Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] ,. звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, відповідно до якої просить розірвати шлюб, який зареєстровано 02.03.2018 року Олександрійським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області між нею та відповідачем [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача Сторони перебувають у шлюбі з 02.03.2018 року, який зареєстрований Олександрійським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис 81. Від спільного проживання мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалось, пів року тому вони припинили спільне проживання, причиною тому стала відсутність будь-якого взаєморозуміння між ними. На даний час вони проживають окремо, обоє дійшли висновку про неможливість збереження сім`ї. Позивач категорично не бажає миритись з відповідачем. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 23.12.2022 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція учасників справи Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Позивач разом з позовною завою подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. 01.02.2023 року від представник позивача надійшла заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 02.03.2018 року, шлюб зареєстрований Олександрійським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №81. Під час спільного проживання у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серія [NUMBER] , виданим Олександрійським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №174. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, проживають окремо. Побудувати спільне життя сторонам не вдалось. Між ними відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України,Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач просить судові витрати з відповідача на її користь не стягувати, тому суд залишає їх по фактично понесеним.

Outcome: approved