Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

У жовтні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , згідно уточненої позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності від 02.11.2021 року, позивач просила: -визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 56905165 від 03.03.2021 року о 12 год. 08 хв. 49 сек., стосовно об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2303993912101) квартири, загальною площею 100 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , прийняте приватним нотаріусом Ричка Юлією Олександрівною, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; -припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (код ЄДРПОУ 42323667) на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; -витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала на те, що 19.07.2007 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CNL-301/412/2007. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 19.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки №PCL-301/221/2007, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстровано в реєстрі за №7990. Відповідно до вказаного договору, в іпотеку [PERSON] передано нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане нерухоме майно належало на праві власності позивачу [PERSON] . В провадженні господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа №904/7323/21 за позовом ТОВ «ФК «Фінвест Груп» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про захист права власності шляхом зняття арешту. З даного провадження позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Ю.О. 25.02.2021 року було зареєстровано за ТОВ «ФК «Фінвест Груп» право власності за зазначену квартиру. Також з даного провадження позивачка дізналась, що 27.10.2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Фінвест Груп» укладено договір факторингу №27/120/1. Відповідно до вказаного договору ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передає, а ТОВ «ФК «Фінвест Груп» приймає право грошової вимоги, що належить ТОВ «ОТП Факторинг Україна», і стає кредитором за кредитним договором №CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року, який було укладено між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . У зв`язку з укладеним договором факторингу також між сторонами укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №PCL-301/221/2007 від 19.07.2007 року. З метою задоволення грошових вимог за кредитним договором ТОВ «ФК «Фінвест Груп» було звернуто стягнення на предмет іпотеки (квартиру) шляхом позасудового врегулювання, а саме шляхом реєстрації права власності на вищезазначену квартиру за Товариством. Але позивачка вважає, що перехід права власності від позивача до відповідача на підставі договору іпотеки та реєстрація права власності є незаконними на підставі наступного. По-перше всупереч ч.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку», ніякі повідомлення про відступлення права вимоги позивачка не отримувала; по-друге, усупереч ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» позивачка не отримувала повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; по-третє, при реєстрації права власності за відповідачем квартири, останнім не надано приватному нотаріусу звіту про оцінку нерухомого майна. Огляд нерухомого майна позивачки суб`єктом оціночної діяльності не проводився, тому звіту про оцінку нерухомого майна у відповідача не могло бути, а отже такий звіт відсутній і у приватного нотаріуса. По-четверте, приватним нотаріусом при вчиненні реєстраційної дії підставою права власності зазначено лише договір іпотеки. При цьому, приватним нотаріусом не зазначено інші документи, які необхідні для здійснення державної реєстрації, а саме: лист-вимога, повідомлення про вручення поштового відправлення, договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки. По-п`яте, оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 19.07.2007 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12 травня 2006 року. Вказаний закон встановлює необхідність укладення для переходу права власності на предмет іпотеки окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який між сторонами іпотечного договору укладено не було. Крім того, позивач зазначає суду, що 25.11.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8223, за яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за рахунок коштів від реалізації цього нерухомого майна задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року. Так, з позивача здійснюється подвійне стягнення за одним і тим же договором, проте різними підприємствами. Крім того, у зв`язку із тим, що у Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа №200/3309/13-ц, предметом якої є визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, то між сторонами існує спір про суму боргу та його отримання, отже звертати стягнення на предмет іпотеки немає підстав, у зв`язку із чим, позивач вимушена звернутися до суду. Судом вірно визначено найменування третьої особи як Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 05.11.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Того ж дня, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено: витребувано у Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлії Олександрівни належним чином завірену копію реєстраційної справи, та копії документів, завірених належним чином, які були надані та стали підставою для оформлення права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», код ЄДРПОУ 42323667, на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. 22 грудня 2021 року до суду від представника відповідача директора ТОВ «ФК «Фінвест Груп» Падалка Ю.П. надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] , посилався на те, що положеннями п.3.9 ч.3 Договору факторингу №27/10/20/1 від 27.10.2020 року передбачено, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржника. Крім того, відповідно до п.9.7 ст.9 Договору іпотеки №PCL-301/221/2007 від 19.07.2007 року, відступлення прав за цим договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, з одночасним відступленням прав вимоги за кредитним договором. Зазначеним договором факторингу до нового іпотекодержателя перейшла вся сукупність прав, належних первісному іпотекодержателю, включаючи, але не обмежуючись, правом звернення стягнення на предмет обтяження та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета обтяження іпотекою. Відповідачем 2 було надіслано повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресату, про укладання договору про відступлення права вимоги на відому поштову адресу позивача, а саме: [ADDRESS] . Зазначена поштова адреса була зазначена самою [PERSON] у кредитному договорі і договорі іпотеки. Повідомлення боржника про відступлення права вимоги як за договором іпотеки, так і за кредитним договором було оформлено та направлено належним чином. Факт неотримання повідомлення може бути лише свідченням недбалості або ухилення позивача від отримання вказаного повідомлення. Крім того, відповідач зазначає, що ним було надіслано позивачу і вимогу про усунення порушення за відомими адресами позивача: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Одночасно з цим, відповідач зазначає, що державному реєстратору надавався і звіт про оцінку майна стосовно дійсності визначеної суб`єктом оціночної діяльності вартості предмета іпотеки, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення реєстрації, а тому відсутні підстави для задоволення позову (а.с.146-215 том 1). 30 грудня 2021 року на адресу суду представником позивача адвокатом Криволаповою Н.С. було подано відповідь на відзив в якій остання зауважила на тому, що твердження відповідача-1, викладені у відзиві на позовну заяву, не заслуговують на увагу, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі (а.с.216-234 том 1) Не погоджуючись із викладеними твердженнями у відповіді на відзив, 11 січня 2022 року представником відповідача директором ТОВ «ФК «Фінвест Груп» Падалка Ю.П. було подано до суду заперечення. Так, іпотекодержателем вжито усіх встановлених Законом України «Про іпотеку» дій щодо повідомлення іпотекодавця, дотримані передбачені законом процедура та строки. При проведенні реєстраційних дій не було порушено жодних норм Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державному реєстратору надано необхідний перелік документів (а.с.235-247 том 1). 12 січня 2022 року, на виконання ухвали суду від 05.11.2021 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. суду надіслано сканкопії документів, долучених нею при проведенні державної реєстрації стосовно нерухомого майна реєстраційний номер 2303993912101 (а.с.1-34 том 2). Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст.89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.07.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») було укладено кредитний договір №CNL-301/412/2007, за умовами якого позивачці було надано кредит у сумі 104\~000 швейцарських франків. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та банком 19.07.2007 року було укладено договір іпотеки №PCL-301/221/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] (а.с.34-39 том 1). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] виданого 11.06.2007 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] значиться [PERSON] (а.с.50,51). 27 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» укладено договір факторингу №27/10/20/1 (а.с.26-30 том 1). Відповідно до вказаного договору, фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитним договором, у розмірі заборгованості по кредитному договору. У пункті 2 договору факторингу Тлумачення термінів визначено: кредитний договір №CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року, укладений ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Банк та боржником, у відповідності до якого перший надав боржнику грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а боржник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, а також додаткові угоди до цих договорів. Право грошової вимоги за кредитним договором було відступлено клієнту на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 25 листопада 2011 року, укладеного з ПАТ ОТП Банк. Пунктом 5.1. договору визначено, що у відповідності до умов цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату шляхом дисконтування суми заборгованості, а клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржника в розмірі заборгованості, яке виникло внаслідок укладення з боржником кредитного договору та надання боржнику кредитних коштів згідно умов кредитного договору. Загальний розмір заборгованості боржника, право вимоги щодо якої відступається складає 71\~223,56 шв. франків, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору становить 2\~225\~187,83 грн. за офіційним курсом НБУ 31,2423 грн. за 1 шв. франк, з яких: заборгованість за основною сумою боргу за фінансовим кредитом 2\~131\~776,79 грн.; заборгованість за процентами 93\~411,04 грн. Відповідно до\~п.1\~Акту приймання-передачі\~Документації зазначеному\~у додатку\~1\~до Договору\~факторингу від\~27.10.2020\~року №27/10/20/1,\~Клієнт передав,\~а Фактор\~прийняв наступну\~Документацію,\~а саме\~оригінали:\~1.\~Кредитного договору\~№CNL-301/412/2007\~від 19.07.2007\~року;\~2.\~Додатковий договір\~№CNL-301/412/2007/CHF\~до кредитного\~договору №CNL-301/412/2007\~від 19.07.2007\~року;\~3.\~Додатковий договір\~№1\~до кредитного\~договору CNL-301/412/2007\~від 19.02.2009\~року;\~4.\~Додаток №1\~до кредитного\~договору CNL-301/412/2007\~від 19.02.2009\~року;\~5.\~Додатковий договір\~№1\~до кредитного\~договору CNL-301/412/2007 від 19.03.2009 року; 6. Додаток №1 до додаткової угоди №1 до кредитного договору CNL-301/412/2007 від 19.02.2009 року; 7. Додаток №1 до кредитного договору CNL-301/412/2007 від 20.04.2009 року; 8. Додатковий договір №2 до кредитного договору CNL-301/412/2007 від 21.09.2009 року; 9. Додаток №1 до додаткової угоди №2 до кредитного договору CNL-301/412/2007 від 21.09.2009 року; 10. Додаток №1 до кредитного договору CNL-301/412/2007 від 10.10.2011 року (а.с.31 том 1). 29 жовтня 2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №PCL-301/221/2007 від 19.07.2007 року, згідно якого первісний іпотекодержатель передає та відступає новому іпотекодержателю всю сукупність прав, належних первісному іпотекодержателю за договором забезпечення, включаючи, але не обмежуючись правом звернення стягнення на предмет обтяження та отримання задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження іпотекою. Новому іпотекодержателю переходять всі права первісного іпотекодержателя як сторони за договором забезпечення в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Договір було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за №111 (а.с. 40-41 том 1). З Витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№ 246739170\~від 03.03.2021\~року вбачається,\~що 03.03.2021\~року приватним\~нотаріусом ДМНО\~Ричкою Ю.О.\~було проведено\~державну реєстрацію\~права власності,\~номер запису\~№56905165\~на квартиру\~ [ADDRESS] \~за Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Факторингова\~компанія «Фінвест\~Груп».\~Підстава виникнення\~права власності\~зазначено:\~договір іпотеки\~№ PCL-301/221/2007, серія та номер 7990, виданий 19.07.2007 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Відповідно до п. п. 2.4.3, 4.1 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання. За змістом п. 4.5 договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і у спосіб шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Аналізуючи наведені норми Закону, діючі на час укладення договору іпотеки, суд доходить висновків, що правовою підставою передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання являється обов`язкове застереження в договорі іпотеки щодо задоволення вимог іпотекодержателя вказаним способом. Вказаний спосіб передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання прямо передбачений у договорі іпотеки від 19 липня 2007 року, а саме, в іпотечному договорі має місце посилання на те, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Отже, виходячи з умов договору іпотеки, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання виключно на підставі окремо укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Зазначений правовий висновок щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього висловлений у постанові Великої Палати Верховного суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, провадження № 14-38цс18, в постанові Верховного Суду у складі палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2019 року у справі № 201/3581/17, провадження № 61-885св18, від 27 березня 2019 року у справі № 522/24450/14, провадження № 61-38762св18 та ін. Судом досліджено матеріали реєстраційної справи щодо державної реєстрації переходу права власності (індексний номер 56905165 від 03.03.2021 року) на квартиру [ADDRESS] (а.с.1-34 том 2). Банком для проведення державної реєстрації права власності було надано: оригінал іпотечного договору від 19.07.2007 року №PCL-301/221/2007; Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №PCL-301/221/2007; вимогу про усунення порушення від 03.11.2020 року вих. №67/04/11/20; вимогу про усунення порушення від 11.12.2020 року вих. №87/04/12/20; повідомлення про направлення письмової вимоги про усунення порушення [PERSON] за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , та з відміткою про його невручення адресату; звіт про оцінку майна проведеного 24 лютого 2021 року. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення за формою Ф.119 №4906904244825 та №4910110328088 судом не приймаються до уваги, як доказ вручення [PERSON] повідомлення, оскільки не містять відомостей про особу, що його отримала та містять підпис лише працівника об`єкта поштового зв`язку (а.с.28,29 зворотній бік том 2). Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12ЦПК України). За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Так, судом встановлено, що реєстрація права власності на вказану квартиру відбулася на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» та відповідного застереження в іпотечному договорі в пункті 6.4.1.г відповідно до якого сторони дійшли згоди, що «при виникненні Іпотечного Випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю Іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі) з вказівкою про загальну суму Боргових Зобов`язань та граничний строк погашення Боргових Зобов`язань». Проте, вказаним пунктом сторони не врегулювали питання щодо фактичного отримання повідомлень. Таким чином, слід дійти висновку про те, що сторони дійшли згоди щодо направлення всіх повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки. Відповідно до частин другої - четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав, особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Отже, якщо іпотекодавець узгодив з іпотекодержателем процедуру надсилання повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки, він повинен діяти добросовісно, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. 03.11.2020 року та 11.12.2020 року Банк направив на відомі адреси місця проживання позивачки та місцезнаходження іпотечного майна повідомлення щодо виконання основного зобов`язання, згідно яких зазначено про вимогу виконати в повному обсязі свої зобов`язання перед кредитором у зазначеному розмірі, а в разі невиконання Товариство має намір звернути стягнення на вказану квартиру-предмет іпотеки згідно з п.п.6.4.2 Іпотечного договору від 19.07.2007 року в позасудовому порядку. Зворотні поштові повідомлення з адресою відправника повернулися на адресу останнього з відміткою про не отримання їх адресатом [PERSON] . Разом з тим, відповідно до п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року № 1127, який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно з умовами іпотечного договору та відповідно до вказаних вище норм матеріального права підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та боржнику (позичальнику) письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Заперечуючи проти задоволення вимог позову, представник відповідача вказував, що державному реєстратору було надано всі документи, які необхідні для реєстрації предмета іпотеки, а направлення позивачу письмової вимоги за зареєстрованою адресою проживання свідчить про належне повідомленням банку, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі 522/2732/16-ц, згідно якого документи, на підставі яких реєстратором приймалося рішення про державну реєстрацію права власності відповідали пункту 46 Порядку № 868, статтям 19, 24 Закону № 1952-IV, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин. Проте, Банк повинен був вжити додаткових розумних заходів (тим більше договором передбачено особисте вручення повідомлень за договором іпотеки сторонам) для належного повідомлення іпотекодателя про рішення Банку про намір звернути в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відповідач не надав суду докази, що між сторонами не було спору щодо оцінки квартири та боржник погодилася добровільно передати у власність іпотекодержателя квартиру за визначеною ціною. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28.11.2018 у справі №759/6976/16-ц, від 12.12.2018 у справі №199/1276/17, від 11.04.2018 у справі №554/14813/15-ц, від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц, у яких зазначено, що у разі відсутності у матеріалах справи відомостей про отримання боржником письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, вважається, що при реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем було порушено вимоги закону. Позасудова передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється лише у добровільному порядку за згодою сторін. Таким чином, за відсутності документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя у приватного нотаріуса ДМНО Рички Ю.О., як державного реєстратора, були відсутні належні підстави для реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Фінвест Груп». Аналогічні висновки викладені у Постанові ВС від 03 лютого 2022 року, справа № 295/8285/19-ц (провадження № 61-15579св21). Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, позовна вимога позивачів про припинення права власності ТОВ «ФК «Фінвест Груп» на спірну квартиру, підлягає задоволенню, оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, які є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 грн. - по 908 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved