Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

04.10.2022 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовом про зобов`язання відповідача Державне підприємство з обслуговування повітряного руху України (Украерорух) здійснювати нарахування та виплати середньої заробітної плати працівнику названого підприємства [PERSON] , [INFO] , починаючи з 24.03.202 до припинення трудових відносин або припинення воєнного стану, та зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу середнього заробітку за період з 24.03.2022 по 30.09.2022 у сумі 290700 грн. (а.с.1-13). Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що з 01.09.1999 року по теперішній час працює на посаді провідного інженера відділу аеронавігаційної інформації групи аеронавігаційного картографування відділу дизайну відділу дизайну аеронавігаційних процедур служби аеронавігаційної інформації (САІ) Украероруху. З 25.02.2022 року по 24.03.2022 року він приймав безпосередню участь у підготовці та виконання завдань територіальної оборони в межах Бориспільської міської територіальної громади, що підтверджується довідкою Бориспільської міської Ради Київської області від 12.04.2022 за № 297. Зазначає, що 24.03.2022 ним укладений контракт добровольця територіальної оборони та відповідно до Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 р. № 1449, він приймає безпосередню участь у заходах з підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони. Позивач зазначає, що в порушенням вимог ч.1 ст.119 КЗпП України відповідач з 24.03.2022 не нарахував та не виплатив йому середню заробітну плату. Вказує, що такі дії Украероруху грубо порушують його права та державні гарантії щодо добровольців тероборони, позбавляють позивача та його родину засобів до існування, позбавляють можливості виконувати свої обов`язки перед державою, що викладенні в контракті добровольця територіальної оборони. З урахуванням вимог п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, позивач зазначає, що нарахування середнього заробітку членам добровольчих формувань територіальних громад обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передують настанню події. Позивач нараховує середній заробіток : за березень 2022: 22дн.*1900грн. = 41800 грн.; за квітень 2022: 21дн.*1900грн. = 39900 грн.; за травень 2022: 22дн.* 1900грн. = 41800 грн.; за червень 2022: 22дн.* 1900грн. = 41800 грн.; за липень 2022: 21дн.* 1900грн. = 39900 грн.; за серпень 2022: 23дн.* 1900грн. = 43700 грн.; за вересень 2022: 22дн.* 1900грн. = 41800 грн. Таким чином, з 25.03.2022 по 30.09.2022 збережений середній заробіток складає 2907000 грн. 21.12.2022 від відповідача надійшов відзив (а.с.51-58), за змістом якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України в Україні діє режим воєнного стану, внаслідок чого відповідно до наказу Украероруху від 01.03.2022 № 126 на підприємстві відповідача впроваджено режим простою та відсторонено працівників від виконання своїх посадових обов`язків, у тому числі і працівників юридичного управління Украероруху, відділу документообігу і канцелярії. Відповідно до наказу Украероруху №139 від 30.03.2022 «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» було вирішено призупинити з 01.04.2022 дію трудових договорів працівникам підприємства відповідача зі збереженням місця роботи і посади - до скасування воєнного стану. Відповідач не погоджується з твердженнями позивача, що після укладення позивачем контракту добровольця територіальної оборони Украерорух повинен був здійснювати виплату середньої заробітної плати, вважає їх необґрунтованими. Украерорух отримав від позивача копію контракту добровольця територіальної оборони тільки 07.04.2022, а копію посвідчення добровольця територіальної оборони - лише 20.04.2022, що підтверджується відповідною перепискою Позивача з адміністрацією Украероруху. Зазначає, що згідно наказу Украероруху № 139 від 30.03.2022 дія трудового договору з позивачем припиняється з 01.04.2022 у відповідності до ст. 13 закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» до скасування воєнного стану, згідно з вказаним наказом призупинення дії трудових договорів було зумовлено об`єктивними причинами закриття повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію РФ та, як наслідок, відсутністю фінансових надходжень за аеронавігаційне обслуговування на невизначений термін,.., через непередбачувані події і обставини, що можуть поставити під загрозу життя чи нормальні умови існування людей, що виключає можливість виконання частини виробничих завдань і функцій підприємства. Згідно п.1 наказу, призупинення дії таких договорів застосовано - до скасування воєнного стану. Вказують, що наказ не скасований і є діючим. Зазначають, що на час призупинення дії трудового договору виплата заробітної плати та інших належних виплат не проводиться; і у відповідності до вимог ч. 4 ст. 13 закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» - відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Також зазначають, що на працівників, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, може поширюватись дія лише ч.1 ст. 119 КЗпП за умови, що такі працівники виконували свої обов`язки щодо участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконували завдання територіальної оборони України у робочий час. Звертають увагу, що, у випадку призупинення з працівником дії трудового договору, працівник фактично не виконує свої трудові обов`язки, тобто поняття «робочий час» у працівника відсутнє увесь період часу від призупинення до поновлення з ним трудового договору, також, що у цей період часу працівник не несе ніяких зобов`язань перед роботодавцем щодо необхідності знаходитись на своєму робочому місці, виконувати роботу, виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, а також звітувати про те, де він перебуває, чим займається та як використовує свій вільний час. Вказують, що працівники, які уклали контракти добровольця територіальної оборони після призупинення з ними трудових договорів, фактично свідомо розпоряджались своїм «вільним часом», а не «робочим часом», і роботодавець, який в період воєнного стану призупинив дію трудового договору з працівником, не зобов`язаний зберігати за ним середній заробіток в контексті ч.1 ст. 119 КЗпП, за таким працівником зберігається лише місце роботи (посада). 05.01.2023 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.70-73), за змістом якої не погоджується з запереченнями відповідача, зокрема, вважає, призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин та, що з урахуванням ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» першочерговим є доведення можливості або відсутності такої можливості у роботодавця надати роботу працівнику. Додатково зазначає, що КЗпП країни не покладає на працівника обов`язку щодо доведення залучення його до виконання своїх обов`язків щодо участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання завдання територіальної оборони України саме у робочий час. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 08 жовтня 2022 року (а.с.25) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 26.01.2023 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, яку суд з урахуванням вимог ст.49 ЦПК України залишено без розгляду, оскільки суд перейшов до з`ясування обставин та дослідження доказів у судовому засіданні 24.01.2023 У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, додатково зазначили, що з урахуванням середньо-денної заробітної плати за січень-лютий 2022 року, який становить 1900,47 грн., розмір невиплаченого позивачу середнього заробітку за період з 24.03.2022 по 24.01.2023 складає 420003,87 грн., а також просили стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 20000,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з наведених у відзиві підстав. Зазначив, що в квітні позивачу було нараховано та виплачено грошові кошти в сумі 11565,65грн. в якості середнього заробітку за період дії наказу №271/о «Про увільнення від роботи у зв`язку з укладенням контракту добровольця територіальної оброни». Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визнано сторонами, та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями наказів Державного підприємства обслуговування повітряного руху та довідки про нарахований дохід та податок від 01.02.2023 №4.3-21/27/23 позивач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) працює на посаді провідного інженера аеронавігаційної інформації групи аеронавігаційного картографування відділу дизайну аеронавігаційних процедур служби аеронавігаційної інформації (САБ) Украероруху (ЄДРПОУ 19477064). 24 березня 2023 року позивач на добровільній основі уклав з командиром добровольчого формування [INFO] [PERSON] . Контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки, відповідно до якого добровільно взяв на себе зобов`язання виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади протягом строку дії Контакту, відповідно до вимог, визначених Законом України «Про основи національного супротиву», Положенням та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок діяльності добровольчих формувань територіальних громад, та цим Контрактом . Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху №139 від 30.03.2022 відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. 13 Закону України 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану в Україні», Указами Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 №341/2022, наказу Украероруху від 24.02.2022 №124 «Про режим роботи Украероруху», наказу Украероруху від 01.03.2022 №126 «Про впровадження режиму простою й оплати на період воєнного стану», а також у зв`язку з закриттям повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію Російської Федерації та, як наслідок, відсутність фінансових надходжень за аеронавігаційне обслуговування на невизначений термін, через непередбачувані а непереборні події, які відбулися незалежно від волі й бажання підприємства, а також обставини, які можуть поставити під загрозу життя чи нормальні умови існування людей, що виключає можливість виконання частини виробничих завдань та функцій підприємства, - з 01.04.2022 було призупинено дію трудового договору з позивачем, зі збереженням місця роботи і посади до скасування воєнного стану (а.с.64,65). Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху №271/о від 12.04.2022 (а.с.15) позивач був увільнений від роботи з 24 березня 2022 року у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на період виконання таких обов`язків (а.с.15). Підставою для видачі наказу №271/о зазначено: контракт добровольця територіальної оборони від 24.03.2022, довідка Бориспільської міської ради Київської області від 11.04.2022 №290/22-в. Так, відповідно до копії довідки від 12.04.2022 №297 про безпосередню участь особи у підготовці та виконанні завдань територіальної оброни в межах Бориспільської міської територіальної громади, виданої за підписами командира [INFO] та Бориспільського міського голови, зазначено про те, що [PERSON] , в період з 25 лютого 2022 р. по 24 березня 2022 року безпосередньо брав участь у виконанні завдань територіальної оборони в межах Бориспільської міської територіальної громади в складі сил та засобів добровольчого формування [PERSON], в/ч [NUMBER] відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про введення військового стану» та закону України «Про основи національного супротиву» №2024-ІХ від 27.01.2022 (а.с.21). Згідно з долученою позивачем копією Довідки від 22.07.2022 №2184, виданою Т.в.о командира добровольчого формування [INFO] [PERSON] з 24 березня 2022 року по даний час перебуває на військовій службі в Добровольчому формуванні Бориспільської міської територіальної громади №1 в/ч [NUMBER] [PERSON] на підставі укладеного контракту добровольця територіальної оборони. Заробітної плати та грошового забезпечення не отримує (а.с.20). Також встановлено, що наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху №334/о від 19.05.2022 відповідачем призупинено дію було зупинено дію раніше виданих наказів «Про увільненні від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони» в частині збереження середнього заробітку працівникам Украероруху з 16 квітня 2022 року, у тому числі наказу щодо позивача №271/о від 12.04.2022 (а.с.66-67). Суд звертає увагу, що ч.1 ст.119 КЗпП України не зазнала змін з 24.02.2022 та, дійсно, передбачає, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.13 Закону № 2136-ІХ передбачено, що, у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису. Як визнано сторонами, зазначений вище наказ №334/о від 19.05.2022 «Про призупинення дії наказів») позивачем не оскаржувався та не був скасований. Суд, також звертає увагу, що надані позивачем вищевказані довідки, видані Добровольчим формуванням Бориспільської міської територіальної громади №1 на підтвердження виконання ним державних або громадських обов`язків з виконання завдань територіальної оброни, не можуть бути належними і достатніми доказами, які підтверджують виконання позивачем таких обов`язків у робочий час протягом зазначеного в позові періоду з 24.03.2022 по 30.09.2022 включно. Судом встановлено, що з моменту призупинення трудового договору обумовлений трудовим договором робочий час та трудові обов`язки у позивача був відсутні. Крім того встановлено, що в березні позивачу відповідачем було нараховано 24739,25 грн. та після утримання податків та зборів виплачено 19915,09 грн., а також у квітні - нараховано 11565,65 грн., та виплачено 9320,35 грн., що спростовує доводи позовної заяви, що середній заробіток позивачу не виплачувався, починаючи з 24.03.2022 року. Ці обставини, зазначені в Довідці про нарахований дохід та податок, а також підтверджуються Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Пенсійного фонду України (а.с.22-23), та в судовому засіданні позивачем не заперечувалися. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини суд дійшов висновку, що у зв`язку з призупиненням дії трудового договору позивача, у відповідача відсутній обов`язок щодо виплати середнього заробітку позивачу в порядку, визначеному ст.119 КЗпП України. Крім того, позивачем не обґрунтовано та не доведено виконання ним безперервно, на постійній основі добровільно взятих на себе обов`язків з виконання завдань територіальної оборони. Суд звертає увагу, що в силу вимог ч.1 ст.23 Закону України «Про основи національного спротиву» фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших не заборонених законодавством України джерел. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1702-ІХ на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Отже, законодавець закріплює положення, що діяльність членів добровольчих формувань територіальних громад прирівнюється до військової лише на час безпосереднього залучення до участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання завдань територіальної оборони. Таким чином, доводи позивача, що чинне законодавство (КЗпП України) не покладає на працівника (позивача)) обов`язку щодо доведення залучення до виконання своїх обов`язків щодо участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання завдання територіальної оборони, суперечать вищенаведеним вимогам Закону України «Про основи національного супротиву», а також вимогам чинного цивільного процесуального законодавства щодо принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову та необхідності відмови у позові, у зв`язку з чим понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають, а судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, підлягає віднесенню за рахунок держави. Відповідачем вимоги щодо відшкодування судових витрат заявлено не було. . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed