Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про зняття арештів. Свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03-645/07-А. У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17 серпня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу. Предметом договору є автомобіль марки «Fоrd Tranzit» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить відповідачу на праві власності. [PERSON] умови кредитного договору не виконував, у результаті чого на предмет договору застави Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було накладено арешт. Зокрема, Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено чотири постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження: - постанова № 34/28 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 16 лютого 2011 року; - постанова № 1050/13 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 20 травня 2011 року; - постанова № 298/2 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 27 серпня 2014 року; - постанова № 299/2 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 27 серпня 2014 року. У результаті укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 18 лютого 2019 року та договору про відступлення прав вимоги за договором застави транспортного засобу від 18 лютого 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» та позивачем право вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» як первісного кредитора та заставодержателя було задоволено у повному обсязі. Наявність арешту на заставний автомобіль перешкоджає йому скористатись своїм правом заставодержателя на перереєстрацію автомобіля. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешти з автомобіля марки «Fоrd Tranzit» державний реєстраційний номер [NUMBER] , які накладені Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, зокрема: - постановою № 34/28 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 16 лютого 2011 року (виконавче провадження № 25495588); - постановою № 1050/13 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 20 травня 2011 року (виконавче провадження № 26556588); - постановою № 298/2 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 27 серпня 2014 року (виконавче провадження № 40567995); - постановою № 299/2 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 27 серпня 2014 року (виконавче провадження № 40568008). Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій він просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 83). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03-645/07-А (а.с. 7-9). У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17 серпня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу (а.с. 11). Предметом договору є автомобіль марки «Fоrd Tranzit» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить відповідачу на праві власності (а.с. 35). З позову вбачається, що [PERSON] умови кредитного договору не виконував, у результаті чого на предмет договору застави Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було накладено арешти, зокрема: - постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 12 вересня 2011 року (виконавче провадження № 25495588) (а.с. 111); - постановою № 1050/13 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 20 травня 2011 року (виконавче провадження № 26556588) (а.с. 113-114); - постановою № 298/2 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 27 серпня 2014 року (виконавче провадження № 40567995) (а.с. 117); - постановою № 299/2 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 27 серпня 2014 року (виконавче провадження № 40568008) (а.с. 120). 31 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило, а ТОВ «Глобал Спліт» прийняло право вимоги за кредитним договором № 03-645/07-А від 17 серпня 2007 року (а.с. 12-15). 31 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило, а ТОВ «Глобал Спліт» прийняло право вимоги за договором застави транспортного засобу від 17 серпня 2007 року (а.с. 16-20). 27 грудня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір факторингу № 2712/ФК-1 (а.с. 21-28). 18 лютого 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» відступило, а [PERSON] прийняв право вимоги за кредитним договором № 03-645/07-А від 17 серпня 2007 року (а.с. 38-40). 18 лютого 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором застави, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» відступило, а [PERSON] прийняв право вимоги за договором застави транспортного засобу від 17 серпня 2007 року (а.с. 41-43). З позову вбачається, що у результаті укладення зазначених договорів право вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» як первісного кредитора та заставодержателя було задоволено у повному обсязі. Позивач посилається на те, що наявність арешту на заставний автомобіль перешкоджає йому скористатись своїм правом заставодержателя на перереєстрацію автомобіля. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Абзацом 1 ст. 20 цього закону визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Пунктом 2.2. договору про відступлення прав вимоги за договором застави від 18 лютого 2019 року визначено, що за цим договором новий заставодержатель в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання первісним заставодержателем у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває наступні права первісного заставодержателя за договором застави, а саме: одержати, переважно перед іншими кредиторами заставодавця, у порядку визначеному договором застави задоволенні всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, тощо, що випливають з умов кредитного договору та/або договору застави, за рахунок майна, вказаного у додатку 1 до даного договору. Права первісного заставодержателя за договором застави переходять до нового заставодержателя відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У матеріалах справи міститься постанова про закінчення виконавчого провадження № 25495588 від 29 грудня 2012 року, якою провадження передано до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві (а.с. 112). Арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 16 лютого 2011 року, знятий не був. Постановою від 15 травня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу у виконавчому провадженні № 26556588 (а.с. 115). Арешт, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 20 травня 2011 року, знятий не був. Постановою про закінчення виконавчого провадження № 40567995 від 09 жовтня 2014 року знято арешт з усього майна боржника, який було накладено постановою про арешт майна боржника від 27 серпня 2014 року (а.с. 118). Постановою про закінчення виконавчого провадження № 40568008 від 09 жовтня 2014 року знято арешт з усього майна боржника, який було накладено постановою про арешт майна боржника від 27 серпня 2014 року (а.с. 121). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження заставного майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, враховуючи, що в рамках виконавчих проваджень № 40567995 та № 40568008 арешт з майна знятий постановами державного виконавця, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1536 гривень 80 копійок судового збору.

Outcome: partial