Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] , який на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким все майно, що йому належить та буде належати на день смерті, заповів позивачці. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку немає. Мати позивачки [PERSON] , померла [INFO] . Станом на день її смерті у належному їм житловому будинку проживали батько позивачки [PERSON] та позивачка. До майна померлої матері була заведена спадкова справа приватним нотаріусом Гримут О. І. Свідоцтва про право на спадщину до майна померлої матері не видавалися. В зв`язку з припиненням нотаріальної діяльності приватним нотаріусом Гримут О. І., можливості отримання будь-яких документів, що стосуються даної спадкової справи відсутні. 02 вересня 2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І. В. із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину до майна померлих батьків, і того ж дня нею отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, 02 вересня 2022 року, приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І. В., їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом до майна померлого [PERSON] на земельні ділянки, власником яких були її батьки та визначені Державними актами на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №010632 від 16 грудня 1997 року, серії ІІ-ЗК №009998 від 18 червня 2003 року, серії ІІ-ЗК №009999 від 18 червня 2003 року. Підставою для відмови у вчиненні вказаної нотаріальної дії стала відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно оригіналів вищезазначених Державних актів на право приватної власності на землю. Вказана у мотивувальній частині Постанови підстава та, відповідно, відмова у видачі Свідоцтв про право на спадщину до майна померлих батьків, і стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.01.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 36). Представник позивача адвокат Керита М. В. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителя. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Сільським головою Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області Пиринець Віталієм подано заяву за змістом якої висловив позицію про визнання сільською радою заявлених позовних вимог, справу просив розглядати без участі представника сільради. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] , помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS] (а.с. 13, 31). На випадок своєї смерті, [PERSON] 06.12.2012 залишив заповіт, яким все майно, що йому належить та буде належати на день смерті, заповів [PERSON] (а.с. 15). Моя позивачки [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 14). 02 вересня 2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І. В. із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину до майна померлих батьків, і того ж дня нею отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (Свідоцтво зареєстроване у реєстрі за №1208) (а.с. 21). Постановою від 02 вересня 2022 року, приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І. В., позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом до майна померлого [PERSON] на: --- земельні ділянки, власником яких був її батько [PERSON] , визначені Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №010632 від 16 грудня 1997 року: -в урочищі «Біля хати» загальною площею 0,2662 га, з яких 0,2500 га цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0162 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства; -в урочищі «Верх» загальною площею 0,1265 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства; -в урочищі «Верх» загальною площею 0,1650 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства; -в урочищі «Верх» загальною площею 0,0451 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. --- земельну ділянку, власником якої був її батько [PERSON] , визначену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009998 від 18 червня 2003 року в урочищі «Остріг» загальною площею 0,5293 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. --- земельні ділянки, власником яких була її мати [PERSON] , визначені Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009999 від 18 червня 2003 року: -в урочищі «Стаї» загальною площею 0,0701 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, -в урочищі «Стаї» загальною площею 0,3180 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, -в урочищі «Стаї» загальною площею 0,1120 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, -в урочищі «Остріг» загальною площею 0,2405 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, -в урочищі «Млаки» загальною площею 0,0698 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. Підставою для відмови у вчиненні вказаної нотаріальної дії стала відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно оригіналів вищезазначених Державних актів на право приватної власності на землю (а.с. 24). Право власності батьків позивачки на вищевказані земельні ділянки підтверджується копіями наступних документів: листом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 22.09.2021 №29-7-0.2-6496/2-21, Державних актів на право власності на землю: серії IV-ЗК №010632 від 16.12.1997, серії ІІ-ЗК №009998 від 18.06.2003, серії ІІ-ЗК №009999 від 18.06.2003 та листом відділу «Центр надання адміністративних послуг» Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 25.11.2022 №02/58. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що батьки позивачки за життя набули право власності на спірне майно, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємця права на спадщину. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved