будинок був побудований за рахунок коштів Відповідача, не за рахунок спільних коштів Позивача та [PERSON] , у 2015 році бу введений у експлуатацію та зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Земельна ділянка кадастровий номер 5310290309:09:009:0197, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , площею 0,2084 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд була приватизована [PERSON] на підставі рішення позачергової сесії Дмитрівської сільської ради 5 скликання від 12.02.2008. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку посвідчується державним актом направо власності на земельну ділянку від 22.06.2009, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010954700134. Цю земельну ділянку набуто [PERSON] внаслідок приватизації, яка належала до особистої приватної власності [PERSON] , який використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Позивач не має права претендувати як співвласник на вказану земельну ділянку. Суд не враховує доводи Позивача, що за час спільного проживання за рахунок спільних коштів Позивач з [PERSON] у 2005 році придбали на ім`я Позивача автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR 1.9 TD, 2005 року випуску, який Позивачем був проданий за спільним рішенням з [PERSON] , оскільки зазначений автомобіль не входить до предмета спору. На ім`я [PERSON] придбано не за рахунок спільних коштів Позивача та [PERSON] з інші транспортні засоби: -автомобіль SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску; -автомобіль BMW модель 525, 1997 року випуску; -автомобіль МАЗ модель 64229, 1991 року випуску; -будинок на колесах TABBER модель 5001, 1980 року випуску. Одже, вказане майно не є об`єктами права спільної сумісної власності Позивача та [PERSON] . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не є об`єктом права спільної сумісної власності Позивача та [PERSON] . Полтавської області, транспортні засоби: автомобіль SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску, автомобіль BMW модель 525,1997 року випуску, автомобіль МАЗ модель 64229, 1991 року випуску, будинок на колесах TABBERT модель 5001, 1980 року випуску, яке зареєстроване на ім`я [PERSON] , не є об`єктами права спільної Позивача з [PERSON] сумісної власності. Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши правові позиці сторін, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, та здійснюючи розгляд справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV та нормами Сімейного кодексу України від10 січня 2002 року № 2947-III. Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, доказам у справі у цілому, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, ґрунтуючись на засадах верховенства права, законності і обґрунтованості судового рішення, суд дійшов таких висновків. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Стаття 3 СК України передбачає наступне: «1. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. 2. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. 3. Права члена сім`ї має одинока особа. 4. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства». Частина 1 статті 60 СК України регламентує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. За ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Частина 1 ст. 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Згідно із ч. 4 ст. 120 СК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається. Згідно з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 29.07.2020 р. у справі № 728/2080/18 визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24.05.2017 р. у справі № 6-843цс17, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17. Так, за приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Копії документів (а.с. 53-57), а саме гарантійних талонів та квитанцій, оформлених на покупця [PERSON] , щодо купівлі у 2005 році магазині ФОКСТРОТ в м. Кременчук Полтавської області побутову техніку: пральну машинку BOSCH, мікрохвильову піч SAMSUNG, телевізор DAEWOO, праску BRAUN, газову плиту BOSCH не підтверджують факту купівлі цієї техніки за кошти саме спільного бюджету Позивача та [PERSON] . На ім`я тільки одного Позивача були укладені, зокрема, у 2017, 2019, 2020 роках договори про надання послуг на вивезення твердих побутових відходів від будинку по [ADDRESS] (т. 1, а.с. 69-71). Проте, ці документи не підтверджують здійснені спільні витрати Позивача та [PERSON] в інтересах сім`ї. Копії квитанцій за оплату використаного природнього газу Позивачем (т. 1, а.с. 72-85), у яких у графі «Відправник» зазначено [PERSON] , у графі «Призначення» вказано дані [PERSON] , не доведено Позивачем, що оплата здійснювалася за кошти спільного бюджету, не підтверджують здійснені спільні витрати Позивача та [PERSON] в інтересах сім`ї. Світлини (т. 1, а.с. 87-96), на яких зображено, зокрема, Позивача, [PERSON] у різній обстановці з різними людьми, під час проведення певних заходів, не є самими по собі достовірними та достатніми доказами того, що з листопада 1991 р. і по день смерті останнього Позивач та [PERSON] мали подружні взаємні права та обов`язки, інші усталені відносини притаманні подружжю. Проте, суд також і їх враховує під час оцінки цих доказів разом з іншими, долученими до матеріалів цієї справи, у взаємному зв`язку доказів у їх сукупності. Суд дійшов висновку, що роздруківки декларацій Позивача як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (т. 1, а.с. 33-52), із зазначенням у них інформації про те, що [PERSON] є особою, з якою Позивач спільно проживає, але не перебуває у шлюбі не підтверджує факт спільного проживання Позивача та [PERSON] , а лише свідчить про те, у якій мірі Позивачем виконано обов`язок як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, пов`язаний із декларуванням на виконання вимог Закону України «Про запобіганню корупції». Суд не бере до уваги та дійшов висновку про недопустимість копій товарних чеків та квитанцій (т. 1, а.с. 166-167) як доказів Відповідача придбання зазначених у них матеріалів для будівництва спірного будинку, оскільки, як пояснив представник позивача, дані IBAN, вказані у товарних чеках очевидно для розрахунку за придбані товари, почали офіційно використовуватись пізніше за часом, ніж згідно з датами, вказаними у них, а саме з 01.04.2019 на підставі постанови НБУ від 28.12.2018 № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні». Судом також у судових засіданнях було допитано свідків. Так, допитаний свідок [PERSON] повідомила, за змістом, що була знайома з позивачем та відповідачем, [PERSON] мав дружбу з її покійним чоловіком, переїхали поблизу їхнього будинку і десь осінню 1991 року свідок познайомилась з [PERSON] , коли [PERSON] та [PERSON] будували свій будинок у Дмитрівці на [ADDRESS]. Спочатку вони не проживали у своєму будинку по [ADDRESS] , а просто займались городом та садівництвом. У той час проживали на [ADDRESS] , а ось з 1993 вони вже почали будувати та жити по [ADDRESS] . Увесь цей час [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, забрали батьків [PERSON] до себе. Батьки згодом померли. Спільних дітей не було. У [PERSON] син [PERSON] , у [PERSON] дочка [PERSON] , яка постійно проживала з ними. [PERSON] почав проживати разом з ними коли поступив до училища. Жили вони однією сім`єю та мали спільне господарство, за який кошт його придбали свідок повідомила, що не знає. На запитання представника відповідача чи перебували [PERSON] та [PERSON] у цивільному шлюбі свідок повідомила, що зі слів [PERSON] та [PERSON] знала, що вони не перебувають у цивільному шлюбі. Часто з чоловіком ходили до них у гості, майже на усі свята. Після смерті [PERSON] почали рідше бачитись з [PERSON] . Стосовно майна свідок повідомила, що у [PERSON] та [PERSON] була машина Матіос (можливо «Део Матіз») потім вони її продали. У них було більше ніж одна машина, будували будинок по [ADDRESS] , де вони і проживали, також будувався будинок в с. Кияшки, в тому будинку живе його син [PERSON] . Але, за чиї кошти купували автомобілі та були побудовані будинки, свідку невідомо. Окрім того у 2000 році був придбаний будинок для [PERSON] , який потім було продано. Свідок [PERSON] надав покази, за змістом яких з [PERSON] та [PERSON] знайома з 1992 року. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, відносини з ними були сусідські, дома в них була декілька разів. Разом з [PERSON] та [PERSON] проживали батьки [PERSON] , які уже померли, коли саме не пам`ятає. Також разом з ними проживала з самого початку донька [PERSON] [PERSON] , син [PERSON] проживав з ними коли навчався в школі точно не пам`ятає, разом [PERSON] та [PERSON] збудували будинок по [ADDRESS] , в якому живе син [PERSON] . [PERSON] , огород обробляли удвох, тримали домашню худобу, до цього часу не знала, що вони не одружені, з приводу побутових питань нічого не знає. Свідок [PERSON] у своїх показах повідомив, що відповідач [PERSON] сам будував будинок за адресою [ADDRESS] , номер будинку не пам`ятає, за допомогою будівельних бригад, кошти на будівництво якого були подаровані на весілля, однак свідку не відомо, чи надавала кошти на будівництво будинку [PERSON] . В будинку проживав [PERSON] зі своєю дружиною, та про те, що будинок не належить [PERSON] , свідок не знав. Свідок також повідомив, що [PERSON] та [PERSON] жили разом, сімейні свята також відвідували разом. Одного разу на сімейному застіллі [PERSON] повідомив, що у [PERSON] є будинок, [PERSON] він купив будинок та допомагає дочці [PERSON] з житлом. [PERSON] допомагав сину, вони були у гарних стосунках, однак [PERSON] не є матір`ю [PERSON] та його не усиновлювала. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, але, у розумінні свідка, сім`ї у них не було. [PERSON] проживав своїм життям та проводив побут без неї, окрім того [PERSON] неодноразово повідомляв, що в них з [PERSON] немає спільного бюджету, вони заробляли окремо. Також [PERSON] купив будинок [PERSON] на випадок розлучення. Свідок [PERSON] показав, що з 2004 року знає [PERSON] , працювали разом у ГО «Козаки», де покійний [PERSON] був його заступником. [PERSON] не був одруженим, відомо, що на будинок претендує [PERSON] . [PERSON] разом з її сестрою просили його допомоги, щоб [PERSON] одружився на [PERSON] , однак [PERSON] ніколи не збирався одружуватися, тому що в [PERSON] були неприязні стосунки з його сином [PERSON] . [PERSON] був підприємцем та повністю утримував сім`ю. Жили [PERSON] та [PERSON] у одному будинку, але у різних кімнатах, їздили разом на море у [PERSON] . У [PERSON] господарство було у Дмитрівці , де була його пилорама, та він сам доглядав за своїм господарством, будинок з пилорамою залишився [PERSON] у спадок. Чи був будинок у [PERSON] оформлений на [PERSON] , свідку невідомо. Також у своїх показах свідок надав поясненнях, що по [ADDRESS] [PERSON] купив будинок для [PERSON] , який планували знести та отримати компенсацію Свідок [PERSON] надав покази, згідно з якими займався газифікацією будинку [PERSON] , який знаходиться у [ADDRESS] , та робив опалення. Також разом купували матеріали для роботи. Роботу оплачував [PERSON] . Особисто його не знав, тільки його батька [PERSON] , бо був разом з ним у козачистві. Чи були кошти у [PERSON] свідку невідомо. [PERSON] , свідок повідомив, що не знає і не бачив. Свідок [PERSON] показала, що працює різноробочою та працювала на будівництві будинку. Все контролював та надавав розрахунок за роботу [PERSON] . [PERSON] на будівництві не бачила. Батька [PERSON] - [PERSON] бачила неодноразово на будівництві. З [PERSON] знайома з 2010-2011 року, оскільки [PERSON] працювала у сільській раді у Дмитрівці , також свідок робила ремонт у її будинку у Базавлуках, які зараз знесли, у 2017-2018 роках, можливо раніше, точно не пам`ятає. Хто купував будинок не знає, також свідку невідомо, чи було у [PERSON] та [PERSON] спільне господарство та бюджет. Свідок [PERSON] надала покази, за змістом яких, вона є тещою Відповідача, після одруження, Відповідач із дружиною стали проживати у будинку за адресою: по [ADDRESS] . Відповідач взяв на себе підготовку до весілля, весільні гроші витрачено на будівництво цього будинку. Позивач та [PERSON] мали різні бюджети, мали різні інтереси, різні способи життя. Позивачка на весіллі була в якості гостя. Зі слів дітей, вони витратили весільні гроші на будівництво зазначеного будинку. Щодо різних бюджетів - свідку стало відомо зі слів [PERSON] при його житті. Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні у сукупності всі наведені вище судом ознаки, що притаманні сім`ї як чоловіка та жінки - [PERSON] та Позивача. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів факту проживання Позивача та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту здійсненні витрат на придбання спірного майна за кошти спільного Позивача та [PERSON] бюджету. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, згідно зі ст. 19 Конвенції, його забезпеченні дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та Протоколами до неї. Зокрема, питання помилок щодо фактів та права, які начебто були припущені національним судом, не належить до компетенції Суду доти, доки такі помилки не порушують прав та свобод, що захищаються Конвенцією (див. Garcia Ruiz v. Spain). Більше того, тоді як ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національними законодавством та судами. Суд нагадує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті ними рішення, це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed