Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач\~Державне комунальне\~підприємство "Луцьктепло"\~в особі\~директора Скорупського\~І.\~ звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року №577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідач, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] є споживачем послуг по теплопостачанню, що надаються ДКП «Луцьктепло» у вказану квартиру. Свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач належним чином не виконувала, а тому станом на 01.07.2022 року за її особовим рахунком утворилась заборгованість по теплопостачанню в розмірі 66\~273,50 гривень. З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ДКП «Луцьктепло» суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню в розмірі 66\~273,50 гривень, а також судові витрати в справі. Ухвалою судді від 10 серпня 2022 року ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачам подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 16 лютого 2023 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Від представника позивача ДКП «Луцьктепло» Нечая Б.Б. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 16.02.2023 року через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи, вказує, що має хронічні захворювання, які на даний час загострились. Сімейний лікар, у якого вона спостерігається виїхав, а з нового лікаря вона ще не обрала, тому просить розгляд справи відкласти на більш тривалий період, до закінчення її лікування. Суд звертає\~увагу,\~що справа\~в провадженні\~судді перебуває\~з 10\~серпня 2022\~року,\~та відповідач\~протягом тривалого\~часу мала\~можливість подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~письмові заперечення\~чи будь\~які пояснення\~щодо позовних\~вимог,\~однак таким\~правом не\~скористалась.\~Також,\~на судові\~засідання,\~призначені \~07.11.2022\~року 10:00\~год,\~13.12.2022\~року 09:30\~год,\~23.01.2023\~року 09:30\~год подавала\~клопотання про\~відкладення розгляду\~справи у\~зв`язку із\~хворобою.\~Разом з\~тим,\~до клопотань\~не долучались\~докази поважності\~неявки в\~судове засідання\~(листки\~непрацездатності тощо.) Заявлені клопотання відповідача [PERSON] з причин хронічних хвороб є необґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~\~п.1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не з`явилась в судове засідання, відзиву на позов не подала, клопотання про відкладення судового засідання суд вважає необгрунтованим, та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №577-1 від 24 вересня 2013 року ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Вказане рішення розміщене на офіційному сайті Луцької міської ради https://www.lutskrada.gov.ua. Також встановлено, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Реєстру Луцької міської територіальної громади про задеклароване /зареєстроване місце проживання. Таким чином, ДКП «Луцьктепло» надає відповідачу житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою. Відповідно до представленого позивачем розрахунку у відповідача наявна заборгованість за надані ДКП «Луцьктепло» послуги, розмір якої станом на 01 липня 2022 року становить 66\~273,50 гривень. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно розрахунку, наявного в матеріалах справи, вбачається, що за особовим рахунком відповідача, яка зареєстрована в квартирі [ADDRESS] утворилась заборгованість за надані послуги по теплопостачанню, до складу якої входить: 48\~862,65 грн. - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2014 року по квітень 2022 року включно; 189,78 грн. заборгованість за абонентське обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по квітень 2022 року; 129,85 грн. заборгованість за абонентське обслуговування гарячої води за період з лютого 2021 року по квітень 2022 року; 17\~048,66 грн. - заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з квітня 2014 року по квітень 2022 року, 26,49 грн. - заборгованість за послуги обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по квітень 2022 року, 16,07 грн. - заборгованість за послуги заміни вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по квітень 2022 року, що разом становить 66\~273,5 гривень (а.с. 5-10). Таким чином наданим розрахунком позивачем підтверджена сума заборгованості за послуги по теплопостачанню у розмірі 66\~273,5 гривень. Разом з тим, розрахунок заборгованості відповідач належними доказами не спростувала та не вказала аргументів, які б могли поставити під об`єктивний сумнів правильність проведених нарахувань. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання теплової енергії та гарячої води належить до комунальних послуг. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 68 ЖК України передбачено обов`язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, які, відповідно до вимог ст. 67 ЖК України, включають послуги по наданню теплової енергії. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Частина 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг усіх дієздатних осіб, які зареєстровані у житлі споживача. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року №638/11034/15-ц. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина перша ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад встановлюють тарифи щодо оплати житлово-комунальних послуг, які надаються підприємствами комунальної власності, та погоджують вказані тарифи з підприємствами, які не належать до комунальної власності. Розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг здійснюють виконавці/виробники і подають їх на затвердження вищезазначеним органам місцевого самоврядування згідно з нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов`язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Контроль за формуванням, встановленням та застосуванням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги здійснюють Державна інспекція з контролю за цінами, Антимонопольний комітет України (у випадку коли такі послуги надаються виконавцями/виробниками, які є суб`єктами природних монополій) та органи прокуратури, в межах їх повноважень визначених законодавством. Таким чином,\~оцінивши зібрані\~і дослідженні\~в судовому\~засіданні докази\~в їх\~сукупності суд\~дійшов висновку,\~що позов\~підставний та\~підлягає до\~задоволення,\~з відповідача\~слід стягнути\~в користь\~позивача 66\~273,50\~гривень заборгованості за надані послуги по теплопостачання. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути також 2 481,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved