Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Переріслянської сільської ради, як представник органу опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 07.04.2017 вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований в Гаврилівській сільській раді, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 1. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження батьками дитини записані вона та відповідач. Рішенням Надвірнянського районного суду від 31.07.2019 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на дошлюбне [PERSON] . 18.09.2021 вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Зазначає, що між нею та сином [PERSON] склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. При цьому відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, нерегулярно сплачує аліменти, а із вересня 2021 року перестав їх сплачувати. Після розірвання шлюбу взагалі перестав цікавитися сином та брати участь у його житті, не спілкується з ним. Наведені обставини свідчать, що відповідач [PERSON] своєю поведінкою, діями та бездіяльністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відзив на позовну заяву не надходив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є позивач [PERSON] . Також просив стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, онак від нього поступила письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей Переріслянської сільської ради в судове засідання не з`явився, від в.о. Пасічнянського сільського голови поступило письмове клопотання, в якому просить справу розглядати у відсутності представника органу опіки та піклування, при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2022 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2022 по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Службу у справах дітей Переріслянської сільської ради, як представника органу опіки і піклування. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2023 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 07.04.2017 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2019 (а.с. 5-6). До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO] . Факт батьківства відповідача щодо малолітнього сина [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про його народження від 03.10.2016 серії [NUMBER] (а.с. 4). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2019 присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-9). 18.09.2021 позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] , та у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 01.11.2022, виданого старшим державним виконавцем Надвірнянського відділу ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дімничем Т.В., заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.11.2022 становить 104472,45 грн. (а.с. 16). З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї, та довідки про склад сім`ї від 27.09.2022 № 468, виданих Переріслянською сільською радою вбачається, що позивач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявниці батько хлопчика у вихованні сина не приймає, фінансово та матеріально не допомагає (а.с. 14-15). Згідно довідки Гаврилівського ліцею вбачається, що учень 1-го класу [PERSON] регулярно відвідує заняття в школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям. Дитину до школи приводять та забирають мама та бабуся. Батько [PERSON] контакту зі школою не підтримує, зі вчителями не спілкується (а.с. 13). З висновку Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Переріслянської сільської ради від 26.01.2023 № 9-2/2023, вбачається, що Комісією у складі начальника служби у справах дітей, фахівця із соціальної роботи та старости с. Гаврилівка обстежено умови проживання дитини та вияснено, що сім`я проживає в приватному великому будинку, який складається з 3-х житлових кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати, власником якого є заявниця. Будинок облаштований меблями, побутовою технікою, необхідними речами побуту. У кімнатах охайно, прибрано, чисто та затишно. Дитина має окрему кімнату з спальним місцем, комп`ютерним столом, комп`ютером, облаштовані місця для навчання та відпочинку, наявний одяг та взуття відповідно до сезону та віку, необхідні особисті речі. Між членами сім`ї відносини хороші, доброзичливі, не конфліктують, поважають одне одного, святкують релігійні свята та дні народження дитини. У присутності матері з дитиною проведено бесіду про ставлення батьків до нього. Хлопчик ввічливий, легко йде на контакт, має шкільних друзів, вдома ладнає з дорослими. Розповідає про те, що мама та вітчим забезпечують його необхідними речами, піклуються про нього та люблять йото. Батьком вважає та називає [PERSON] , який добре ставиться до нього, дарує на дні народження подарунки, любить його, як свою рідну дитину, та в подальшому бажає всиновити його. Дитина виховується в благополучній сім`ї, в дусі поваги, любові та турботи. Мама [PERSON] на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку та отримує державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми. Їхню сім`ю забезпечує вітчим дитини. З ними проживають дідусь та бабуся по материнській лінії, які також беруть участь у вихованні дитини. Відповідно до характеристики за місцем проживання [PERSON] характеризує себе з позитивної сторони, громадський порядок в селі не порушує, спиртними напоями не зловживає. Скарг від жителів села на неї та її сім`ю до Переріслянської сільської ради не надходило. Відповідно до інформації, виданої КНП «Дитяча лікарня Надвірнянського району» Надвірнянської міської ради від 12.01.2023, дитина [PERSON] , [INFO] , здоровий і на диспансерному обліку не знаходиться. Хлопчик навчається в 1 класі Гаврилівського ліцею. Відповідно до характеристики з навчального закладу позитивно відноситься до навчання. Пізнавальний інтерес сформований на достатньому рівні. Програмовий матеріал засвоює швидко. На уроках активний, допитливий, старанний. Має добре розвинену зорову пам`ять та уяву. Завжди дотримується правил безпечної поведінки під час занять та ігор. Безконфліктно працює в колективі. Любить малювати, виконувати аплікації. Добре розвинений фізично. Спокійний, врівноважений, вихований, чуйний, добрий, товариський. Велику увагу навчанню і вихованню дитини приділяє мама: регулярно відвідує ліцей, цікавиться успіхами свого сина, з повагою відноситься до побажань і прохань вчителя, проявляє ініціативу і надає посильну допомогу у справах класу та ліцею. Регулярно відвідує батьківські збори і бере в них активну участь. Комісією встановлено, що батько малолітнього [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, станом здоров`я, фізичним, духовним та моральним розвитком, не сплачує аліменти на його утримання, дитина постійно проживає з матір`ю та вітчимом, який ставиться до нього, як до рідного сина, забезпечує його та зі слів матері дитини не заперечує усиновити хлопчика та піклуватися і надалі. За результатом розгляду даного питання орган опіки та піклування дійшов висновку визнати за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 48-49). Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своми батьківськими обов`язками. Після розірвання шлюбу він взагалі перестав цікавитись сином та брати участь у його вихованні, не спілкується з сином. Аліменти сплачує нерегулярно, а з вересня 2021 року взагалі перестав сплачувати аліменти. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з обставин, викладених позивачем в позовній заяві та підтверджених в судовому засіданні, відповідач з часу розірвання шлюбу з позивачем по даний час не проявляє жодної батьківської турботи про малолітнього сина, не відвідує його, не спілкується з дитиною, не цікавиться його здоров`ям та навчанням, не бере участі у його вихованні, не дбає про його фізичний і духовний розвиток, добровільно не надає додаткових коштів на його утримання, визначений розмір аліментів сплачує нерегулярно, чим свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вказані обставини повністю доведені в судовому засіданні. Також вказані обставини визнані відповідачем. Враховуючи положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено що з боку відповідача [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому прийшов до висновку, що є передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, сприятимуть захисту інтересів дитини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: Враховуючи вище наведене, а також факт визнання позову відповідачем, суд встановив наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору згідно квитанції № ПН2645929 від 23.11.2022 (а.с. 3). На підставі викладеного, ст.ст. 8, 51 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 150, 155, 164, 165 СК України, постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved