Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

22.11.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно з 24.11.2022 року і до закінчення навчання - до 30 червня 2026 року, допустивши рішення до негайного виконання. В обгрунтування позову зазначено, що спільна повнолітня дочка проживає з позивачем та на даний час продовжує навчання на денному відділенні Київського національного університету імені Тараса Шевченка, строк закінчення навчання - 30.06.2026 року. Вказує, що у зв"язку зі стаціонарним навчанням дочка ніяких джерел доходу немає, тому потребує матеріальної допомоги, Коштів позивача не вистачає на утримання дочки. До повноліття дочки відповідач сплачував аліменти на її утримання. У свою чергу відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, є здоровим та працездатним, не є інвалідом, проходить службу у ЗСУ. Посилається на те, що самостійно немає змоги забезпечити потреби повнолітньої дочки, тому звернулася до суду з даною позовною заявою. 24.11.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не прибула, натомість у матеріалах справи міститься її письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, які просить задовольнити /а.с.20/. Відповідач в судове засідання не прибув, подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказав що позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково у розмірі 1/10 частині всіх його доходів, повідомивши, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, дружину та батьків пенсійного віку. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Так, судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] є сторони у справі, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] /а.с.9/. Згідно до довідки від 10.11.2022 року за № 1346 дочка зареєстрована та проживає з матір`ю/а.с.10/. На утримання неповнолітньої дочки [PERSON] відповідач сплачував на користь позивача аліменти за рішенням суду у розмірі 1/4 частини всіх його доходів до її повноліття/а.с.11/. Згідно довідки №1024 від 19.09.2022 року, повнолітня дочка [PERSON] навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на 1 курсі ОС "бакалавр" на денній формі здобуття освіти спеціальності "Філологія (германські мови та літератури (Переклад включно)), початок навчання 19.09.2022 року, закінчує навчання 30.06.2026 року /а.с.12/. Позивач посилається на те, що у зв`язку з навчанням дочка потребує матеріального утримання також від батька, який такого утримання не надає, однак має таку змогу, оскільки є працездатним, проходить військову службу у ЗСК та має офіційні доходи. Відповідач у своїй письмовій заяві посилається на те, що має на утриманні неповнолітнього сина, на підтвердження чого надав копію свідоцтва про народження сина [PERSON] [INFO] / а.с.28/. Крім цього вказав, що має на утриманні дружину та батьків пенсійного віку, однак належних доказів на підтвердження такого факту не надав. Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. А тому, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже на підставі наданих доказів, при розгляді справи позивачем доведено, що повнолітня дочка, що продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги від батька, який може надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує актуальну і дійсну потребу повнолітньої дочки у наданні їй матеріальної допомоги та матеріальний стан відповідача, приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.11.2022 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23-х років. Саме такий розмір буде справедливим та відповідати рівності обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання доньки, однак не буде порушувати права відповідача. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Згідно з п. 3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - зокрема у справах про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 грн 40 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial