Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаною заявою. В обґрунтування заяви указує, що вона з листопада 2012 року фактично проживала з [PERSON] , [INFO] , за її місцем реєстрації по [ADDRESS] , разом із [PERSON] вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, заявник брала участь у витратах на утримання житла, його ремонт, забезпечувала [PERSON] лікуванням на час хвороби. [INFO] [PERSON] померла та заявник забезпечила її поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на праві власності. Указуючи, що вона та померла [PERSON] фактично проживали разом протягом останніх дев`яти років, то відповідно до ч. 2 ст. 1258, ст. 1264 ЦК України є спадкоємицею четвертої черги. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлої немає. 14 вересня 2022 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Баки О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Але в одержанні свідоцтва заявнику відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства після померлої [PERSON] . Оскільки у позасудовому порядку вона не може підтвердити факт спільного проживання із спадкодавцем, то вимушена звернутися для вирішення такого питання до суду. Метою звернення до суду є встановлення факту постійного проживання заявниці, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно у нотаріальному порядку. Ухвалою судді від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року витребувано докази у справі. Докази отримано 06 грудня 2022 року. У судовому засіданні 13 лютого 2023 року допитано свідків у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Заявник указала, що померла [PERSON] була матір`ю її першого чоловіка, з якою до листопада 2012 року вона підтримувала дружні стосунки. У листопаді 2012 року, коли стан здоров`я [PERSON] став погіршуватися, вона почала піклуватися про [PERSON] придбавала продукти, готувала для неї їжу, наглядала за нею та проживала з нею, оплачувала комунальні послуги. Син [PERSON] виїжджав за кордон на довгий строк та після повернення в Україну помер у 2017 році. Заінтересована особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бака Оксана Василівна у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Заявник [PERSON] , відповідно до засвідченої копії паспорту громадянки України зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.7-8/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2021 року, [INFO] у віці 85 років в м. Новомосковськ Дніпропетровської області померла [PERSON] , [INFO] , про що був зроблений актовий запис № 1558 /а.с.9/. У відповідності до копії відповіді виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 31 серпня 2022 року № 2345 [PERSON] по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровано 0 осіб /а.с.44/. Згідно з відповіддю КП «Новомосковськ МБТІ» ДОР від 30 серпня 2022 року № 1431/22 відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19.05.1993 відповідно до рішення № 00346 Новомосковського ЖЕО від 07 травня 1993 року та частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 травня 1996 року за р.№1948 Новомосковською державною конторою) /а.с.10/. Указані відомості підтверджуються копіями свідоцтва про право власності, виданого 19.05.1993 /а.с.25/ та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , виданого 23 травня 1996 року за р.№1948 /а.с.47/, свідоцтва про реєстрацію права власності від 21 квітня 2009 року /а.с.48/. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є знайомими [PERSON] та померлої [PERSON] , кожна окремо, показали, що приблизно з 2012 року спілкувалися та відвідували [PERSON] та [PERSON] [PERSON] вважала [PERSON] членом своєї родини. [PERSON] разом із [PERSON] вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, заявник брала участь у витратах на утримання житла, його ремонт, забезпечувала [PERSON] лікуванням на час хвороби на день смерті [PERSON] . [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що є знайомою [PERSON] та померлою [PERSON] . З 2005 року [PERSON] придбавала у неї молоко для [PERSON] . У наступному вона, на прохання [PERSON] та через її неможливість залишення хворої [PERSON] , придбавала продукти, гроші за які віддавала [PERSON] , коли вона приносила їх за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О.В. від 14 вересня 2022 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, окрім іншого - у зв`язку з відсутністю реєстрації за місцем реєстрації [PERSON] на день смерті інших осіб /а.с.12-13/. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід ураховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] в помешканні, у якому проживала [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Ураховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved