Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Черевко С.А., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Позов мотивує тим, що в травні 2022 року до [PERSON] звернувся знайомий її сестри Олексієнко Л.І. - [PERSON] з проханням надати йому в борг грошові кошти в розмірі 1400 доларів США, на що позивачка погодилась. 20.05.2022 [PERSON] позичила відповідачу , а останній отримав в борг від позивачки та зобов`язувався повернути протягом 10 днів суму грошових коштів в розмірі 1400 доларів США, про що відповідачем власноручно була написана розписка від 20.05.2022. Наведені вище обставини підтверджуються безпосередньо розпискою від 20.05.2022, протоколом опитування в порядку ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Олексієнко Л.І. , яка підтвердила факти зазначені вище, роздруківкою фотографії екрану телефону позивача, з якої вбачається, що 20.05.2022 о 13.59 годин позивач отримала вхідний дзвінок від абонента з номером телефону [NUMBER] , який належить відповідачу. Проте, до цього часу відповідач кошти не повернув, чим порушив своє зобов`язання. Позивач неодноразово намагалась зв`язатись з відповідачем в телефонному режимі з вимогами щодо повернення коштів, однак останній на дзвінки не відповідав. В подальшому була направлена письмова претензія відповідачу від 05.09.2022, проте такі дії позивача, направлені на досудове врегулювання спору з відповідачем, результатів не дали. Тому позивачка просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 1400 доларів США, 17 доларів США 15 центів - 3% річних від простроченої суми основного боргу та судові витрати по справі. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідачем у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Ст. 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За вимогами ст. 1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується п Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009р. №11 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Судом встановлено, що 20.05.2022 відповідач позичив у позивача грошові кошти у сумі 1400 доларів США, які зобов`язувався повернути протягом 10 днів, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом розписки (а.с.99), а також протоколом опитування в порядку ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Олексієнко Л.І. (а.с.13). Однак у визначений в розписці час відповідач борг не повернув. Крім того, встановлено, що позивачка неодноразово телефонувала відповідачу з вимогами повернути борг, однак останній не відповідав на телефонні дзвінки. Також позивачкою направлялась відповідачу письмова претензія з вимогами повернути кошти (а.с.19,20,21). Однак [PERSON] борг не було повернуто. Оскільки, примірник оригіналу розписки позикодавець надав до справи як доказ неповернення позики, суд дійшов висновку, що позика не повернута повністю, що і довела сторона позивача та не спростовано стороною відповідача. Тому вимоги щодо стягнення коштів в сумі 1400 доларів США , підлягають до задоволення. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути і 17,15 доларів США - 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання з 31.05.2022 по 26.10.2022. Як зазначила в постанові від 16.01.2019 ( справа № 373/2054/16-ц) Велика Палата Верховного Суду , суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, надане з огляду на положення першої статті 1046 ЦК України , а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення грошових коштів у строки, розміри. та саме у тій валюті, яка визначена договором позиції, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України , то вона розширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, змін. чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, порушує можливість захисту майнового права та інтересів, які виникають при отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має бути збільшена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня прийняття рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З урахуванням положень даної статті із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40. (а.с.8), та витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 8875 грн., яка підтверджується договором про надання правової допомоги № 30/08/22 від 30.08.2022, додатковою угодою № 1 (а.с.30-32, 33), звітом про надану правову допомогу та актом приймання-передачі послуг від 24.10.2022 (а.с. 34-35, 36), ордером та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.37,38). На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved