Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому: -державного акту на право приватної власності на землю площею 1,000 га, розташовану на території Спаської сільської ради для ведення особистого селянського господарства серії І-ДП №031713 від 03.03.2003 року, виданий на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 340 від 07 травня 2002 року; -державного акту на право приватної власності на землю площею 1,7424 га, розташовану на території Спаської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії І-ДП №041109 від 11.12.2003 року, виданий на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1317 від 28 грудня 2002 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що він є власником земельної ділянки площею 1,000 га, розташованої на території Спаської сільської ради для ведення особистого селянського господарства серії І-ДП №031713 від 03.03.2003 року, виданої на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 340 від 07 травня 2002 року, та земельної ділянки площею 1,7424 га, розташованої на території Спаської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії І-ДП №041109 від 11.12.2003 року, виданої на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1317 від 28 грудня 2002 року. Займаючись оформленням свої спадкових прав, в тому числі враховуючи ситуацію в країні на даний час, заявник вирішив скласти заповіт на належне йому майно, але звернувшись до державного нотаріуса за консультацією та надавши всі свої правовстановлюючі документи, йому було повідомлено, що в державних актах на право приватної власності на землю його прізвище вказано як « [PERSON] », а в паспорті громадянина України, як « [PERSON] », а тому неможливо встановити належність даних правовстановлюючих документів на землю саме через розбіжність в прізвищі літер «і» та «и», в зв`язку з чим заявник був вимушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 15 грудня 2022 року відкрито провадження у справі (а.с. 21). В судове засідання представник заявника не з`явилася, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію паспорта громадянина України заявника виданого Новомосковським МВГУМВС України в Дніпропетровській області 15.04.2009 року, серії [NUMBER] у якому дані заявника зазначені як « [PERSON] » (а.с. 5-6). У свідоцтві про шлюб від 21 жовтня 2011 року, виданого виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, серії [NUMBER] (а.с. 9), а також у повторному свідоцтві про народження від 13 серпня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області данні заявника зазначені як « [PERSON] ». Заявник надав суду належні йому державні акти серії І-ДП №031713 на право власності на земельну ділянку площею 1,000 га, що розташована на території Спаської сільської ради для ведення особистого селянського господарства від 03.03.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 340 від 07 травня 2002 року (а.с. 7) та серії І-ДП №041109 від 11.12.2003 року на право власності на земельну ділянку площею 1,7424 га, розташовану на території Спаської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1317 від 28 грудня 2002 року (а.с. 8), у яких власником означених земельних ділянок значиться « [PERSON] ». Земельна ділянка площею 1,7424 га, кадастровий номер 1223286500:02:016:0068 належить заявнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 червня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П., спадкова справа № 46/2012 (а.с. 11), в свою чергу земельна ділянка площею 1,000 га, кадастровий номер1223286500:02:011:0005 належить заявнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 березня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П., спадкова справа № 913/2002 (а.с. 12), а державні акти, зазначені вище видані заявнику взамін отриманих свідоцтв про право на спаддщину . Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.5 ч.2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, суду доведений факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів державного акту серії І-ДП №031713 від 03.03.2003 року на право приватної власності на землю площею 1,000 га, розташовану на території Спаської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, виданого на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 340 від 07 травня 2002 року та державного акту серії І-ДП №041109 від 11.12.2003 року на право приватної власності на землю площею 1,7424 га, розташовану на території Спаської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1317 від 28 грудня 2002 року, на ім`я [PERSON] . Сама по собі наявність у заявника оригіналів правовстановлюючого документа свідчить на його користь, іншого позасудового порядку виправлення розбіжностей у правовстановлюючому документі не виявляється можливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved