Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

24.10.2022 [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, додаткових витрат. Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач є донькою відповідача. Наразі вона досягла повноліття, є студенткою та не має змоги працювати, тому потребує матеріальної допомоги. Вартість навчання позивача складає 1 892 грн на місяць, а загальна вартість навчання - 75 680 грн, яка може змінюватись і зростати з настанням кожного навчального семестру. Станом на 23.11.2022 матір позивача оплатила вартість навчання у сумі 6 800 грн. До того ж, позивач є внутрішньо переміщеною особою у зв`язку із збройною агресією рф проти України. Матір позивача 28.09.2022 уклала договір оренди житлового приміщення строком на 6 місяців, розмір місячної плати становить 13 000 грн. Позивач проживає в окремій кімнаті, користується електроенергією, телекомунікаціями, газопостачанням, теплопостачанням, її частка оренди становить 4 333,33 на місяць, що в сумі за 6 місяців складає 25 999,98 грн. Також позивач несе витрати по оплаті послуг за мобільний зв`язок та Інтернет в сумі 325 грн щомісяця, що складає 3 900 грн на рік. Отже, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягненням позивачем 23 років або до закінчення навчання, а також додаткові витрати у розмірі 67 739,98 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 20.12.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання /а.с.66/. Позивач у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України» у зв`язку із не функціонуванням міського відділу поштового зв`язку за місцем проживання відповідача /а.с.68,69,71/. Відповідач також додатково повідомлений про наявність справи в суді телефонними засобами зв`язку /а.с.70/. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. [PERSON] є донькою [PERSON] (а. с. 38). Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] , фактичне місце перебування як внутрішньо переміщеної особи - [ADDRESS] /а.с.35,36/. 05.09.2022 між Енергодарським інститутом державного та муніципального управління імені Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету» та [PERSON] укладено Договір № 04 (далі - Договір), предметом якого є навчання у закладі вищої освіти, термін навчання - 8 семестрів, вартість одного начального року складає 18 920 грн, загальна вартість - 75 680 грн. Станом на 12.10.2022 [PERSON] здійснила оплату за навчання у розмірі 5 000 грн. з 05.09.2022 позивач зарахована на навчання на денне відділення, спеціальність «Право», на контрактній основі, стипендію не отримує./а.с.41,42,43-44/. 28.09.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . У вказаному приміщенні проживають донька [PERSON] - [PERSON] та син [PERSON] . Договір укладений на 6 місяців, розмір місячної орендної плати складає 13 000 грн /а.с.54-57,58/ У зв`язку з навчанням, як вказує позивач, вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач, на її думку, може надавати таку допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 Сімейного кодексу України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання суду не надано. При цьому, обґрунтування заявлено розміру аліментів, а саме 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача позивачем не наведено. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, судом, з урахуванням загальних засад судочинства, а саме розумності та справедливості, встановлено наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання доньки на період її навчання, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання доньки і до закінчення навчання, але не більше як досягнення нею 23 років, починаючи з часу звернення позивача з заявою до суду. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з навчанням позивача, у розмірі 67 739,98 грн, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, перелік яких визначений цією статтею, він не є вичерпним і залежить від кожного окремого випадку. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, якими є періодичні витрати на лікування або оздоровлення дитини; систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів. Виходячи з норм ст.185 СК України, під додатковими витратами слід розуміти періодичні витрати на лікування дитини, систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами, які потребують лікування, витрати на гуртки, заняття, тощо. Отже, з наведеного слід дійти висновку, що додаткові витрати на дитину це витрати, що викликані особливими обставинами/потребами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Додаткові витрати на дитину не є аліментами. Однак визначені позивачем у позові витрати у розмірі 67 739,98 грн, частина з яких є, як вказує позивач, вартістю навчання, частина - її часткою оренди, а також витрати по оплаті послуг за мобільний зв`язок та Інтернет, не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial