Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 30 000 грн та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Позов обґрунтовано тим, що позивачу [PERSON] та її чоловікові [PERSON] запропонували роботу в Курській області Російської Федерації з обрізки яблунь з оплатою 30 грн за три місяці роботи. Позивач з домовилася з своїм двоюрідним братом [PERSON] про те, що останній на час відсутності позивача та її чоловіка буде доглядати господарство позивача. Але на час, коли позивачу та її чоловіку треба було виїжджати на роботу, відповідач [PERSON] відмовився від своїх попередніх зобов`язань по догляду за господарством позивача, у зв`язку з чим позивач була вимушена відмовитися від пропозиції роботи та не отримала заробітку, на який сподівалася. З огляду на це просила суд стягнути з відповідача неотриманий заробіток та моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та пояснив, що дійсно він та позивач домовилися про роботу в РФ, але через невиконання відповідачем своїх обіцянок, не змогли поїхати на роботу та не отримали заробіток на суму 30 000 грн, який вважає підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , а також з нього слід стягнути і моральну шкоду, яку позивач оцінює на суму 100 000 грн. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився, подав до суду відзив на позовну заяву в якому заначив, що ніяких домовленостей з позивачем [PERSON] у нього не було, тому посилання позивача на факт їх порушення є надуманим. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Також просив судовий розгляд цієї справи проводи без його участі. Суд, дослідивши позицію позивача та відповідача, пояснення представника позивача дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Ст. 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом ст. ст. 626-628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Стаття 623 ЦК України визначає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи є наслідком такої протиправної поведінки. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з поданого відзиву на позовну заяву, відповідач категорично заперечує існування будь яких договірних відносин з позивачем. З пояснень представника позивача, встановлено, що ніяких доказів існування домовленості з відповідачем крім пояснення позивача та її представника не має, як не має доказів реальності пропозиції про роботу в РФ та розміру оплати за неї . Таким чином, суд прийшов до переконання що позивач не довела факт існування будь яких домовленостей з відповідачем, а також того, що саме через їх невиконання відповідачем вона недоодержала дохід на суму 30 000 грн, а також ту обставинну, що цей неотриманий дохід був реальним та становив вказану позивачем суму. Отже, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення 30 000 грн неотриманого доходу слід відмовити. Оскільки позивачем не доведено порушення [PERSON] її прав, відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 100 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed