Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У серпні 2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаними позовами, в яких просять суд стягнути з Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» на їх користь середній заробіток за період з жовтня 2021 року по серпень 2022 року. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що: [PERSON] працює провідним енергетиком в ДП «Білоцерківський завод «Еталон»; [PERSON] працює охоронником в ДП «Білоцерківський завод «Еталон»; [PERSON] працює охоронником в ДП «Білоцерківський завод «Еталон». За період з жовтня 2021 року по серпень 2022 року позивачам не здійснювалась виплата заробітної плати, тому вони звернулись за захистом своїх прав до суду. 04.10.2022 року ухвалами судді відкрито провадження у справах, призначено розгляд в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні та витребувано від ДП «Білоцерківський завод «Еталон» довідки про невиплату заробітної плати позивачам за період з жовтня 2021 року по серпень 2022 року помісячно. 16.01.2023 року ухвалою суду об`єднано цивільну справу № 357/7501/22 з цивільними справами № 357/7624/22 та № 357/7626/22 в одне провадження. 17.01.2023 року на адресу суду надійшли витребувані докази. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, просили позови задовольнити. [PERSON] і [PERSON] зазначили, що отримали протягом 2022 року по 1 500 грн. та по 4 200 грн., однак за який місяць здійснені ці виплати вони не знають. З наданими відповідачем довідками про нараховані заробітні плати не погоджуються, тому що вони не містять всієї інформації. Представник відповідача під час розгляду справи позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дійсно у ДП «Білоцерківський завод «Еталон» є заборгованість по заробітній платі перед позивачами в розмірі, зазначеному директором підприємства у довідках. Відповідач перебуває в скрутному матеріальному становищі, не здійснює свою підприємницьку діяльність, а власником підприємства є Фонд державного майна. Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] з 02.02.2009 року працює на посаді енергетика в Державному підприємстві «Білоцерківський завод «Еталон», що підтверджується наказом підприємства № 5-к від 03.02.2009 року та копією дубліката трудової книжки серії [NUMBER] від 07.10.1976 року. [PERSON] з 25.03.2019 року працює на посаді сторожа І розряду в Державному підприємстві «Білоцерківський завод «Еталон», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 16.07.1985 року (наказ № 13-к від 25.03.2019 року). [PERSON] з 01.07.2007 року працює на посаді сторожа І розряду в Державному підприємстві «Білоцерківський завод «Еталон», що підтверджується наказом підприємства № 28-к від 01.06.2007 року та копією трудової книжки серії [NUMBER] від 01.08.1989 року. Державне підприємство «Білоцерківський завод «Еталон» є юридичною особою за основним видом економічної діяльності 26.51 виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації. З 10.05.2022 року наказом Регіонального відділення № 186-вс від 04.05.2022 року призначено [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДП «Білоцерківський завод «Еталон» та передано йому документи та матеріали підприємства. В матеріалах справи містяться копії звернень трудового колективу ДП «Білоцерківський завод «Еталон» щодо невиплати заробітної плати: від 17.02.2022 року до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, від 04.07.2022 року до ДП «Білоцерківський завод «Еталон», від 13.04.2022 року до Фонду державного майна України, до Головного управління Держпраці у Київській області та до Білоцерківської окружної прокуратури Київської області. Відповідно до довідок ДП «Білоцерківський завод «Еталон» від 13.01.2023 року, сума заборгованості по виплаті заробітної плати позивачам за період з січня 2021 року по серпень 2022 року становить: [PERSON] - 53 540 грн., в т.ч. за період з січня по грудень 2021 року - 14 900 грн., за період з січня по серпень 2022 року 38 640 грн.;\~ [PERSON] 48 160,15 грн., в т.ч. за період з січня по грудень 2021 року 6 365,55 грн., за період з січня по серпень 2022 року 41 794,60 грн.; [PERSON] 73 933,24 грн., в т.ч. за період з січня по грудень 2021 року 21 743,20 грн., за період з січня по серпень 2022 року 52 190,04 грн. Вказані довідки містять застереження про те, що заробітна плата розрахована з дотриманням мінімальних гарантій згідно з Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Через відсутність на підприємстві бухгалтерської та податкової звітності відповідачем не подано до органів Державної податкової служби відомості про доходи працівників підприємства та не сплачені податки, пов`язані із заробітною платою. В матеріалах справи наявні довідки Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 від 19.10.2022 року [PERSON] та від 12.10.2022 року [PERSON] , з яких вбачається про відсутність відомостей про нараховану заробітну плату вказаним особам за період з жовтня 2021 року. Позивачами суду надано розрахунки заборгованості відповідача по заробітній платі за період з листопада 2021 року по серпень 2022 року, відповідно до яких борг ДП «Білоцерківський завод «Еталон» перед [PERSON] становить 73 154,68 грн., [PERSON] - 86 441,66 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 21 Кодексу закону про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини першої статі 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. (частина п`ята статті 97 КЗпП України). Заробітна плата, відповідно до частини першої статті 115 КЗпП України, виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом) , але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника (ст. 21 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. На підставі статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Його складають загалом по підприємству (установі, організації) і затверджують щороку на кожен календарний рік до його початку, з урахуванням змін, унесених до штатного розпису в поточному році. Питання щодо тривалості, складу, режиму та порядку обліку робочого часу регулюються главою IV КЗпП України. При цьому робочим часом вважається встановлений законом або на його підставі угодою сторін час, протягом якого працівники згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку повинні виконувати за трудовим договором свої трудові обов`язки. Відповідно до пункту другого частини першої статті 221 КЗпП України трудові спори розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно з вимогами статті 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 49 КЗпП України роботодавець зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Позивачами на підтвердження розмірів нарахованих їм заробітних плат не надано жодних належних та допустимих доказів, при цьому судом задоволенні клопотання останніх, а відповідачем «Білоцерківський завод «Еталон» на виконання вимог ухвал судді надані довідки про заборгованість по заробітній платі перед позивачами за період з 2021 року по серпень 2022 року. Надана позивачами копія штатного розпису відповідача за 2020 рік не містить інформацію щодо предмета доказування, а тому на підставі статті 77 ЦПК України є неналежним доказом, тому суд не бере її до розгляду. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські відомості відповідача на підставі яких здійснено нарахування позивачам заробітної плату за вказаний період, в тому числі відсутні штатні розписи ДП «Білоцерківський завод «Еталон» за 2021, 2022 роки та журнали обліку робочого часу працівників, однак зважаючи на те, що такі нарахування є компетенцією саме відповідача, суд відхиляє доводи позивачів щодо їх неправильності, інших клопотань про витребування доказів від позивачів не надходило. Частинами першою-другою статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). З огляду на зазначене, суд вважає за доцільне з метою захисту порушених трудових прав позивачів стягнути з Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» на користь позивачів заборгованість по заробітній платі в розмірах, зазначених в довідках відповідача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд звертає увагу на розбіжності в довідках відповідача в частині розмірів заробітних плат за 2022 рік у позивачів [PERSON] та [PERSON] , при цьому суд вважає за необхідне стягнути заборгованість саме по більш розширеним довідкам відповідача, оскільки вони містять щомісячні показники (розміри) заборгованості за 2022 рік.\~\~ На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн.

Outcome: partial