Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Адвокат Дудін Л.В. звернувся до суду в інтересах заявника [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. 16.02.2023 через канцелярію суду представником заявника було подано уточнену позовну заяву, яку обґрунтував тим, що заявниця є племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Крута Балка Ясинуватського району так званої «Донецької Народної Республіки», у віці 71 рік, про що 17 січня 2023 року вчинено запис про смерть за №147, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого міським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої «донецької народної республіки». Мати заявниці [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] були рідними сестрами, а їх батьками були відповідно [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу та витягами з Державних реєстрів. Зазначено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка сільськогосподарського призначення на території Тростянецької селищної територіальної громади, а тому заявниця вимушена звертатися з даної заявою з метою подальшого оформлення спадщини після смерті тітки, оскільки є спадкоємцем по закону 5 черги. Окрім того заінтересованою особою є [PERSON] яка є донькою [PERSON] . 11.02.2023 [PERSON] звернулася до Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області щодо отримання свідоцтва про смерть тітки [PERSON] , яке б мало юридичну силу на території України. Однак у видачі такого свідоцтва було відмовлено, а тому заявник вимушена звернутись з цією заявою до суду за захистом своїх законних. Зі змісту відмови у проведенні державній реєстрації смерті вбачається, що документи, представлені заявником, свідчать про те, що надане свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства, та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. За таких обставин, з посиланням на ч. 1 ст.317 ЦПК України, представник заявника просить ухвалити рішення, яким встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Крута Балка Ясинуватського району Донецької області, Україна. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.02.2023 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В прохальній частині заяви про встановлення факту міститься клопотання про розгляд справи без участі заявника та її представника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. 16.02.2023 від начальника відділу ДРАЦС надійшла заява про розгляд справи без представника заінтересованої особа. При ухваленні рішення по суті, покладаються на розсуд суду. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заяву [PERSON] про становлення факту підтримала. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.01.2023 міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Ясинувата, Донецька Народна Республіка. Факт того, що заявник [PERSON] є племінницею померлої підтверджується наступними доказами. Так, [PERSON] народилася [INFO] в с.Капустяни Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , її батьками записано - [PERSON] та [PERSON] . 15.07.2022 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Прізвище дружини після одруження - [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 11.02.2023 №00038470505, її батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 24.07.1977 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 11.02.2023 №00038470219. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 12.01.1983 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] а смт Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області. Її батьками записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла в селищі Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 16.02.2023 Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). [PERSON] 14.06.2009 зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що заявниця [PERSON] дійсно являється племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, в матеріалів також встановлено, що в померлої [PERSON] є дочка [PERSON] , яка зазначена заінтересованою особою у даній справі. Факт родинних відносин прослідковується з наданих представником заявника доказів. Зокрема, з копією свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] вбачається, що згідно свідоцтва пр народження серії [NUMBER] від 05.02.1972 її батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON] . 27.08.1992 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 27.08.1992 Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Окрім того, мати [PERSON] - [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Так, з долученого до матеріалів заяви свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.01.2023 міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Ясинувата, Донецька Народна Республіка. 10.01.2023 Ясинуватською центральною районною лікарнею видано лікарське свідоцтво про смерть №6 відносно [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 71 року в стаціонарі Ясинуватської ЦРЛ Ясинуватського району, Донецька Народна Республіка. У своїй заяві заявник [PERSON] посилалася на те, що вона є спадкоємцем по закону 5 черги та має намір оформити спадщину після смерті тітки, однак органами ДРАЦС їй було відмовлено у реєстрації факту смерті [PERSON] із причини відсутності підстав для її державної реєстрації, тому що надані документи на підтвердження відповідного факту є недійсними на території України, видані на тимчасово окупованій території України, а відомості про смерть особи не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до п.3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наказано тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов`яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов) та Донецької області (Амвросіївського, Новоазовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Ясинувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве, Світлодарськ). Таким чином встановлено, що Ясинуватський район Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України. Обставини смерті тітки заявниці у вказаному місці було підтверджено відповідними доказами. Разом з тим, оскільки вказані документи видані на території не підконтрольній Україні, тому заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть належного зразка у відповідності до положень статті 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», в якій зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті [PERSON] в органах державної реєстрації на території України не проводилась. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті тітки у позасудовому порядку. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Ясинувата Донецької області, а тому заява підлягає до задоволення. В силу положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved