Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Рух справи 12.05.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 06.05.2021, за підписом директора позивача - Лопатіна К.О., в якій позивач просить стягнути з відповідача: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 23 343,10 грн; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8 505,87 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 231,54 грн; - витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн; - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 14.05.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.05.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Доводи позову В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг не виконував, у зв`язку з чим, станом на 01.04.2021 у останнього утворилася заборгованість в загальній сумі 40 080,51 грн, яка складається з: - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 23 343,10 грн; - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8 505,87 грн; - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 231,54 грн; За таких обставин, позивач просить суд захистити його порушені права та інтереси, ухваливши рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 40 080,51 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до наданої довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За змістом ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV громадянин України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ч. 10 ст. 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом. Суд надіслав копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів на відому адресу реєстрації відповідача. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача про розгляд даної справи, 23.06.2021 суд зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади, - уніфікований покажчик ресурсу: https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/gromadyanam/111/1287834/ Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Зі змісту долученого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.05.2018 по 31.03.2021 становить 16 737,41 грн, з яких: -за послуги з централізованого опалення - 8 505,87 грн; -за послуги централізованого постачання гарячої води - 8 231,54 грн. Також, позивач до матеріалів справи долучив копію аналогічного розрахунку за період з 01.11.2018 по 31.03.2021, зі змісту якого заборгованість відповідача становить 23 343,10 грн з яких: за послуги з централізованого опалення - 23 343,10 грн; за послуги централізованого постачання гарячої води - 0,00 грн. Також, до матеріалів справи долучено копію витягу додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» за змістом яких, заборгованість відповідача становить 23 343,10 грн за послуги з централізованого опалення. Окрім того, в матеріалах справи наявні копії відомостей реєстрації параметрів теплоспоживання за адресою: [ADDRESS] за змістом яких: -з 18.02.2021 по 22.03.2021 спожито 203,60 Гкал; -з 27.01.2021 по 18.02.2021 спожито 179 Гкал; -з 23.12.2020 по 27.01.2021 спожито 221 Гкал; -з 24.11.2020 по 24.11.2020 спожито 181 Гкал; -з 22.10.2020 по 24.11.2020 спожито 154 Гкал; -з 01.10.2020 по 22.10.2020 спожито 6,42 Гкал; -з 18.12.2019 по 13.01.2020 спожито 165,5 Гкал; -з 29.11.2019 по 18.12.2019 спожито 177,7 Гкал; -з 25.04.2019 по 19.11.2019 спожито 97,15 Гкал; -з 16.03.2019 по 25.04.2019 спожито 126,31 Гкал; -з 22.11.2018 по 20.12.2018 спожито 209,14 Гкал; -з 29.10.2018 по 22.11.2018 спожито 183,99 Гкал; -з 15.04.2018 по 20.10.2018 спожито 0 Гкал; Також, до матеріалів справи долучено копії відомостей споживача за адресою: [ADDRESS] з яких: -з 17.02.2019 по 19.03.2019 спожито 177,02 Гкал; -з 21.01.2019 по 16.02.2019 спожито 202,68 Гкал; -з 20.12.2018 по 20.01.2019 спожито 237,08 Гкал. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Положеннями ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - це індивідуальний або колективний споживач. Водночас, за змістом п. 6 ч. ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої позивачем до матеріалів позовної заяви, вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. В той же час, на виконання ухвали суду від 28.05.2021 КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надало копію свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1997 зі змісту якої вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам його сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, суд враховує, що зі змісту довідки про реєстрацію місця проживання від 21.05.2021, наданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА вбачається, що місце проживання відповідача - [PERSON] з 05.07.1994 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Доказів протилежного відповідачем не надано. У зв`язку з викладеним, суд погоджується з тим, що належним відповідачем у цій справі є [PERSON] , а тому обов`язок з утримання квартири [ADDRESS] , лежить саме на ньому. За змістом правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17): «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними». Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належать: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону. Розпорядженням № 700 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.04.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема: централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1336,94 грн за 1 Гкал; централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 30,20 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення. централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 74,49 за 1 куб.м. централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 63,37 за 1 куб.м. Розпорядженням № 1294 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема: централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1354,78 грн за 1 Гкал; централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 31,52 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення. централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 80,59 за 1 куб. м. централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 74,52 за 1 куб.м. Розпорядженням № 2340 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема: централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1654,41 грн за 1 Гкал; централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 38,50 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення. централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 97,89 за 1 куб.м. централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 90,54 за 1 куб.м. Щодо стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення з 01.05.2018 Зі змісту долучених до позовної заяви документів вбачається, що в будинку [ADDRESS] , в якому розташована квартира [ADDRESS] , встановлені будинкові засоби обліку теплової енергії. Разом з тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність встановленого у квартирі [ADDRESS] , квартирного засобу обліку теплової енергії. За таких обставин, позивачем правильно застосовані в розрахунку тарифи на централізоване опалення у наступному розмірі: -з травня 2018 по липень - 1336,94 грн за 1 Гкал; -з серпня 2018 по грудень 2018 -1354,78 грн за 1 Гкал; -з січня 2019 по березень 2021 - 1654,41 грн за 1 Гкал; За змістом роз`яснення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 17.11.2016 «Про порядок здійснення нарахувань вартості послуг з опалення», нарахування вартості послуг з опалення здійснюється у наступному порядку: у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. При наявності будинкового теплолічильника кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника та розподіляється пропорційно площі приміщень, що опалюються (квартир, місць загального користування тощо): спожитий обсяг ділиться на опалювану площу всього будинку та помножується на опалювану площу окремої квартири та тариф. Суд звертає увагу, що зі змісту долучених до позовної заяви документів, неможливо перевірити правильність нарахування КП «Київтеплоенерго» заборгованості за централізоване опалення [PERSON] . Зокрема, позивачем не надано документів на підтвердження точної площі приміщень що опалюються в буд. [ADDRESS] , в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких суд міг би встановити опалювану площу квартири [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиті з травня 2018 по березень 2021 послуги з централізованого опалення в сумі 8 505,67 грн. Щодо стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води з 01.05.2018 Відповідно до п. 19 Постанови КМУ № 1182 від 11.12.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» одиницею вимірювання обсягу спожитої споживачем гарячої води є куб. метр. Зі змісту долученого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за спожиті послуги з постачання гарячої води вбачається, що позивачем застосовані наступні тарифи: -з травня 2018 по липень 2018 - 74,49 грн за 1 куб.м.; -з серпня 2018 по грудень 2018 - 80,59 грн за 1 куб.м.; -з січня 2019 по березень 2021 - 97,89 грн за 1 куб.м. Таким чином, заборгованість відповідача за централізоване постачання гарячої води розрахована, на підставі тарифів, які застосовуються за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення). За змістом Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, витрати теплової та електричної енергії на циркуляцію у розподільних, внутрішньобудинкових мережах і рушникосушильниках визначаються за розрахунком окремо для кожного будинку, а за відсутності таких розрахунків - як стала частка загальної суми витрат теплової та електричної енергії, що припадає на будинок. У випадку, якщо проектом будинку передбачено наявність рушникосушильника, то самовільний його демонтаж не є підставою для здійснення коригування нарахувань за послугу з гарячого водопостачання (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2022 у справі № 759/3086/19 (провадження № 61-17110св20). Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що проектом будинку по [ADDRESS] передбачені або не передбачені рушникосушильники в квартирах. Отже, в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність підключеного рушникосушильника, у квартирі [ADDRESS] , до системи гарячого постачання. Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обсягів спожитої відповідачем послуги, зокрема показань засобів вимірювальної техніки за кожний період, в межах якого позивачем нарахована заборгованість. За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості відповідачу за спожиті послуги з постачання гарячої води. У зв`язку з викладеним, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з заборгованості за спожиті з травня 2018 по березень 2021 послуги з постачання гарячої води. Щодо стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення До матеріалів справи позивачем долучено копії витягу додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладений між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» за змістом якого, заборгованість [PERSON] становить 23 343,10 грн, з яких: -за послуги з централізованого опалення - 23 343,10 грн; Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження фактів споживання відповідачем послуг з централізованого опалення, а також обсягів та конкретних періодів такого споживання до 01.05.2018 позивачем не надано. Суд звертає увагу, що підставою нарахування житлово-комунальних послуг є: - факт їх споживання; - обсяги споживання за конкретний період; - тарифи. За таких обставин, на підставі одного лише додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», суд не може перевірити правильність нарахування відповідачу заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, які були спожиті останнім, зі слів позивача, до 01.05.2018. У зв`язку з викладеним, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення. Висновки суду Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок в сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, здійснивши системний аналіз положень чинного законодавства України, прийшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову у даній справі. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, то судові витрати у справі покладаються на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed