Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , через свого представника адвоката Шаровського С.А.звернулася до суду з вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», мотивуючи позов тим, що 01 листопада 2019 року близько 21 години 45 хвилин у м. Черкаси по вул. Михайла Грушевського, сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , зіткнувся з автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого пасажирка автомобіля «ВАЗ» [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм померла на місці події. За вказаним фактом було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019250000000291 та розпочато досудове розслідування. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та смертю [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті №1008. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] . Оскільки на час смерті [PERSON] мала на утриманні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то діти мають право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. За наданими позивачем розрахунками, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50076 грн, тобто по 12519 грн на кожну особу, яка має право на отримання страхового відшкодування, а також 150228 грн мінімального гарантованого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, по 75114 грн на кожну дитину. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АО1836603, який діяв на момент настання ДТП станом на 01.11.2019 року, що підтверджується роздруківкою з центральної бази МТСБУ. Так, 06.07.2020 року з повідомленням про ДТП в ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» було скеровано заяву на виплату страхового відшкодування із додатками з вимогою виплатити страхове відшкодування, пов`язане із моральною шкодою - 37557 грн (3/4 частки для [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ) та заяву з вимогою виплатити страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника - 150228 грн для дітей [PERSON] та [PERSON] 24.05.2021 року від відповідача на адресу адвокатського об`єднання надійшов лист, зі змісту якого вбачається, відповідач визнав свою відповідальність за завдану шкоду позивачу та дітям загиблої, та прийняв рішення сплатити страхове відшкодування, що підтверджується листом №2129205 від 24.05.2021 року. ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 12519 грн страхового відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] , як матері загиблої. У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування моральної шкоди та шкоди, спричиненої втратою годувальника, дітям загиблої, а тому позивач змушена була звернутися до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] по 12519 грн страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, та по 75114 грн страхового відшкодування, пов`язаного із шкодою, спричиненою втратою годувальника, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 06.01.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. 19.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»адвоката Шиліна В.А. надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в якому відповідач просить суд залишити без задоволення позовні вимоги, аргументуючи тим, що підстави стягнення зі страховика на користь позивача страхового відшкодування, відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, яка встановлює підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відсутні. Також, відповідач вказує, що відсутнє порушене право позивача з боку страховика, що є самостійною підставою для залишення позовних вимог без задоволення. Відповідач вказує, що з судової ухвали відомо, що 22.10.2021 року кримінальне провадження було закрите в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а потім 12.11.2021 року постанова про закриття кримінального провадження була скасована прокурором Черкаської окружної прокуратури Бредуляк Т.О., та процесуальним керівником було надано вказівки, які є обов`язковими до виконання. Відповідачем зазначено, що обов`язковою умовою для прийняття рішення і здійснення страхового відшкодування є наявність вини водія [PERSON] , яку встановлено судовим рішенням. Однак, на теперішній час відсутні будь-які докази про встановлення вини водія [PERSON] за наслідками ДТП. Крім того, відповідач не погодився з вимогою позивача про стягнення 20000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, натомість, просив зробити розподіл судових витрат в сумі 8000 грн на професійну правничу допомогу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 01 листопада 2019 року близько 21 години 45 хвилин у м. Черкаси по вул. Михайла Грушевського, сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , зіткнувся з автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого пасажирка автомобіля «ВАЗ» [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм померла на місці події, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019250000000291. Вказаний факт також підтверджується Довідкою №3019308355941625 про дорожньо-транспортну пригоду за вих. від 14.07.2020 року Управління патрульної поліції у Львівській області, яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно Централізованої бази даних МТСБУ, цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] , на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПРАТ СК «ВУСО», поліс №АО1836603. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1008 від 03.11.2019 року, встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та смертю [PERSON] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . На підставі рішення виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради від 16.12.2019 року №166, над малолітніми [PERSON] та [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , яка є матір`ю померлої [PERSON] . Згідно довідки Червонослобідської сільської ради від 26.06.2020 року №1909/02-23, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] , дочкою [PERSON] та сином [PERSON] . Відповіддю Залізничного районного у місті Львові відділі ДРАЦС від 20.08.2020 року №814/21.3-26 на адвокатський запит встановлено, що [PERSON] не перебувала в шлюбі на день смерті. Відповідачу ПРАТ СК «ВУСО» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування від 06.07.2020 року. Згідно відповіді ПРАТ СК «ВУСО» від 24.05.2021 року №2129205, відповідач прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка трапилася 01.11.2019 року, та повідомив, що для відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника необхідно надати документи, що підтверджують доходи потерпілого за попередній календарний рік та розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки на підставі рішення виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради №166 від 16.12.2019 року, законним представником неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] є [PERSON] , то позивач є особою, яка має право в інтересах дітей на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю їхньої матері. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , загинула внаслідок ДТП, яка трапилася 01.11.2019 року, цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] , на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПРАТ СК «ВУСО», враховуючи той факт, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , втратили годувальника, та відповідачем не сплачено страхового відшкодування, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , підлягають до задоволення, а тому з відповідача на користь [PERSON] , [PERSON] необхідно стягнути страхове відшкодування, пов`язане з моральною шкодою, та із шкодою, спричиненою втратою годувальника. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню збір в сумі 1073,60 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 20000 грн витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також порядок розгляду справи, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн є завищеними, та вважає достатнім і співмірним розмір у сумі 5000 грн, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved