Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням використання та розвитку комунальної власності міської ради 12 березня 2007 року &з1275-р, а також витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №14106870 від 02.04.2007 року. Заявник в заяві вказав, що 12 березня 2007 року Управлінням використання та розвитку комунальної власності міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] -1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка. Права спільної часткової власності було зареєстровано за заявницею Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 02.04.2007 року та видано витяг за №14106870, де моє прізвище зазначено « [PERSON] ». Проте, вказаний документ містить помилку в написанні прізвища заявниці, зокрема, замість правильного « [PERSON] », зазначено не правильно « [PERSON] ». На даний час внести виправлення у правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло від 12 березня 2007 року № [NUMBER] та витяг про реєстраціє права власності на нерухоме майно від 02.04.2007 року №14106870 в адміністративному порядку неможливо, а тому заявниця вимушена звернутися до суду з вказаною заявою. В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав вимоги заяви та просив розглядати справу без його участі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи за їх відсутності. За таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 12 березня 2007 року Управлінням використання та розвитку комунальної власності міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] -1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка. Права спільної часткової власності було зареєстровано за заявницею Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 02.04.2007 року та видано витяг за №14106870, де прізвище зазначено « [PERSON] ». Проте, вказаний документ містить помилку в написанні мого прізвище, зокрема, замість правильного « [PERSON] », зазначено не правильно « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується такими документами, виданими на ім`я заявниці, а саме 26.12.2018 року отримано паспорт громадянина України у формі ID-картки, де прізвище записано « [PERSON] ». Відповідно до картки платника податків, виданої 26.06.2019 року посадовою особою контролюючого органу, моє прізвище вказано також « [PERSON] ». Крім того, прізвище « [PERSON] » також зазначено у свідоцтві про шлюб, видане 22.11.2018 року Заводським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, та у свідоцтві про народження сина [PERSON] , виданого 27.11.2018 року Миколаївським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. На титульній сторінці будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , внесено виправлення у прізвище « [PERSON] », шляхом виправлення букви «и» на букву «і». Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Факт належності правовостановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення нею права власності, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved