Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав і свої позовні вимоги мотивує тим, що з 21 червня 2008 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року шлюб між ними розірвано. Також було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дтини відповідного віку. Відповідач аліменти не сплачує, має велику заборгованість. Також відповідач не виконує свого обов`язку по вихованню та утриманню своєї дитини, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров`ям. Посилаючись на викладене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . 09.05.2022 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29.06.2022 року. Підготовче судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення. Ухвалою від 23.08.2022 року справу призначено до розгляду на 19.09.2022 року. Слухання справи відкладалося з різних причин. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити повністю. Суду пояснила, що відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, має заборгованість по аліментам. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В даній справі судом встановлені наступні обставини: що позивачка з 21 червня 2008 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою (а.с.8). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5-6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дтини відповідного віку. Згідно довідки Зарічного ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 10.06.2022 року відповідач взагалі не сплачує аліменти з моменту винесення рішення. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони знають позивачку, знають її відносини з колишнім чоловіком. Ім відомо, що колишній чоловік позивачки з дитиною не спілкується, аліменти не сплачує, на день народження доньки ніколи її не вітає. Мати динити не забороняє і ніколи не забороняла спілкуватися доньці з батьком, але він донькою не цікавиться, він зловживає спиртними напоями, ніде не працює, живе десь у гаражах. Таким чином, участі в утриманні дитини відповідач не приймає. Також відповідач не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом її здоров`я, не спілкується з дитиною. Як вбачається з висновку наданого управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, служба у справах дітей вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В даній ситуації суд, уважно дослідивши доводи та аргументи позивачки, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Будь-яких доказів того, що батько піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні дитини - суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved