Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

01 листопада 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути на її користь в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 500 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Позов мотивує тим, що вироком Куликівського районного суду Чернігівської області [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років. Загибла [PERSON] мала неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які внаслідок вбивства [PERSON] їх матері [PERSON] стали сиротами. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 131 від 19 травня 2022 року позивача було призначено опікуном [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Вказує, що відповідачем завдано моральної шкоди неповнолітнім дітям, яка полягає в тому, що в результаті злочинних дій відповідача діти втратили свою матір, хід їх життя був повністю порушений. Через передчасну смерть рідної матері, діти переживають моральні страждання, не можуть прийти в себе та перебувають в сильній депресії. У дітей різко погіршилися сон та самопочуття, вони не можуть думати ні про що, крім смерті матері. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовляється. Позовна заява надійшла до суду 01.11.2022. 07.11.2022 позивачем подано уточнену позовну заяву. Після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача - фізичної особи, ухвалою суду від 02.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 28.12.2022. 28.12.2022 ухвалою суду підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.01.2023. 17.01.2023 судове засідання було відкладено в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності. Вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та зустрічний позов не надав. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76 - 79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2022 року у справі № 737/356/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. Згідно вироку суду, 13 листопада 2021 року, у період часу з 20 год. 00 хв. по 23 год. 59 хв. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] , через малозначний привід, з мотивів ревнощів, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті особи, з якою він спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі - [PERSON] , діючи з особливою жорстокістю, яка виразилась у великій кількості нанесених ударів (не менше 130 травмуючих дій) металевим господарським прутом, металевою лопаткою, шваброю для миття підлоги та дерев`яним поліном, у присутності в будинку трьох малолітніх дітей; [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , усвідомлюючи, що такими діями завдає їм особливих психічних та моральних страждань, протягом тривалого часу - чотирьох годин (з 20 год 00 хв до 23 год 59 хв) наніс [PERSON] не менше вісімнадцяти травмуючих дій в область голови, не менше двадцяти шести травмуючих дій в область тулуба, не менше вісімдесяти шести травмуючих дій в область кінцівок, які завідомо завдавали потерпілій [PERSON] особливі фізичні страждання та призвели до розвитку загрозливого для життя стану у вигляді травматичного шоку, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких [PERSON] померла на місці події. Смерть [PERSON] настала [INFO] за адресою: [ADDRESS] внаслідок отриманої політравми у вигляді множинних рублених ран волосистої частини голови, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею, множинних синців, саден та забійних ран, що призвели до масивних крововиливів у м`які тканини тіла з їх просочуванням кров`ю. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2022 року щодо [PERSON] залишено без змін (а.с.19-21). Відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2022 року щодо [PERSON] набрав законної сили 13.10.2022, а тому, обставини вчинення злочину відповідачем та його наслідки суд вважає встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4 -6). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 131 від 19 травня 2022 року, позивач [PERSON] призначена піклувальником над неповнолітнім [PERSON] та опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-11). Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст. ст. 16, 1168 ЦК України). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Позивач є опікуном над малолітніми [PERSON] і [PERSON] та піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , позов подано в їх інтересах, отже моральна шкода, завдана неповнолітнім дітям має бути стягнута на користь позивача [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивач як законний представник неповнолітніх дітей в інтересах цих дітей подала цивільний позов, в якому моральну шкоду, завдану злочином всім трьом дітям, оцінює в 500 000 грн. Розмір завданої шкоди обґрунтовує тим, що злочин, скоєний відповідачем завдав непоправної втрати дітям, опікуном (піклувальником) яких вона є. Через те, що діти втратили матір, звичний хід їх життя був повністю порушений, вони пережили дуже сильний стрес, перебувають в сильній депресії, у них погіршилося самопочуття, погіршився сон. Суд вважає, що діями відповідача [PERSON] неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] безсумнівно заподіяна моральна шкода, оскільки останні зазнали душевних страждань внаслідок смерті їх матері. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно з п. 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є безсумнівним. Разом з тим, сприйняття наслідків злочину, вчиненого відповідачем та глибина душевних страждань, залежать від особливостей емоційно-розумового розвитку конкретної дитини, індивідуального сприйняття нею неповоротних змін у житті пов`язаних із втратою матері, а тому в даному випадку суд позбавлений можливості оцінити розмір моральної шкоди диференційовано щодо кожної дитини окремо. Враховуючи наведене, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги глибину і тривалість моральних страждань неповнолітніх дітей, характер психологічної травми, яку вони отримали та вимушені зміни звичного способу їх життя. При цьому суд враховує ступінь вини відповідача, обставини, за яких вчинено злочин, негативні наслідки, які настали для дітей зі смертю матері, та враховуючи принцип справедливості та розумності, приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача в повному обсязі. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved