Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що у період з 28.10.2020 по 28.06.2022 він перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Наукове-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш». 28.06.2022 згідно Наказу № 142-к «Про припинення трудового договору» його було звільнено з посади завідувача складським господарством за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. За період роботи з 01.02.2022 по 28.06.2022 Відповідачем було заборговано йому заробітну плату у розмірі 23 215 грн 90 коп. Також відповідно до Наказу № 142-к Відповідач повинен був провести виплату компенсацію за невикористану відпустку в кількості 5 календарних днів за період роботи з 28.10.2020 по 28.06.2022 у розмірі - 3215 грн 90 коп. Однак, вдень звільнення, 28.06.2022 Відповідач не повідомив його про всі нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, і, взагалі, не здійснив будь-яких нарахувань (заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку), то є грубим порушенням норм чинного трудового законодавства. Відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, не нарахував заробітну плату за період з 01 березня 2022 року по 28 червня 2022 року - 86 робочих днів, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 46 робочих днів, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 96 716 грн 46 коп. Тому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 26431 грн 80 коп; середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 01.03.2022 по день ухвалення судового рішення. 10.01.2023 [PERSON] надав заяву про уточнення позовних вимог, де зазначив, що 05.10.2022 на його картковий рахунок від Приватного акціонерного товариства «Наукове-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» надійшли кошти в сумі 11420 грн 06 коп. Таким чином заборгованість по заробітній платі залишається 15011 грн 74 коп. Тому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» на його користь заборгованість по заробітній платі 15011 грн 74 коп. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 01 березня 2022 року по день ухвалення судового рішення. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Наукове-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 28.10.2020 позивач був прийнятий на посаду комірника у складське господарство Приватного акціонерного товариства «Наукове-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» (а.с. 8). На підставі наказу №185-К від 27.10.2020 [PERSON] прийнято на посаду комірника складського господарства AT «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» з наступними умовами праці: тривалість робочого тижня 40 год та посадовий оклад 5 000 грн. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу у січні 2022 року [PERSON] відпрацював 11 робочих днів, за які згідно розрахункового листа за січень 2022 року Відповідачем нараховано заробітну плату у розмірі 32 238, 71 грн. та утримано податків та зборів на суму 6 286, 55 грн. На картковий рахунок Позивача у січні 2022 року перераховано 12 675,08 грн. Борг за підприємством на кінець місяця - 1 151, 28 грн. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу у лютому 2022 року Позивач відпрацював 15 робочих днів, за які згідно розрахункового листа за лютий 2022 року Відповідачем нараховано заробітну плату у розмірі 19575,91 грн та утримано податків та зборів на суму 3817,30 грн. На картковий рахунок Позивача у лютому 2022 року перераховано 24 376, 16 грн. Борг за підприємством на кінець місяця - 8533,73 грн. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу у березні 2022 року Позивач відпрацював 9 робочих днів, за які згідно розрахункового листа за березень 2022 року Відповідачем нараховано заробітну плату у розмірі 5591,97 грн. та утримано податків та зборів на суму 583, 43 грн. На картковий рахунок Позивача у березні 2022 року перераховано 4 600, 00 грн. Борг за підприємством на кінець місяця - 8 942, 27 грн. З 14 березня по 28 червня 2022 року [PERSON] на роботу не виходив. 28 червня 2022 року [PERSON] звернувся до Відповідача з заявою про звільнення з роботи за згодою сторін. На підставі наказу №142-к трудові відносини між Позивачем та Відповідачем припинено з 28.06.2022 у відповідності до п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с. 9). На момент звільнення Позивача заборгованість Відповідача по заробітній платі становила 8 942,27 грн., крім того, за невикористані 5 днів відпустки Позивачу була нарахована компенсація у розмірі 3078,00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем на день звільнення складав 11420,06 грн. Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. За вимогами статей 115, 116 Кодексу Законів про працю України, статті 24 Закону України «Про оплату праці», - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу Законів про працю України, - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 116 Кодексу Законів про працю України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Заборгованість Відповідача перед Позивачем сплачена 05.10.2022, що підтверджується платіжним дорученням №9098 від 05.10.2022 та реєстром №273 від 05.10.2022. Таким чином, станом на 05.10.2022 заборгованість Відповідача по заробітній платі перед [PERSON] відсутня, у зв`язку з цим у задоволенні даної вимоги слід відмовити. З приводу стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку з 01.03.20222 по день ухвалення рішення слід зазначити таке. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року. У подальшому, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 22.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» урегульовано Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон), який діє протягом воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до частин 2, 3 статті 1 Закону на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Частиною 3 статті 10 Закону передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Торгово-промислова палата України Листом у листі від 28.02.2022 №2024.02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022. За таких обставин, порушення зобов`язання щодо розрахунку при звільненні з [PERSON] сталося внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили, що на підставі частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням, а тому в даній частині позову також слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки [PERSON] не надав належних доказів на підтвердження своєї позиції, то в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed