Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

02.11.2022 року до суду надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідач: [PERSON] , [INFO] , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 07.11.2022 року ухвалою було відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідач: [PERSON] , [INFO] , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що на підставі проекту висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради від 09.09.2022 року № 07/7544 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (повторне свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис від 22.05.2014 року № 1454, реєстрація - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві), було встановлено наступне. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації від КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян» від 14.07.2022 року № 01/203, гр. [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 31.08.2017 року по теперішній час. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.07.2022 року № 304157836, у гр. [PERSON] , [INFO] , житло, майно на праві користування або у власності відсутнє. Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 22.06.2022 року № 00035907621). 21.12.2021 року згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було доставлено до КНП «Дитяча міська лікарня № 3» Одеської міської ради. Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 22.12.2021 року № 153, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було поставлено на облік як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням гр. [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина. Згідно з повідомленням КНП «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» Одеської міської ради від 23.12.2021 року № 68-С, малолітнього [PERSON] , [INFO] , переведено до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради. Згідно з повідомленням КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради від 24.12.2021 року № 01-35/1475 малолітній [PERSON] , [INFO] , пройшов необхідне обстеження і знаходження у стаціонарі не потребує. Відповідно до інформації КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 24.12.2021 року № 741 малолітнього [PERSON] , [INFO] доставлено до закладу. Згідно інформації Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 29.06.2022 року № 838ССД/01-29, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 31.08.2017 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.07.2022 року № 304157707, у малолітнього [PERSON] , [INFO] , житло, майно на праві власності відсутнє. Згідно листа КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 24.06.2022 року № 200 за період перебування в закладі з 24.12.2021 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] сина відвідала тільки 07.01.2022 року. Відповідно до листа Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.06.2022 року № 3171/24.32-19, інформація, щодо наявності братів та сестер у малолітнього [PERSON] , [INFO] , відсутня. З моменту перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в КУ «Центр соціально-психологчної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», мати [PERSON] , щодо повернення дитини на виховання в родину до Служби у справах дітей Одеської міської ради не зверталась. З метою з`ясування особистої думки гр. [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , 03.08.2022 року Службою у справах дітей Одеської міської ради було подано оголошення до газети «Одеські вісті» про розшук гр. [PERSON] . Відповідне оголошення опубліковане 13.08.2022 року (випуск № 38 (5465)). Станом на 02.09.2022 року, гр. [PERSON] до Служби у справах дітей Одеської міської ради не зверталась, пояснень не надала. Відповідно до довідки від 13.09.2022 року, наданою громадською організацією «ДІВА-ЦЕНТР», гр. [PERSON] , з 08.01.2022 року по 22.05.2022 року проходила курс стаціонарної психо-соціальної реабілітації, в центрі соціально-психологічної адаптації та реосоціалізації, за програмою ГО «ДІВА-ЦЕНТР», рекомендований курс в закладі не завершила. Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.09.2022 року та Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування надано Висновок № 01-11/1314/2 вих. «Щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ». Взявши до уваги надані докази, можна зробити висновок, що за досить тривалий час, а саме, з першого місяця 2022 року, гр. [PERSON] не зробила нічого для того щоб забрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , з КУ «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» в родину. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідачка не надала до суду документів на підтвердження офіційного доходу не має, а тому не може забезпечити дитині гідний рівень життя. Дитина з 24.12.2021 року перебуває на повному державному утриманні. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 76). Відповідно до п. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. ст.150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 26.01.2022 року по справі № 203/3505/19 вказав, що: Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи той факт, що протягом тривалого часу мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] свідомо не цікавиться долею дитини, не займається його вихованням, не забезпечує розвиток дитини, взагалі відсутня в житті малолітнього та не пройшла курс соціально-психологічної адаптації та реосоціалізації з власної волі, вказані факти свідчать саме про винну поведінку з боку матері по відношенню до дитини. Вказані факти є підставою для позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене, враховуючі ставлення громадянки [PERSON] до малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , а також враховуючи Висновок ПРА ОМР органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставини, які є беззаперечними підставами для позбавлення батьківських прав. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволені позову суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, однак враховуючи неможливість виходу за межі позовних вимог, приходить до висновку про визначення розміру аліментів у заявленому позивачем розмірі, тобто в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, тобто до [INFO] , Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 02.11.2022 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 2 481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved