Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 30.07.2018 року\~ вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано виконавчим комітетом Новодружеської міської ради м. Лисичанська Луганської області . Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , 2018 р.н., який проживає з відповідачкою.\~ Сімейне життя не склалося, вони разом не проживають з лютого 2022 року, на даний час їх нічого не пов`язує, спільне господарство не ведеться.\~ Майновий спір відсутній. Тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій прохає розглянути справу за її відсутності, наполяга на задоволенні позовних вимог. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася,\~\~ причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 30 липня 2018 року, виконавчим комітетом Новодружеської міської ради м.Лисичанська у Луганській області, за актовим записом N 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін по справі народилася спільна дитина [PERSON] , 2018 р.н. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримують, не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю. Сторони не проживають разом з лютого 2022 року , спільне господарство не ведуть , майнового спору не мають. Все вище викладене підтверджує, що шлюб існує лише формально та зберегти його вже неможливо. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи, що від позивачки не надходило клопотань щодо залишення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу , суд вважає за доцільне залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved