Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому просить на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визнати припиненими з 15 листопада 2021 року його трудові відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВ-Холдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрводоканал». В обґрунтування позовних вимог зазначається про те, що 05 жовтня 2015 року його було прийнято на посаду директора ТОВ «ЛВ-Холдінг» і ТОВ «Укрводоканал». Засновником та єдиним учасником цих товариств є Компанія «ДЖЕЙ.ЕФ.БІ. ІНДАСТРІС ЛТД». Починаючи з 2019 року відповідач самоусунувся від управління вказаними товариствами. На банківських рахунках ТОВ «ЛВ-Холдінг» та ТОВ «Укрводоканал» відсутні кошти, необхідні для функціонування товариств, заробітна плата не нараховується і не виплачується, наймані працівники відсутні. Установчі документи, у тому числі печатки товариств знаходяться у відповідача. Позивач втратив будь-яку заінтересованість щодо працевлаштування у відповідача, а тому вирішив звільнитися та змінити місце роботи. У жовті 2021 року [PERSON] направив на адресу відповідача заяву про звільнення з роботи за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України з 15 листопада 2021 року. Також позивач просив прийняти рішення щодо призначення нового директора ТОВ «ЛВ-Холдінг» і ТОВ «Укрводоканал» та внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На час звернення до суду [PERSON] не отримав рішення учасника про звільнення з посад директора товариств. 15 листопада 2021 року [PERSON] видав наказ № 1/к про складення повноважень директора ТОВ «ЛВ-Холдінг» та наказ № 2/к про складення повноважень директора ТОВ «Укрводоканал». У грудні 2021 року звернувся до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Подільської районної у місті Києві державної адміністрації з заявами про припинення повноважень директора ТОВ «ЛВ-Холдінг» і ТОВ «Укрводоканал». Однак державним реєстратором було відмовлено у прийнятті документів, поданих для державної реєстрації з підстав відсутності примірника оригіналу (нотаріально посвідченої копії) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до ЄДР. Оскільки відповідач не прийняв рішення про звільнення позивача з посад директора товариств, то дії [PERSON] не є належною правовою підставою для того, щоб вважати його звільненим з цих посад. Позивач не може у повній мірі скористатися правом на скликання позачергових загальних зборів учасників з метою розгляду питання про його звільнення оскільки, відповідно до статті 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті. У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Міністерства юстиції України з проханням надати роз`яснення щодо порядку звільнення з посади керівника товариства за відсутності рішення засновника. У відповіді Міністерство юстиції України повідомило про відсутність законодавчо визначеного порядку звільнення з посади директора у разі відсутності рішення засновника. Запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання трудових відносин припиненими. Позивач позбавлений можливості внести зміни до ЄДР та інших баз даних (зокрема баз даних податкової служби), де він вказаний як керівник (директор) ТОВ «ЛВ-Холдінг» і ТОВ «Укрводоканал», що порушує його право на вільний вибір праці, звільнення за власним бажанням, вільне обрання місця роботи. Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 07 червня 2022 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ТОВ «ЛВ-Холдінг» і ТОВ «Укрводоканал». У судове засідання учасники справи не з`явилися, представників не направили. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є керівником ТОВ «Укрводоканал», ЄДРПОУ: 37569250 (місцезнаходження юридичної особи: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Червоноармійська, будинок № 77-А). Засновником юридичної особи є Компанія «ДЖЕЙ.ЕФ.БІ. ІНДАСТРІС ЛТД», країна резиденства: Сейшели (місцезнаходження: Сейшели, м.Вікторія, Саламат Хауз, Ла Пудрієр Лейн , Мае. «Кінцевий бенефіціар власник (контролер) засновника юридичної особи, якщо засновник-юридична особа - Компанія «ДЖЕЙ.ЕФ.БІ. ІНДАСТРІС ЛТД», [PERSON] , [ADDRESS]». 20 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся з заявою про звільнення до Компанії «ДЖЕЙ.ЕФ.БІ. ІНДАСТРІС ЛТД». У заяві позивач просив звільнити його з посади директора ТОВ «Укрводоканал» за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України з 15 листопада 2021 року. Також просив для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань прийняти рішення про його звільнення з посади директора з призначенням нового директора. З копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що [PERSON] є керівником ТОВ «ЛВ-Холдінг», ЄДРПОУ: 34048087 (місцезнаходження юридичної особи: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Червоноармійська, будинок № 77-А). Засновником юридичної особи є Компанія «ДЖЕЙ.ЕФ.БІ. ІНДАСТРІС ЛТД», країна резиденства: Сейшели (місцезнаходження: Сейшели, м.Вікторія, Саламат Хауз Ла Пудрієр Лейн , Мае. «Кінцевий бенефіціар власник (контролер) засновника юридичної особи, якщо засновник-юридична особа - Компанія «ДЖЕЙ.ЕФ.БІ. ІНДАСТРІС ЛТД», [PERSON] , [ADDRESS]». 20 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся з заявою про звільнення до Компанії «ДЖЕЙ.ЕФ.БІ. ІНДАСТРІС ЛТД». У заяві позивач просив звільнити його з посади директора ТОВ «ЛВ-Холдінг» за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України з 15 листопада 2021 року. Також просив для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань прийняти рішення про його звільнення з посади директора з призначенням нового директора. З копії повідомлення Міністерства юстиції України від 09 грудня 2021 року № 121314/І-36513/8.1.6 видно, що [PERSON] звернувся до міністерства з заявою, з якої вбачається те, що заявник є директором двох товариств з обмеженою відповідальністю, єдиним учасником яких є юридична особа-нерезидент, на адресу якої направлено дві заяви про звільнення з посади директора, проте рішення про припинення повноважень директора та обрання нового директора прийнято не було. Роз`яснено, що припинення повноважень директора товариства з обмеженою відповідальністю здійснюється лише за умови одночасного обрання нового директора або тимчасово виконувача його обов`язків, що кореспондується з необхідністю безперервного виконання функцій виконавчим органом, до компетенції якого належить вирішення усіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства. Якщо уповноважений орган безпідставно не приймає рішення про припинення повноважень директора товариства з обмеженою відповідальністю та одночасне обрання нового або тимчасового виконувача обов`язків виконавчого органу, зазначене може бути перешкодою для реалізації гарантованих Конституцією України прав. Запропоновано звернутися до суду за захистом порушених прав. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У частині другій статті 22 КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. Особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. За положеннями статті 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 390/1449/19. Відповідно до КЗпП України встановлено загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися статтею 38 КЗпП України та ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. Верховний Суд у своїх постанові від 03 липня 2019 року по справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), розглядаючи спір про звільнення з посади директора товариства та зобов`язання вчинити певні дії, зазначив про таке: свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. У ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив, передбачені статтею 38 КЗпП України та Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. За встановлених у справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати свої трудові відносини директора з відповідачем припиненими. Тобто, пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем та відповідачем оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості скористатися своїм правом на звільнення за власним бажанням, виходячи з неможливості проведення загальних зборів товариств. За змістом статей 221, 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення. Відповідно до вимог частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач не бажає працювати на посадах директора ТОВ «Укрводоканал», ТОВ «ЛВ-Холдінг», про що надав 20 жовтня 2021 року письмові заяви про звільнення, суд дійшов висновку, що позов про визнання припиненими його трудових відносин з цим товариствами на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 984 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved