Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість щодо оплати за послуги управління та утримання багатоквартирного житлового будинку у розмірі 41069,30 грн з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції, а також, судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є експлуатуючою організацією та надає послуги з управління та утримання багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з підземним паркінгом у вказаному будинку. Разом з тим, відповідач своєчасно не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 26.07.2021 з урахуванням індексу інфляції, 3% та пені становить 41069,30 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2021 відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» є Експлуатуючою організацією та надає послуги з управління та утримання багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору про передачу житлового будинку в управління та експлуатацію від 19.03.2015. [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомо майна. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Сент Софіч Проперті Менеджмент» та [PERSON] 20.07.2017 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №П-42/125. За договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №П-42/125 від 20.07.2017 позивач надає відповідачу послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , а відповідач забезпечує своєчасну оплату таких послуги за встановленим тарифом, в строк та на умовах, що передбачені Договором. З 01.11.2018 Відповідач не оплачує надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, додаткові послуги та послуги з центрального опалення. Відповідно до Довідки про суми заборгованості за надані послуги згідно Договору №П- 42/125 від 20.07.2017, загальна сума заборгованості станом на 26.07.2021становить 41069,30 гривень з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції, а саме: обслуговування будинку та прибудинкової території -16365,44 грн.; центральне опалення - 5542,83 грн.; електроенергія - 2073,12 грн.; додаткові послуги - 289,39 грн.; пеня - 12320,00 грн.; індекс інфляції -2444,69 грн.; 3% річних - 2033,83 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України встановлено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того, згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року (далі - Правила) визначає, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга - це послуга з управління багатоквартирним будинком, що включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку та випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених Законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2.2 Договору №П-42/16 від 15.12.2015 Споживач оплачує послуги щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, у розмірі визначеному у рахунках на оплату. Пункт 3.2.1 Договору №П-42/16 від 15.12.2015 визначає, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений цим Договором строк. Пункт 2.4. Договору №П-42/16 від 15.12.2015 визначає, що за несвоєчасне внесення плати зі Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку, що відповідачем порушеного умови Договору №П- 42/125 від 20.07.2017, та вимоги позивача про стягнення заборгованості за Договором №П- 42/125 від 20.07.2017, яка утворилась станом на 26.07.2021 та становить 41069,30 гривень з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції, з якої: обслуговування будинку та прибудинкової території - 16365,44 грн.; центральне опалення - 5542,83 грн.; електроенергія - 2073,12 грн.; додаткові послуги - 289,39 грн.; пеня - 12320,00 грн.; індекс інфляції -2444,69 грн.; 3% річних - 2033,83 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2270,00, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved