Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 вересня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №1737. Обґрунтовує позов тим, що в шлюбі сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Багато років тому позивач поїхала за кордон і з того часу їх сімейне життя з відповідачем припинилося. Спору щодо місця проживання дітей немає. Зазначає, що сторони втратили почуття взаємної любові та підтримки, шлюбні відносини припинені, не ведуть спільне господарство. Вважає, що сім`я припинила своє існування, примирення не можливе, шлюб існує формально, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 30 листопада 2022 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) та призначено судове засідання. Від відповідача 13.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на протязі багатьох років з часу одруження вони проживали з позивачкою в злагоді, виховували дітей. На даний час вони не сварились, у них є спільні діти, просив надати термін для примирення. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2023 року у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення відмовлено. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, 06.09.1997 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №1737. В шлюбі мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З`ясовано, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття любові та поваги один до одного, тривалий час разом не проживають. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер, сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, тривалий час проживають окремо. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У подружжя відсутнє взаєморозуміння, взаємне почуття любові, що вказує на недоцільність перебування сторін у шлюбі, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що сторони не підтримують подружніх стосунків, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, їх дітям, примирення є неможливим, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння і взаємне почуття любові, що вказує на недоцільність перебування сторін у шлюбі, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо. Отже, оскільки відсутні підстави для подальшого збереження формального шлюбу, тому шлюб слід розірвати. Задовольняючи позов, відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992,4 грн. На підставі ст.ст.105, 109, 112, 113 СК України,

Outcome: approved