Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Маріуполь, Донецької області, Україна. Зазначила, що вона є дружиною померлого [PERSON] та спадкоємицею за за-коном. Після смерті чоловіка заявниця звернулась до органів нотаріату України сто-совно оформлення спадщини померлого, де їй було повідомлено, що факт смерті фізич-ної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спад-коємця свідоцтва про смерть, виданого органом ДРАЦС України. Наявне у заявниці свідоцтво про смерть, видане 07.09.2022 року в м. Маріуполь, Донецької області не від-повідає встановленому зразку, тому відкрити справу неможливо. Стверджує, що встановлення факту смерті чоловіка заявниці необхідно для реє-страції його смерті в Державному реєстрі актових записів України, отримання свідоц-тва про смерть встановленого зразка для подальшого звернення до органів нотаріату України для оформлення спадщини. У зв`язку з вищенаведеним, просила встановити факт, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Дніпро, Україна, на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер в певний час [INFO] в м. Маріуполь, Донецької області, Україна, причина смерті атеросклеротична хвороба серця. Заявник у судове засіданні не з`явився, про місце та час розгляду справи був по-відомлений у встановленому законом порядку. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з на-ступних підстав. Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непо-зовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорю-ваних прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які мо-жуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав грома-дян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною те-риторії України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій Ук-раїни 22.12.2022р. № 309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022р. за N 1668/39004, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно із зазначеним Переліком, уся територія\~Маріупольського району,\~в тому\~числі м.\~Маріуполь, перебуває в тимчасовій окупації. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Між-народного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зо-бов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій тери-торії, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактич-ною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії зга-даної влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому кон-тексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «пер-шочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефек-тивна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї тери-торії знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупо-ваною]». Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово оку-пованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охо-рони здоров`я або судово-медичною установою. За приписами п.5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверд-жених Наказом Мінюста від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена на-казом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів Укра-їни, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій те-риторії та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». Пунктом 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи прово-диться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України вбача-ється, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій тери-торії України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами по-мерлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Що стосується можливості при розгляді заяв прийняття судом до уваги докумен-тів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на оку-пованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до статті 9 Закону України «Про за-безпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій тери-торії України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Поряд із цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Між-народного суду (ООН) у справі Намібії - не можуть визнаватись недійсними всі доку-менти, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. ВССУ зазначив, що, враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними заклада-ми), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку при розгляді справ в порядку статті 317 ЦПК. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] (а.с.6). Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.07.1979 року (а.с.8). Згідно довідки №874 від 06.05.2022 року, причиною смерті [PERSON] стала атеросклотична хвороба серця (а.с.7). Надана заявником копія свідоцтва про смерть, видана 07.09.2022 року Міським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції донецької народної рес-публіки не приймається до уваги судом, оскільки у відповідності до ст.9 Закону Укра-їни «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупо-ваній території України» даний документ не є належним доказом по справі. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що ви-моги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved