Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 серпня 2022 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказав, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач за даною адресою не проживає більше ніж 5 років, комунальні платежі не сплачує і в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі він не з`являється вже тривалий час, так як виїхав на постійне місце проживання до іншого міста. Реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг, тому є необхідність для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності, серії [NUMBER] від 19.06.2006 посвідченим Косівською сільською радою та технічним паспортом на житловий будинок від 15.06.2009. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з 24.02.2016. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 291 від 30.08.2022, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 24 лютого 2016 року та за даною адресою не проживає. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, домовленості між ним та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання особи таким, що втратив право користування житловим будинком. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved