Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позову зазначено про те, що позивач є наймачем кв. [ADDRESS] . Окрім позивача в спірній квартирі зареєстровані та проживають діти позивача: [PERSON] та [PERSON] , а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] , котрі є дітьми [PERSON] , котра померла [INFO] . Згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів 24.12.1981 видано ордер № 285 на спірну квартиру на сім`ю з 4 осіб: [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , матір позивача - [PERSON] , котра померла [INFO] , та зведену сестру позивача - [PERSON] , померлу [INFO] . При цьому, позивач вказує на те, що [PERSON] в 2006 році разом з синами, котрі є відповідачами по справі покинула місце проживання та реєстрації та виїхала у невідомому напрямку. Відповідачі в спірній квартирі не проживають, кореспонденцію не отримують, особистих речей в квартирі не мають, не сплачують комунальні послуги та не утримують квартиру, однак відмовляються в добровільному порядку знятись з реєстрації. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме кв. [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06.10.2022 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 22.12.202 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 24.12.1981 виконавчий комітет Дніпровської районної ради народних депутатів надав ордер № 285 гр. [PERSON] на житлове приміщення - кв. [ADDRESS] на сім`ю у складі: [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] (а.с.15). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.04.2009, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2019 (а.с.16). Згідно з інформації Реєстру територіальної громади [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). При цьому [PERSON] та [PERSON] є дітьми позивача, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. (а.с.8-9). Як зазначено позивачем у 2006 році відповідачі зі своєю матір`ю [PERSON] покинули спірну квартиру, та виїхали у невідомому напрямку. Згідно з Актом обстеження житлових умов сім`ї, складеного та затвердженого19.09.2022 Начальником ЖЕК № 301, зазначено про те, що у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] фактично проживають 4 (чотири) особи, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому вказано, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають у зазначеній квартирі. (а.с.45). У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.04.2010, громадянин [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] (а.с.20). Також, згідно Акту від 19.09.2022, складеному [PERSON] ,, [PERSON] та засвідченого [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] по [ADDRESS] не проживають. (а.с.46). Відповідачі також не несуть жодних обов`язків по утриманню житла за вказаною адресою, не сплачують комунальні послуги, що покладає на позивача тягар матеріальної відповідальності по оплаті комунальних послуг. Як зазначає позивач, відповідачам не чинилось перешкод в користуванні спірною квартирою, при цьому останні добровільно залишили спірну квартиру, забравши всі свої речі. Відповідно ст. 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації та не має наміру там проживати, оскільки проживає за іншою адресою, а отже є підстави для визнання її такою що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved