Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати батьківство [PERSON] щодо неї, виключити відомості про батька з актового запису про народження [INFO] за № 3 дитини « [PERSON] », [INFO] , вчиненого виконкомом Качурінської сільської ради Котовського району Одеської області та включити відомості про батька, зазначиви батьком дитини « [PERSON] » та змінити запис по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В позовній заяві зазначила, що вона народилася [INFO] , у селі Качурівка Котовського району Одеської області, у матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України. На час свого народження її батько [PERSON] був у шлюбі з іншою жінкою, проживав з іншою сім`єю, а тому не подав спільної заяви з її мамою до органу державної реєстрації актів цивільного стану для визначення походження дитини від нього. Запис про батька у актовому записі про її народження вчинено зі слів її матері відповідно до правил ст. 135 СК України. У 2007 році її мама [PERSON] створила сім`ю з її батьком [PERSON] , стали проживати однією сім`єю у [ADDRESS] . Батько розірвав свій шлюб із [PERSON] , [INFO] , у судовому порядку. Її батьки зареєстрували шлюб 18 травня 2012 року. [INFO] вона досягла повноліття. 05 січня 2023 року [PERSON] нотаріально посвідчив свою заяву, як батька дитини про визнання батьківства, у якій вказав, що він є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] у [PERSON] , [INFO] . На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.01.2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено розглядати в порядку загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву від 14.02.2023 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. (а.с. 34). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви від 14.02.2023 року про розгляд справи без їх участі та не заперечували проти задоволення позову. (а.с. 32-33). Представник третьої особи Компаніївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень по справі немає. (а.с. 39). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв`язку з визнанням позову відповідачами, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 2004 року, Витягу № 00021932014 від 22 січня 2009 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька позивачки здійснено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері. (а.с, 16-17). Як вбачається з паспорта громадянина України № [NUMBER] від 12.02.2019 року позивачка є повнолітньою особою. (а.с. 8). Згідно паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] від 30.10.1996 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 24 вересня 2008 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 травня 2012 року, довідкою про склад сім`ї 03.1-20/13/5 від 05.01.2023 року, довідкою від 05.01.2023 року № 03-4/13/1, які видані Компаніївською селищною радою Кіровоградської області [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , матір`ю позивачки. (а.с. 11-12, 18-21). 05 січня 2023 року [PERSON] нотаріально посвідчив свою заяву, як батька дитини про визнання батьківства, у якій вказав, що він є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] у [PERSON] , [INFO] . (а.с.22). У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статті 12 та 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення,. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінує належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність її взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved