Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

1.Зміст позовних вимог. У серпні 2021 року адвокатом Цигицею Любов Миколаївною, яка діє в інтересах позивача [PERSON] подала до Енергодарського міського суду Запорізької області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей «про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та про визначення порядку участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею». Позивачем заявлено наступні позовні вимоги: 1)Зобов язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні батька [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] ; 2)Визначити наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] : -щотижня у вівторок та четвер з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; -щомісячно у II та IV тиждень з 10 години 00 хвилин суботи по 18 годину 00 хвилин неділі з ночівлею за місцем проживання батька; -в період шкільних канікул до 14 діб кожного календарного року, з метою сумісного відпочинку та оздоровлення дитини; -кожного року у день народження дитини: з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин; -можливість онлайн спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі інтернет додатків. 2.Позиція позивача. Позивач звертаючись із позовом заявляє про батьківські права щодо участі у житті, вихованні, спілкуванні зі спільною із відповідачем [PERSON] , дитиною сином [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу із відповідачем, проживає з матір`ю, яка згідно до позиції відповідача не надає йому спілкуватися із сином, та вирішити спір добровільно сторони не можуть. Представником позивача адвокатом Цигиця Л.М. подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача, підтримав заявлені позовні вимоги. 3.Позиція відповідача. Відповідач отримав копію позовної заяви із додатками, своїм право на подання відзиву не скористалася, надав докази для долучення до справи. Представник відповідача адвокат Серебряков Е.С. подав заяву про проведення розгляду справи за відсутності сторони відповідача, заявив про невизнання заявлених позивачем позовних вимог вцілому, на підставі чого просив у задоволені заявленого позову [PERSON] відмовити у повному обсязі, врахувати що на час розгляду справи по суті, позивач проживає на території яка є тимчасово окупованою внаслідок військової агресії та військових дій з боку Російської Федерації, що унеможливлює перебування дитини на зазначеній території. Крім того, заявлений графік побачень з боку позивача не враховує графік занять дитини у шкільному закладі та у спортивному гуртку у КЗ «ДЮСШ № 22» КМР. 4.Позиція 3-іх осіб. 3-і особи, будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду, в порядку ст..ст. 128-130 ЦПК України, про наявність судового спору, до суду представників не направили, заяв і клопотань не подавали. 5.Заяви, клопотання, процесуальні питання. У серпні 2021 року адвокатом Цигицею Любов Миколаївною, яка діє в інтересах позивача [PERSON] подала до Енергодарського міського суду Запорізької області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей «про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та про визначення порядку участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею». 28 серпня 2021 року суддя Енергодарського міського суду Запорізької області отримавши 27 серпня 2021 року інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особивідповідача, в порядку передбаченому ч.6 ст.187 ЦПК України, суддя приходить до висновку, що справа підсудна Заводському районному\~суду\~міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 28 серпня 2021 року в порядку передбаченому ч. 1 ст. 31 ЦПК України ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області цивільну справу за позовом [PERSON] \~до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей «про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та про визначення порядку участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 21 вересня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 316/2159/21, провадження № 2/208/1910/21 передано до провадження судді Івченко Т.П. 27 вересня 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку загального позовного провадження (а.с. 23-24). 19 жовтня 2021 року через канцелярію Заводського районного суду м.Дніпродзержинська зареєстровано клопотання від адвоката Цигиної Л.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , про залучення третьої особи (а.с. 29). 22 жовтня 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області залучено у якості третьої особи Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Кам`янської міської ради (а.с. 34-35). 16 листопада 2021 року надійшло клопотання від адвоката Цигиної Л.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , про доручення доказів до матеріалів справи (а.с. 38-40). 17 листопада 2021 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська зареєстровано заяву від відповідача [PERSON] , згідно до змісту якої зазначила, що позовну заяву з додатками отримала, просить відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с. 44). 17 листопада 2021 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська зареєстровано заяву від відповідача [PERSON] , у якій вона просить долучити до матеріалів справи довідку, флеш-накопичувач (а.с. 45-47). 27 травня 2022 року підготовче провадження у справі закрито і призначено справу до судового розгляду по суті. 6.Фактичні обставини. Сторони [PERSON] і [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03 червня 2021 року, актовий запис № 1538 від 01 жовтня 2014 року (а.с. 5). Згідно до копії Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року у справі № 208/4076/20 провадження № 2/208/1701/20 (а.с. 6-8), шлюб між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорозькій області, актовий запис № 155, було розірвано. Рішення набрало законної сили 28 грудня 2020 року. За даним рішенням по справі № 208/4076/20, судом було встановлено, що [PERSON] і [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2014 року. Згідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим документом № 316/2207/15-ц від 20 жовтня 2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 44), заборгованість у платника аліментів [PERSON] станом на 30 червня 2021 року відсутня. Довідкою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ВП «Атоменергомаш» за № 04/63 від 11 серпня 2021 року, підтверджено що [PERSON] з 13 листопада 2019 року працює на посаді слюсаря з механоскладальних робіт 3 розряду цеху спеціальних металоконструкцій заводу спеціальних конструкцій (а.с. 45). Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 18 «Оленка» Кам`янської міської ради від 10 листопада 2021 року за № 20/95 (а.с. 53), підтверджено що батько [PERSON] контакту з закладом дошкільної освіти, де виховувалася дитина [PERSON] , [INFO] , в період з 17 січня 2017 року і по 31 серпня 2021 року, не підтримував, із вихователями не спілкувався, участі у батьківських зборах не брав, дитину до закладу дошкільної освіти не приводив і не забирав. 7.Норми права. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року\~№ 1364\~«Деякі питання\~формування переліку\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією»,\~Наказу Міністерства\~з питань\~реінтеграції тимчасово\~окупованих територій\~України «Про\~затвердження Переліку\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією» №\~309\~від 22\~грудня 2022\~року Енергодарська міська територіальна громада, віднесена до Василівського району Запорізької області, згідно до п. 4 розділу ІІ віднесена до Тимчасово окупованої\~Російською Федерацією\~території України,\~з 02\~березня 2022\~року. 8.Висновки і мотиви. Як встановлено судом, позивачем заявлено про наявність спору із відповідачем, як матір`ю їх спільної дитини сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб станом на 28 грудня 2020 року, як дати набрання законної сили Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року у справі № 208/4076/20 провадження № 2/208/1701/20, про розірвання шлюбу. З позивача [PERSON] на користь [PERSON] , за виконавчим документом № 316/2207/15-ц від 20 жовтня 2015 року, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за якими заборгованість у позивача станом на 30 червня 2021 року відсутня. Та що у період з 17 січня 2017 року і по 31 серпня 2021 року, позивач як батько дитини [PERSON] , [INFO] , під час виховання дитини у Комунальному закладі «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 18 «Оленка» Кам`янської міської ради не брав, дитину до закладу дошкільної освіти не приводив і не забирав. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Так, відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тобто для\~звернення до\~суду із\~позовної заяви,\~позивач,\~згідно до\~частини першої\~статті 4\~ЦПК України,\~ повинен довести що його права, свободи чи законні інтереси є порушеними, невизнаними або оспорюваними. Як встановлено в ході судового розгляду справи по суті, крім долучених позивачем доказів на підтвердження факту наявності спільної із відповідачем дитини, розірвання шлюбу, наявність місця роботи у позивача, та відсутності заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, позивачем жодних доказів того, що йому, як батьку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , будь-коли чинилися перешкоди з боку відповідача матері дитини, у здійсненні ним своїх батьківських прав щодо сина, в тому числі у спілкуванні з ним, взяття участі у вихованні дитини, жодним належним, допустимим і достатнім доказом з боку позивача не підтверджено і не надано. Також судом враховується, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. \~ Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній про\-цесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на по\-зитивні та негативні залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов. Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див.\~Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). Крім того, судом враховується, що як батько так і мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Як встановлено судом, на час розгляду справи, позивач [PERSON] , будучи громадянином країни агресора Російської Федерації, що підтверджено посвідкою на постійне проживання № [NUMBER] від 22 квітня 2016 року виданого органом № 2301, проживає за адресою місто Енергодар, Запорізької області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року\~№ 1364\~«Деякі питання\~формування переліку\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією»,\~Наказу Міністерства\~з питань\~реінтеграції тимчасово\~окупованих територій\~України «Про\~затвердження Переліку\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією» №\~309\~від 22\~грудня 2022\~року Енергодарська\~міська територіальна\~громада,\~віднесена до\~Василівського району\~Запорізької області,\~згідно до\~п.\~4\~розділу ІІ\~віднесена до\~Тимчасово окупованої\~Російською Федерацією\~території України,\~з 02\~березня 2022\~року. А тому, враховуючи інтереси дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, враховуючи що Російська Федерація здійснює військову агресію, проводячи військові дії на території України, і батько дитини є громадянином Російської Федерації, проживає на тимчасово окупованій території України, що об`єктивно виключає можливість надання відповідачу дитини за місцем знаходження позивача, з врахуванням забезпечення захисту його прав, життя та здоров`я, і в даному випадку інтереси дитини превалюють над правами його батька. Крім того, суд наголошує в черговий раз, що доказів того, що мати дитини відповідачка [PERSON] чинить та/або чинила коли не будь перешкоди позивачу [PERSON] , як батьку їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , жодним належним, допустимим і достатнім доказом не підтверджено. При цьому, позивач не обмежений у разі бажання здійснювати спілкування, участь у вихованні, житті сина, в безпечних для дитини умовах, та з врахуванням думки і бажання самої дитини на таке спілкування, так як [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи має вік вісім років і тому має можливість висловити свою думку, бажання, тощо. Отже, виходячи із не доведення заявлених позовних вимог, в тому числі щодо наявності факту порушення, невизнання або оспорення прав позивача як батька, з боку відповідача, враховуючи положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, оцінюючи у сукупності всі фактичні обставини, та докази надані сторонами, враховуючи підстави та обґрунтування заявлених вимог позивачем, позиції відповідача, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, та як наслідок відсутності підстав для їх задоволення. Суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що здійснення батьками\~своїх прав\~та виконання\~обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської\~гідності,\~із забезпеченням\~якнайкращих умов\~для її\~життя,\~здоров`я і\~безпеки. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Також, сторони не позбавлені можливості вирішувати питання виховання та участі у житті сина, враховуючи їх спільні інтереси, і найголовніше - інтереси дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 9.Судові витрати. Враховуючи що судом не встановлено підстав для задоволення заявленого позову, то згідно до ст.. 141 ЦПК України, понесені стороною позивача судові витрати в розмірі 908,00 гривень, як сплати судового збору при звернення із позовом, підлягають покладенню на сторону позивача.

Outcome: dismissed