Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

15.12.2022 року до суду звернувся позивач із вказаним позовом. Вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя мати склала на його ім`я заповіт, котрим заповіла йому особисто все своє майно та право на майно, які належали їй як спадкодавцю на час відкриття спадщини. До спливу 6 місяців після відкриття спадщини він подав заяву до нотаріальної контори і вже оформив на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Однак біля будинку розташовані кілька наділів земельних ділянок, які належали матері на підставі правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка. Вказані земельні ділянки були передані у приватну власність його батькові [PERSON] на підставі рішення 14 сесії XXI скликання Олешнянської сільської ради від 04.11.1993 року, про що зроблено запис у книзі земельної реєстрації за № 106. Земельні ділянки розташовані двома масивами і складаються із наступних частин. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,08 га розташована по [ADDRESS] . Земельна ділянка для ведення особистого підсобного, на даний час селянського, господарства загальною площею 0,60 га., складається із двох частин. Перша земельна ділянка площею 0,12 га розташовується біля будинку по [ADDRESS] , а друга земельна ділянка для ведення особистого підсобного, на даний час селянського господарства площею 0,48 га. розташована між домогосподарствами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Фактично він вказаними ділянками постійно користується за цільовим призначенням. Його володіння та користування іншими особами не оскаржується. Ніяких претензій з боку мешканців села, сільської ради чи інших юридичних осіб не має, але оформити своє право власності у вигляді правовстановлюючих документів він не має можливості. 28 вересня 2022 року державний нотаріус Охтирської районної нотаріальної контори розглянувши заяву про прийняття у спадщину вищевказаних земельних ділянок виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що мати за життя не оформила Державного акту на вказане нерухоме майно і на даний час відсутня державна реєстрація вказаних земельних ділянок з присвоєнням кадастрового номеру. Посилаючись на викладене позивач просить визнати за ним [PERSON] ([INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,08 га. розташовану по [ADDRESS] , на земельну ділянку для ведення особистого підсобного, на даний час селянського, господарства загальною площею 0,60 га., яка складається із двох частин: перша земельна ділянка площею 0,12 га. що розташована біля будинку по [ADDRESS] , а друга земельна ділянка для ведення особистого підсобного, на даний час селянського, господарства площею 0,48 га., що розташована між домогосподарствами [ADDRESS] та [ADDRESS] . 22.12.2022 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 13.01.2023 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті за участю сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву якою просив розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні позовних вимог послався на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, виходив з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.06.1974 року. [INFO] померла [PERSON] мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 22.06.2020. [INFO] помер [PERSON] батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 03.06.1997. За життя [PERSON] склала на ім`я [PERSON] заповіт, котрим заповіла йому особисто все своє майно та право на майно, які належали їй як спадкодавцю на час відкриття спадщини. Позивач до спливу 6 місяців після відкриття спадщини після [PERSON] подав заяву до нотаріальної контори і вже оформив на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Біля будинку розташовані кілька наділів земельних ділянок, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . На підставі рішення 14 сесії XXI скликання Олешнянської сільської ради від 04.11.1993 року, батькові позивача [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки розташовані двома масивами і складаються із наступних частин. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,08 га розташована по [ADDRESS] . Земельна ділянка для ведення особистого підсобного, на даний час селянського, господарства загальною площею 0,60 га., складається із двох частин. Перша земельна ділянка площею 0,12 га розташовується біля будинку по [ADDRESS] , а друга земельна ділянка для ведення особистого підсобного, на даний час селянського господарства площею 0,48 га. розташована між домогосподарствами [ADDRESS] та [ADDRESS] , про що зроблено запис у книзі земельної реєстрації за № 106. Позивач фактично вказаними ділянками постійно користується за цільовим призначенням. Постановою державного нотаріуса Охтирської районної нотаріальної контори від 28 вересня 2022 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що його мати за життя не оформила Державного акту на вказане нерухоме майно і на даний час відсутня державна реєстрація вказаних земельних ділянок з присвоєнням кадастрового номеру. Згідно довідки Другої охтирської нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрито спадкову справу № 75/1999: заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувався. Спадкова справа передана до Сумського державного нотаріального архіву. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрито спадкову справу № 187/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини яку подав за заповітом син [PERSON] ; інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися; заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувавсь; 28.09.2021 року видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ч. 2 ст. 41 Конституції України зазначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). В ч. 1 ст. 52 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. В ч. ч. 1, 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 19 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , належним чином прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, однак відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє його можливості реалізувати своє право власності в порядку спадкування у повному обсязі. Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, беручи до уваги те, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд дійшов висновку, про наявність підстав для їх задоволення. Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування. На підставі викладеного та

Outcome: approved