Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , вказавши, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 28.08.2021. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 02.09.2020 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 02.09.2020 до розміру 2000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Із 08.12.2020 відповідач припинив будь-яке спілкування зі своїм сином [PERSON] . 27.06.2021 відповідач в останнє відвідував сина, будь-якої участі у його вихованні не приймає, не цікавиться його життям, з цей період сплачував аліменти не в повному обсязі. При\~цьому йому достовірно було відомо, що син потребує лікування, яке потребує значних коштів. Після відвідування невропатолога та дитячого психіатра дитині було розроблено комплекс індивідуальних занять, які були оплачені позивачем. Також за вказівкою логопеда позивачем були придбані розвиваючі ігри для сина, а також вдома зроблені "акваріуми" для дрібної моторики та коробки із запахами. Загалом позивачем витрачено 13623,00 грн на комплекс занять з дефектологом, дрібною моторикою та лікувальною фізкультурою для сина. Для позивача ця сума значна, оскільки син відвідує дитячий садок, а старша дитина закінчує 11 клас. У травні 2022 році позивач раніше вийшла із декретної відпустки, але її зарплатні недостатньо для того щоб в повному обсязі сплачувати за лікування сина. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на сина. Однак, відповідач зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах, оскільки вони пов`язані з винятковими обставинами, що пов`язані з лікуванням сина. Тому просить стягнути з відповідача половину суми фактично понесених додаткових витрат у сумі 6811,50 грн. 09.11.2022 визначено головуючого суддю. Ухвалою суду від 17.11.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначене на 13.12.2022, зокрема відповідачеві надано строк для подання відзиву 15 днів з дня вручення цієї ухвали. 13.12.2022 судове засідання відкладене за клопотання відповідача на 20.12.2022. 20.12.2022 судове засідання відкладене за клопотання відповідача для надання відзиву на 18.01.2023. 18.01.2023 судове засідання відкладе на 14.02.2023. Позивач заявами від 20.12.2022 і 02.01.2023 просила розглянути справу без її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити (а.с. 56, 57, 81). Відповідач [PERSON] відзивом від 23.12.2022 просив залишити без задоволення позов оскільки вважає, що витрати позивача, які зазначені в позовній заяві не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані особливими обставинами. Відвідування лікаря у приватній клініці це бажання матері дитини, тоді як відповідно до ст. 49 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча межа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Крім цього, до позовної заяви [PERSON] , як доказ додаткових витрат на дитину додала квитанції від 17.08.2022 на суму 1005,03 грн., 01.09.2022 на суму 918,00 грн, 06.09.2022 на суму 1050,00 грн, 07.09.2022 на суму 2335,00 грн, 15.09.2022 на суму 501,00 грн, в яких вказано призначення платежу переказ власних коштів та оплата замовлення, які не дають змогу зробити висновок про те, чи були вказані кошти витрачені на потреби дитини. Крім цього, рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 02.09.2020 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини у сумі 1000,00 грн. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2021 зменшено розмір стягуваних аліментів на утримання сина до 2000,00 грн. На даний час відповідач отримує мінімальну заробітну плату, а, отже, після сплати аліментів на проживання йому залишається сума, яка являється недостатньою для забезпечення родини. Також з коштів, які залишаються йому після сплати аліментів він вимушений утримувати непрацездатну, хвору матір та забезпечувати своє життя. Отже він вважає, що розмір доходів, які залишаються після сплати аліментів не достатній для нормального існування та утримання непрацездатної матері, отже в зв`язку з викладеним, він не має фінансової спроможності оплачувати додаткові витрати на дитину (а.с. 63-69). Позивач [PERSON] відповіддю на відзиві від 11.01.2023 вважає, що відповідач [PERSON] є працездатним, фізично здоровим, має рухоме майно, отримує орендну плату за пай, інших осіб на утриманні не має, відтак має можливість для отримання доходів для утримання себе та дитини. Беручи до уваги вік дитини, останній має можливість сплачувати додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою. Матеріали справи не містять відомостей про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я чи скрутне матеріальне становище. Те, що відповідач зазначив, що на його утриманні перебуває матір [PERSON] , яка є пенсіонером за віком, лікування якої вимагає значних коштів, оскільки остання в зв`язку із станом здоров`я потребує постійного амбулаторного та періодичного лікування, ним нічим не доведено та не надано ніяких доказів. Пенсійне посвідчення або довідка про проживання за однією адресою не є належним доказом факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Розмір аліментів, який стягується із відповідача на її користь є недостатнім, не забезпечує базових потреб дитини. Також звертає увагу, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується відповідними довідками. Вказані витрати були пов`язані з хворобою дитини, що вимагали додаткових матеріальних витрат на її утримання, а тому наявні підстави для їх стягнення з відповідача. Звернення до кваліфікованих спеціалістів було не її самостійне рішення чи бажання, а була єдина мета це здоров`я і розвиток їхньої спільної дитини-сина [PERSON] . Вважає, що позовні вимоги визначені у позовні заяві підтверджуються належними та допустимими доказами, тому позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі (а.с. 71-80). 14.02.2023 у судове засідання позивач не з`явилася. Суд задоволив її клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову із вказаних у відзиві підстав. Наголосив, що позивач не повідомляла відповідача про стан здоров`я сина і необхідність його лікування, не узгоджувала з ним обрання лікарів. Матеріали не місять направлення лікаря на відповідні процедури. Наразі відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів ні на позивача, ні на сина. Відповідач виключений з реєстру боржників. Заборгованість виникла через те, що відповідач близько пів року платив кошти на утримання сина на його карту, а позивач про це не повідомляла державного виконавця. Із заробітної плати відповідача щомісяця утримується 3000,00 грн. Він\~працює вахтовим методом його заробітна плата є низькою. Кошти, що залишаються, є недостатніми для забезпечення потреб відповідача. Позивач має заробітну плату близько 20000,00 грн, отримує допомогу на сина, здає в оренду квартиру. Тому рівень доходів позивача і відповідача є очевидно неспівмірним. Позивач спроможна самостійно нести витрати на сина. Вивчивши письмові заяви сторін по суті справи, вислухавши відповідача, вивчивши клопотання і заперечення учасників справи, вивчивши усі матеріали справи і надані до суду докази, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.\~1\~ст. 83 ЦПК). У справі встановлено, що сторони є батьками спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Сторони зареєстрували шлюб 26.10.2019, який розірвано рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 28.08.2021 (а.с. 12-15). Цим же рішенням визначено місце проживання сина [PERSON] з матір`ю позивачем. Згідно довідки виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 01.07.2020 № 1254-02-28-20 [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно амбулаторної карти пацієнта № 1337 від 12.08.2022 ТОВ\~"МЕДПРОФЦЕНТР" І.В.Ісаєв відвідував дитячого психіатра (а.с. 18). Згідно довідки дитячого психіатра Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 17.08.2022 [PERSON] встановлено діагноз F80,1+F88+РАС (продромальний період) та рекомендовано комунікативно-мовна терапія, поведінкова (АВА) терапія, сенсорно-інтерактивна терапія (а.с. 19). Згідно довідки мережі дитячих центрів UMSCOOL І.В. [PERSON] відвідував заняття майже два місяці, спочатку ходив три рази на тиждень: Дефектолог, ЛФК, сенсорний розвиток (за тикам розкладом дитина пропрацювала два тижні). У Івана була гарна динаміка за такий короткий час. Далі дитина не відвідувала заняття на протязі 1,5 тижня, зменшилась кількість занять із 3\~разів на тиждень до 2 разів та відмовилися від занять ЛФК. Також рекомендовано систематичне виконання ЛФК, для зміцнення корсету, м`язів спини та ніг, що дозволить дитині бути більш активною в собі, що в майбутньому дозволить розвинути навички самообслуговування (а.с. 20, 21). Згідно квитанції на суму 450,00 грн, позивачем було сплачено за відвідування [PERSON] ТОВ "Медпрофцентр" (а.с. 17). Квитанцією № Р24А164750718D10405 від 17.08.2022 на суму 1005,03 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів [PERSON] (а.с. 22). Квитанцією № 0.0.2645328743.1 від 18.08.2022 на суму 500,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за консультацію [PERSON] ФОП [PERSON] (а.с. 23). Квитанцією № 0.0.26458824715.1 від 31.08.2022 на суму 1050,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за заняття логопеда та дрібна моторика І.В.Ісаєва ФОП [PERSON] (а.с. 24). Квитанцією № 0.0.2661652240.1 від 02.09.2022 на суму 1050,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за заняття логопеда та дрібна моторика І.В.Ісаєва ФОП [PERSON] (а.с. 25). Квитанцією № 0.0.2663686923.1 від 05.09.2022 на суму 700,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за заняття логопеда та дрібна моторика І.В.Ісаєва ФОП [PERSON] (а.с. 26). Квитанцією № 161648836 від 07.09.2022 на суму 700,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за заняття логопеда та дрібна моторика І.В.Ісаєва ФОП [PERSON] (а.с. 27). Квитанцією № 0.0.2679338171.1 від 19.09.2022 на суму 700,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за заняття логопеда та дрібна моторика І.В.Ісаєва ФОП [PERSON] (а.с. 28). Квитанцією № 164860704 від 24.09.2022 на суму 700,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за заняття логопеда та дрібна моторика І.В.Ісаєва ФОП [PERSON] (а.с. 29). Квитанцією № 0.0.2687059492.1 від 26.09.2022 на суму 700,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів за заняття логопеда та дрібна моторика І.В.Ісаєва ФОП [PERSON] (а.с. 30). Квитанцією № 161514920 від 06.09.2022 [PERSON] здійснила перерахування власних коштів на картковий рахунок [NUMBER] ……6298 у сумі 1050,00 грн. (а.с. 31). Відповідно до квитанції з ТОВ "НоваПей" від 07.09.2022 позивач здійснила переказ коштів на суму 2335,00 грн в оплату товарів (а.с. 32). Квитанцією № 0.0.2675064844.1 від 15.09.2022 на суму 501,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів ФОП [PERSON] за замовлення № 38651 (а.с. 33). Квитанцією № 0.0.2660347962.1 від 01.09.2022 на суму 918,00 грн [PERSON] здійснила перерахування власних коштів ФОП [PERSON] за замовлення № 38261 (а.с. 34). Відповідно до квитанції з магазину " [PERSON] .Ярмак витратила 589,89 грн на придбання набору для творчості, набір банок, іграшки, набір посуду тощо (а.с. 35). Відтак суд робить висновок, що син сторін [PERSON] має низку захворювань, отримав належні лікарські рекомендації щодо їх лікування та розвитку окремих не належно розвинутих через хворобу здібностей, і саме у зв`язку із цим позивач понесла загальні витрати на суму 13623,00 грн. Суд відхиляє доводи відповідача про не пов`язаність вказаних витрат із захворюваннями дитини та їх лікуванням, оскільки зміст документів прямо вказує на відповідні діагнози і рекомендації, квитанції і чеки вказують на відповідні призначення платежів і осіб, які надавали відповідні послуги чи продавали товари (лікування, допомогу, вправи тощо), а жоден законодавчий акт не покладає на фізичну особу обов`язок звертатися за медичною допомогою чи у інший спосіб розвивати відповідні навички дитини саме у медичних установах чи у лікарів, які віднесені до державних або комунальних установ. Обставини справи не містять доказів про будь-яке спілкування сторін та участь відповідача у вихованні дитини, а, відтак, доводи відповідача про необхідність узгодження позивачем із відповідачем платного лікування та/або розвитку її навичок через вади здоров`я дитини є неспроможним. Доводи відповідача про можливе попереднє некоректне визначення заборгованості зі сплати аліментів не підтверджені жодними наданими суду доказами і не стосуються підстави і предмету позову у цій справі. Згідно довідки про доходи № 637/12 від 14.12.2022 відповідач працює у ТОВ "Омокс" із 16.04.2019 на посаді охоронника, посадовий оклад становить 6800,00 грн. Всього з червня 2022 року по листопад 2022 року ним отримано заробітної плати у сумі 15285,17\~грн (а.с. 66). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку № 6427 від 16.11.2022 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у сумі 14147,68 грн (а.с. 76, 77). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 6426 від 16.11.2022 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у сумі 7102,43 грн (а.с. 74-75). Розрахунками заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження ВП № 64171882 від 20.01.2021 і ВП № 64172386 від 20.01.2021 підтверджується, що: - станом на 17.01.2023 заборгованість відповідача щодо сплати аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку складала 14147,68 грн, а станом на 17.01.2023 заборгованість відсутня (а.с. 87); - станом на 01.01.2023 заборгованість відповідача щодо сплати аліментів на утримання сина [PERSON] складала 11647,93 грн, а станом на 17.01.2023 заборгованість відсутня (а.с. 90). Перерахування коштів позивачеві підтверджено: - квитанцією від 16.01.2023 № 96 і платіжним дорученням від 17.01.2023 № 86 на суму 16147,70 грн (а.с. 88, 89); - квитанцією від 16.01.2023 № 98 і платіжним дорученням від 17.01.2023 № 87 на суму 11102,50 грн (а.с. 91, 92). Тобто упродовж 1-16 січня 2023 року відповідач зміг сплатити і 16147,70\~грн і 11102,50 грн заборгованості за аліментами, при повідомленому ним щомісячному доході "на руки" у сумі 2474,00 грн як заробітної плати (а.с. 66). Згідно посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] із 17.01.2005 отримує пенсію за віком (а.с. 67). Її паспорт містить відмітку про зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 68, 69). Позивач стверджує, що [PERSON] є його матір`ю. Копії свідоцтва про народження не надано. Позивач не заперечує, що [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . Судові не надано доказів її (матері) перебування на утримані відповідача (сина). Судові не надано доказів щодо розміру заробітної плати чи інших доходів позивача, на які вказував відповідач. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За\~домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у ст. 185 СК. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються як додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Зазначені висновки узгоджуються і з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". У п. 18 зазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру додаткових витрат, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані спільно брати участь у додаткових витратах на дитину, зважає на те, що позивач особисто вже понесла додаткові витрати на дитину, а відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на дитину, що відповідач упродовж перших двох декад січня 2023 року повністю сплатив існуючі у нього заборгованості зі сплати аліментів у сумах 14147,68 грн і 11102,50 грн, що є співмірним із витраченими позивачем упродовж серпня вересня 2022 року 13623,00 грн додатковими витратами на дитину і неспівмірними із щомісячним доходом відповідача 2474,00 грн після вирахування аліментів. Достатніх правових підстав для відступу від засад рівної участі сторін-батьків сина [PERSON] у додаткових витратах на дитину у справі не встановлено. Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про\~виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Однак вказаний аргумент стосується обмежень відрахувань із заробітної плати у порядку примусового виконання судових рішень, а не як безумовна підстава для звільнення відповідача від обов`язку сплатити половину вартості додаткових витрат на дитину, що обумовлені її хворобою. Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача половину понесених позивачем додаткових витрат на дитину, що складає 6811,50 грн (13623,00 ? 2). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК, ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік", ст.ст. 1, 3, ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про\~судовий збір" суд стягує з відповідача в дохід держави 992,40 грн судового збору із задоволеної судом позовної вимоги майнового характеру, яка подана фізичною особою (6811,50 грн 1,0 % ? 2481,00 грн 0,4). Тобто 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved