Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

09.11.2022 року позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Іщука К.В., подала до суду позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання за позивачем права власності на 2/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, належав на праві власності колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] (батько), [PERSON] (матір), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка). 28.01.2010 [PERSON] склав на її користь заповіт. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на спірне домоволодіння, позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а дружина померлого [PERSON] відмовилась від обов`язкової частки у спадщині, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, позивач вказала, що за життя її мати склала заповіт на користь її сестри [PERSON] , яка прийняла належну їй спадщину, однак даний заповіт не охоплює спірне домоволодіння, відтак позивач є іншим спадкоємцем, яка прийняла спадщину на майно, не охоплене заповітом за законом, оскільки проживала разом з померлою на день смерті. Надалі, внаслідок розгляду матеріалів спадкових справ її батьків, 13.09.2022 постановами нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй та сестрі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на відповідну частину спірного нерухомого майна. Ухвалою судді від 14.11.2022 позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 24.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 20.12.2022 на 13 год. 50 хв. 15.12.2022 від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ - №258/2010, заведеної після смерті [PERSON] та №261/2019, заведеної після смерті [PERSON] 19.12.2022 від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, згідно з якою вона не заперечила проти задоволення позову та просила задовольнити позов у повному обсязі. 20.12.2022 представник позивача [PERSON] - адвокат Іщук К.В. подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його та позивача відсутності, за наявними у справі документами, задовольнити вимоги у повному обсязі. У зв`язку з ненадходженням відповіді на запит суду від 24.11.2022 підготовче судове засідання, призначене на 20.12.2022, відкладено на 09.02.2023 на 10 год. 30 хв. 28.12.2022 та 04.01.2023 від Великоберезовицької селищної ради надійшла відповідь на запит суду від 24.11.2022, у якому зазначено, що станом на 15.04.1991 спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору. До відповіді на запит селищна рада долучила копію погосподарської книги та довідку. 09.12.2022, 19.12.2022 та 28.12.2022 представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори подала заяви, у яких просила проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи. 09.02.2023 у підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, у тому числі, відповідачем подано заяву про визнання позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.1974. У вказаному свідоцтві про народження у графі мати зазначено « [PERSON] », у графі батько зазначено « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.1991, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що 20.07.1991 с. Велика Лука Тернопільського районним бюро ЗАГС Тернопільської області складено актовий запис №6. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано « [PERSON] ». [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.1975. У вказаному свідоцтві про народження у графі мати зазначено « [PERSON] », у графі батько зазначено « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.1993, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що 09.10.1993 Великолуцькою сільською Радою народних депутатів Тернопільського районного бюро ЗАГС складено актовий запис №6. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано « [PERSON] ». З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №575 від 25.08.2022, виданої Тернопільським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що по обліку бюро будинковолодіння за [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, зазначено, що об`єкт складається з: житлового будинку з прибудовами і підвалами - літера «А», літньої кухні з підвалом - літера «Б», хліва - літера «В», гаражу - літера «Г», літної кухні - літера «Д», хліва - літера «Е», вбиральня - літера «Є», хліва - літера «Ж», огорожі - літера «1-2», вимощення - літера «І». Згідно з інформаційною довідкою №576 від 25.08.2022, виданою начальником Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації, станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 16.11.1990 та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим №175. Як убачається з довідок за №406 від 19.10.2022, №467 від 26.12.2022 та №343 від 23.08.2022, виданих старостою Великолуцького старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 мав статус колгоспного двору, членами двору були [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка). Як убачається з копії погосподарської книги №4 за 1991-1995 роки, наданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району на відповідний запит суду, станом на 15.04.1991 будинковолодіння по [ADDRESS] рахується як колгоспний двір, членами якого були [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2010. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №258/2010, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №258/2010 вбачається, що за життя 28.01.2010 [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе його майно, що буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право [PERSON] . Заповіт зареєстрований у реєстрі за номером 07. Як убачається з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №24133744 від 06.07.2010, за параметрами пошуку « [PERSON] » заповіт за номером у спадковому реєстрі 49195089, посвідчений 28.01.2010, зареєстрований в реєстрі за номером 07, станом на день видачі інформаційної довідки чинний. Як убачається з наявної в матеріалах спадкової справи довідки Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №239 від 30.03.2011, на момент смерті [PERSON] з ним дійсно проживала його дочка [PERSON] та дружина [PERSON] 06.07.2010 дружина померлого - [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою від 02.07.2010, у якій зазначила, що зміст складеного за життя її чоловіком заповіту їй відомий та їй роз`яснено, що вона має право на обов`язкову частку у спадковому майні. Однак, розуміючи роз`яснені їй права та усвідомлюючи значення своїх дій, без жодного тиску, за своєю волею, вона відмовилась від одержання цієї частки. 06.04.2011 від дочки померлого [PERSON] до нотконтори надійшла заява, у якій вона вказала, що після смерті її батька залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 3,38 га, тому просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно з частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, в силу ст. ст. 1268, 1270 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а в подальшому подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [PERSON] частково оформила свої спадкові права, отримавши 06.04.2011 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,38 га. 13.09.2022 [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку житлового будинку [ADDRESS] . Однак, постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 13.09.2022 №1466/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.06.2019. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №261/2019, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №261/2019 вбачається, що за життя 20.02.2010 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 1,02 га та земельну ділянку, площею 3,38 га, а також, грошові вклади з нарахованими процентами та компенсаціями, які зберігаються у ВАТ «Ощадбанк» ТВБВ 10019/07 філії Тернопільське облуправління на рахунках 915512948, 91551234 [PERSON] . Заповіт зареєстрований у реєстрі за номером 14. Як убачається з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56839319 від 12.07.2019, за параметрами пошуку « [PERSON] » заповіт за номером у спадковому реєстрі 49195567, посвідчений 20.02.2010, зареєстрований в реєстрі за номером 14, станом на день видачі інформаційної довідки чинний. Як убачається з наявної в матеріалах спадкової справи довідки Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №413 від 12.07.2019, на момент смерті [PERSON] з нею дійсно проживала її дочка [PERSON] 12.07.2019 інша дочка померлої [PERSON] - [PERSON] подала до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її матері. Крім цього, 11.03.2020 вона подала до нотконтори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема на три земельні ділянки. Також вказала, що спадкоємців згідно з ст. 1241 ЦК України після смерті матері немає. [INFO] обидві дочки померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] подали до нотконтори заяву, у якій вказали, що після смерті їх матері залишилось спадкове майно, яке складається з частки житлового будинку [ADDRESS] . Також, у заяві вони повідомили, що інших спадкоємців, в розумінні статті 1261 ЦК України, окрім них немає, тому просили видати свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно. Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, в силу ст. ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину за законом після померлої [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] прийняла спадщину за законом та за заповітом після померлої [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини. В подальшому вони обидві подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [PERSON] частково оформила свої спадкові права, отримавши 11.03.2020 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, площами 1,0236 га, 0,2053 га та 3,1767 га. Надалі, постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 13.09.2022 №1467/02-31, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону, позивач звернулась до суду за захистом її прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] та [PERSON] за життя належало по 1/4 частині спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів. Як зазначалося, з довідок за №406 від 19.10.2022, №467 від 26.12.2022 та №343 від 23.08.2022, виданих старостою Великолуцького старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по [ADDRESS] вбачається, що станом на 15.04.1991 мав статус колгоспного двору, членами двору були [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка). Відповідно до копії погосподарської книги №4 за 1991-1995 роки, наданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району на відповідний запит суду, станом на 15.04.1991 будинковолодіння по [ADDRESS] рахується як колгоспний двір, членами якого були [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка). Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за життя належало по 1/4 частині вказаного будинковолодіння. [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкувала належну йому 1/4 частину спірного будинковолодіння. [PERSON] та [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] успадкували за законом належну їй 1/4 частину спірного будинковолодіння (по 1/8 частині). Таким чином, після смерті батьків [PERSON] належить 3/8 частини спірного домоволодіння, оскільки 1/4 частину вона прийняла за заповітом після смерті батька та 1/8 - за законом після смерті матері. Відповідач права позивача на спірне майно не оспорює. Разом із тим, суд не погоджується з доводами позивача про те, що вона має право на 2/4 житлового будинку після смерті її батьків, оскільки матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , встановлено, що обидві її дочки прийняли спадщину після її смерті та подали заяву про видачу свідоцтва на спірне будинковолодіння. При цьому частка [PERSON] як члена колгоспного двору у спірному будинковолодінні становила 1/4. Незважаючи на визнання позову відповідачем у суді, заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] до нотаріуса не подала. Натомість, 12.07.2019 [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її матері, а 13.09.2022 - заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в спірному будиноволодінні. Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері і за заповітом (складеним щодо частини майна померлої) і за законом - на частку у спірному будинковолодінні, тому після смерті матері їй належить 1/8 його частина. За таких обставин підстави визнавати за позивачем право власності на частку в спадщині, яку після смерті матері прийняла відповідач, в судовому порядку відсутні. Таким чином судом установлено, що позивач прийняла спадщину після смерті своїх батьків, зокрема 1/4 частину спірного будинковолодіння після смерті батька та 1/8 після смерті матері. Однак, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності членів колгоспного двору на належні їм частки у будинковолодінні, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом часткового задоволення її позовних вимог - визнання за [PERSON] права власності на 3/8 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (1/4 частину) та за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (1/8 частину). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: partial