Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Керівник Вараської окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до [PERSON] про витребування з незаконного володіння гідротехнічної споруди (дамби захисної). Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 30.12.2022. 30.12.2022 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги. Відповідач визнав позов повністю, будь-яких пояснень не надав. Дослідивши обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову з наступних підстав. Так, наказом Фонду державного майна України від 25.07.2016 №1421 прийнято рішення про приватизацію Державного підприємства «Тепличний комбінат», код ЄДРПОУ 39583662, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Ватутіна, 69. В подальшому наказом Фонду від 29.12.2016 №2341, затверджено план приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства. Відповідно до затвердженого плану, під час приватизації ДП «Тепличний комбінат», не ввійшло до статутного капіталу та залишилось на балансі новоствореного Публічного акціонерного товариства «Тепличний комбінат», код ЄДРПОУ 39583662, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Ватутіна, 69, майно визначене п. 3.6 розділу III «Оцінка об`єкта приватизації» Плану приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Тепличний комбінат». Органом управління вказаного майна є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі Регіональне відділення). Зокрема, в ході приватизації не ввійшли до статутного капіталу та залишились на балансі ПАТ «Тепличний комбінат»: ставок №1 (інвентарний номер 10320026), ставок №2 (інвентарний номер 10320027), ставок накопичувач (інвентарний номер 10320028), незавершене капітальне будівництво ставка №4, що знаходяться в с. Березина, Володимирецького р-ну., Рівненської обл. В зв`язку з розпочатою процедурою ліквідації ПАТ «Тепличний комбінат», на підставі наказу Регіонального відділення від 12.07.2019 №457, згідно з Договором №3 безоплатного зберігання державного майна, акту приймання-передачі від 15.07.2019 з балансу ПАТ «Тепличний комбінат» на безоплатне зберігання, без права використання Товариству з обмеженою відповідальністю «НІДБІЛД» передане державне майно, в тому числі ставок №1 (інвентарний номер 10320026), ставок №2 (інвентарний номер 10320027), ставок накопичувач (інвентарний номер 10320028), незавершене капітальне будівництво ставка №4. Окрім цього, відповідно до наказу Регіонального відділення від 04.08.2022 №356-вс способом управління державним майно яке в процесі приватизації ДП «Тепличний комбінат» не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Тепличний комбінат», але залишилось у нього на балансі, в тому числі щодо ставка №1, ставка №2, ставка-накопичувача, незавершеного капітального будівництва ставка №4 підсобного с/г с. Березина, визначено передання в оренду. Згідно паспорту рибного господарства в с. Березина, Володимирецького району, Рівненської обл., виготовленого ДП «Проектно- вишукувальний інститут «Рівнедіпроводгосп» в 2005 році, наданого Регіональним офісом водних ресурсів у Рівненській області встановлено, що „ для регулювання і підтримання на заданому рівні об`ємів води в складі рибного господарства до якого входять ставок №1 (інвентарний номер 10320026), ставок №2 (інвентарний номер 10320027), ставок накопичувач (інвентарний номер 10320028), незавершене капітальне будівництво ставка №4 функціонують дамби обвалування, водозабірні, перепускні та скидні споруди, які є складовими ставків. Разом з тим, 28.03.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області Русіним Олександром Віталійовичем прийнято рішення 29135991, яким проведено державну реєстрацію права власності на комплекс гідротехнічних споруд (дамби захисні), що знаходяться за адресою с. Березина, Володимирецького р-ну., Рівненської обл., які є складовими частинами ставка №1, ставка №2, ставка накопичувана, незавершеного капітального будівництва ставка №4, що в процесі приватизації ДП «Тепличний комбінат» не увійшли до статутного капіталу ПАТ «Тепличний комбінат», але залишилось у нього на балансі. Зокрема державним реєстратором зареєстровано право власності на наступні об`єкти: Дамба захисна-1 (32275,6 кв.м), Дамба захисна -2 (22753,1 кв.м), Дамба захисна-3 (10545,6), Дамба захисна-4 (32523,4 кв.м), Дамба захисна-5 (279245,6 кв.м), Дамба захисна-6 (10714,3 кв.м), Дамба захисна -7 (21345,7 кв.м), Дамба захисна-8 (14311,7 кв.м), Дамба захисна-9 (13794 кв.м), Дамба захисна-10 (4181,3 кв.м), Дамба захисна-11 (2955,5 кв.м), Дамба захисна- 12 (4644 кв.м), Дамба захисна-13 (29683,8 кв.м), Дамба захисна-14 (3060,4 кв.м), Дамба захисна-15 (3074,4 кв.м), Дамба захисна-16 (1243,6 кв.м), Дамба захисна-17 (3032,4 кв.м), Дамба захисна-18 (2985,5 кв.м), Дамба захисна-9 (2982,4 кв.м), Дамба захисна-аі, Дамба захисна-а2, Дамба захисна-аЗ, Дамба захисна-а4, Дамба захисна-а5, Дамба захисна-аб, Рибовловлювач-а7 (175 кв.м), Шлюз-а8, Шлюз-а9, Шлюз-аЮ, Шлюз-аіі, Шлюз-а12, Шлюз-аІЗ, Шлюз-а14, Шлюз-а15, Шлюз-аіб, 1Плюз-а17, Шлюз-а18, Шлюз-а19, Шлюз-а20, Шлюз-а21, Шлюз-а22, Шлюз-а23, НІлюз-а24, Шлюз-а25, Шлюз-а26, Шлюз-а27, Шлюз-а28, Рибовловлювач-а29 (82,8 кв.м), з одночасним відкриттям розділу щодо об`єкту нерухомого майна - реєстраційний номер 895689656208. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для державної реєстрації об`єкту нерухомості слугував технічний паспорт виданий Комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради №268 від 07.11.2013. Разом з тим, відповідно до листа КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» POP №84 від 28.06.2022, встановлено що технічний паспорт за №268 по с. Березина нинішнього Вараського та колишнього Володимирецького району, Рівненської області не виготовлявся. Право приватної власності на об`єкт нерухомості - комплекс гідротехнічних споруд (дамби захисні), державним реєстратором прав на нерухоме майно Русіним О.В., було зареєстровано за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . В подальшому, 11.05.2016 [PERSON] , як засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕ ТОРГ ЗАХІД», код ЄДРПОУ 40412202, внесено комплекс гідротехнічних споруд (дамби захисні) до статутного капіталу товариства. В зв`язку з цим на підставі акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «РІВНЕ ТОРГ ЗАХІД» від 11.05.2016, державним реєстратором прийнято рішення №29625935 від 17.05.2016 про зміну власника комплексу гідротехнічних споруд (дамби захисні) на ТОВ «РІВНЕ ТОРГ ЗАХІД». Окрім цього, 02.06.2016 державним реєстратором Русіним О.В., прийнято рішення №29860653 про поділ вказаного об`єкту нерухомого майна. В той же день, тобто 02.06.2016 прийнято рішення №29859904 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна - гідротехнічна споруда (дамба захисна) загальною площею 49 715 кв.м, що знаходиться за адресою Більськовільська сільська рада, Володимирецького р-ну., Рівненської обл. та складається з наступних об`єктів: Дамба захисна - 4 (17 480 кв. м); Дамба захисна - 6 (10714,3 кв.м), Дамба захисна - 7 (21 345,7 кв.м), Шлюз - аб, Рибовловлювач - а7 (170 кв.м), Шлюз - а8, Шлюз а9, Шлюз - аЮ, з одночасним відкриттям об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер 936791356208. Далі, 08.06.2016 між ТОВ «РІВНЕ ТОРГ ЗАХІД» та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , укладеного договір купівлі-продажу №545 про продаж 14 частки гідротехнічної споруди (дамби захисної), а також договір №547 про продаж 14 частки гідротехнічної споруди (дамби захисної), які були посвідчені приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюком Ф.П. Внаслідок цього, право власності на об`єкт нерухомого майна - гідротехнічна споруда (дамба захисна) загальною площею 49 715 кв.м в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Перелік документів, які є підставою для державної реєстрації права власності встановлений ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться виключно на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або,; припинення прав на нерухоме майно. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року (далі Порядку). Так п.п. 41-72 Порядку встановлено перелік документів, що надаються додатково окрім документів встановлених ст. 27 Закону. Пунктами 41, 43, 44, 52, 54, 63, 64, 65 Порядку, встановлені випадки коли для державної реєстрації права власності поміж іншого додатково надається технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, що затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політки України №127 від 24.05.2001, технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Таким чином, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна а лише описує об`єкт та визначає його складові. Технічний паспорт не входить до переліку документів встановлених ч. 1 ст. 27 Закону, які є підставою для державної реєстрації прав власності та інших речових прав, при цьому технічний паспорт є документом, що в випадках встановлених Порядком надається разом з іншими документами для проведення державної реєстрації прав власності. Згідно з п. 1-3 ч. З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Однак, зазначені вимоги не були виконані державним реєстратором, про що свідчить прийняте ним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації за [PERSON] комплексу гідротехнічних споруд (дамби захисні), що розташовані за адресою: Рівненська обл., Володимирецький р-н., с. Березина, лише на підставі технічного паспорту. Окрім цього встановлено, що технічний паспорт за [ADDRESS] не виготовлявся. Таким чином, для реєстрації права власності на комплекс гідротехнічних споруд (дамби захисні) що розташовані за адресою: Рівненська обл., Володимирецький р-н., с. Березина було використано неіснуючий, а фактично підроблений документ, яким є технічний паспорт №268 від 07.11.2013. Як наслідок, державним майном, що під час приватизації ДП «Тепличний комбінат» не ввійшло до статутного капіталу та залишилось на балансі новоствореного ПАТ «Тепличний комбінат», органом управління якого є Регіональне відділення, без законних на те підстав незаконно заволодів [PERSON] . Окрім цього, в подальшому, в наслідок наступних незаконних правочинів частина майна перейшла в володіння до [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. У зв`язку із цим виникає необхідність у відновлені порушеного права державної власності. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження №14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 372/1684/14-ц). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певного особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі №48/340 (провадження №12-14звг19, пункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17 (провадження N 12-234гс18, пункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження N 12-80гс20, пункт 6.13)). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 3 частини 1 ст. 388 ЦК України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (провадження №14- 2цс21, пункти 62-65) володіння нерухомим майном досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна (крім бездокументарних цінних паперів, часток у статутному капіталі ТОВ, інших нематеріальних об`єктів тощо), а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна. Враховуючи те, що комплекс гідротехнічних споруд (дамби захисні), що,; знаходяться за адресою с. Березина, Володимирецького р-ну., Рівненської обл., які є складовими частинами ставка №1, ставка №2, ставка накопичувана, незавершеного капітального будівництва ставка №4, що в процесі приватизації ДТТ «Тепличний комбінат» не увійшли до статутного капіталу ПАТ «Тепличний комбінат», незаконно, без відповідної правової підстави, в супереч волі власника, вибув з державної власності наявні правові підстави для його витребування з незаконного володіння. Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21, пункт 148), 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (провадження №12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18 (провадження №12-148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20, пункт 74) та інших. Оскільки вчинення дій щодо первинної реєстрація права власності за [PERSON] є незаконним, то і всі інші дії щодо спірного майна, а саме: внесення [PERSON] , як засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕ ТОРГ ЗАХІД», комплексу гідротехнічних споруд (дамби захисні) до статутного капіталу товариства, укладення договорів купівлі-продажу №545 та 547 про продаж 1А частки гідротехнічної споруди (дамби захисної), від 08.06.2016 між ТОВ «РІВНЕ ТОРГ ЗАХІД» та [PERSON] - є неправомірними. Враховуючи вищенаведене, зокрема практику Верховного суду, та конкретні обставини справи ефективним способом захисту у даному спорі є саме витребування спірного майна з чужого незаконного володіння, тобто від особи, що є останнім набувачем такого майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Як вбачається зі ст.205 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Прийняття такого рішення можливе і у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до положень ч.3 ст.200 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved