Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

13 січня 2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Радехівської міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер дід позивача - [PERSON] . Згідно довідки № 533 від 16.06.2020, виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області, гр. [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно довідки № 534 від 16.06.2020, виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області, гр. [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На день смерті разом з гр. [PERSON] зареєстрованих осіб не було. Як вбачається після смерті спадкодавця - [PERSON] , спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент його смерті ніхто не прийняв оскільки, жодних зареєстрованих осіб або осіб, які б проживали без реєстрації не було. Позивач - [PERSON] не знала про наявність заповіту після смерті діда, спадкодавця - [PERSON] , тому своєчасно не звернулася із заявою про відкриття спадщини та не прийняла спадкового майна. Згідно оригіналу Заповіту, складеного в селі Оглядів Радехівського району Львівської області від 12 травня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 179 секретарем виконкому Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області Лубенською О.М. вбачається, що « [PERSON] , [INFO] - ідентифікаційний номер у державному реєстрі фізичних осіб 1052707252, що проживав в селі Оглядів Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: належний мені житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки, земельний пай та все моє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати мені на день моєї смерті і на що за законом матиму право заповідаю своїй онуці: [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер у державному реєстрі фізичних осіб 3113020308». Після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна, зокрема: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9028 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 089729 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7432 від 16 березня 2000 року. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельні ділянки, наданні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Оглядівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, відмовлено, оскільки [PERSON] пропущено 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. З огляду на вищезазначене державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області порекомендувала позивачу [PERSON] звернутися з позовом до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця - [PERSON] , позивач - [PERSON] не звернулася у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування Заповіту від спадкодавця її діда - [PERSON] складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця - [PERSON] не заводилися, а тому відповідно не були здійсненні повідомлення та виклики спадкоємців за заповітом. Про наявність заповіту від спадкодавця - [PERSON] , позивач дізналася від ТОВ «Барком», оскільки дане господарство (товариство) використовує (обробляє) вищезазначені земельні ділянки, які належали померлому - [PERSON] . Шукаючи спадкоємців померлого - [PERSON] для прийняття спадщини та оформлення права власності на спадкове майно, в тому числі на земельні ділянки, які обробляє дане Товариство, останнім було виявлено, що спадкодавцем - [PERSON] за життя було складено заповіт на користь своєї внучки [PERSON] , про що останній не було відомо, а спадкодавець не повідомив про це позивача за життя. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини важливим є враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Оскільки позивач не може реалізувати свої майнові права, як спадкоємець у позасудовому порядку, у нього виникає необхідність звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким визначити для позивача - [PERSON] , додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Судові витрати по справі просить покласти на позивача (а.с.4-10). 13 січня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.26). Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити (а.с.31). Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, також подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Радехівської міської ради Львівської області. Позовні вимоги визнає повністю (а.с.30). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 23 від 28 лютого 2020 року. Місце смерті: с. Оглядів, Радехівський район Львівська область та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданого 28.02.2020 року Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області (а.с.13). Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 12 вересня 1961 року виданого у с. Оглядів, Лопатинського району Львівської області, [PERSON] народився [INFO] у с. Оглядів, Лопатинського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 03 вересня 1954 року було зроблено запис №17. У розділі батьки зазначено, батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 4 травня 1985 року виданого Оглядівською сільською радою, Радехівського району Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] у м. Радехів, Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 4 травня 1985 року було зроблено запис № 18. У розділі батьки зазначено, що батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.15). [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) одружилися 29.06.2007 року, про що складено відповідний актовий запис №1395 та прізвище після одруження дружини - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 29 червня 2007 року виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.16). З довідки № 533 від 16.06.2020, виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області видно, що гр. [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого посвідчувався (а.с.17). [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На день смерті разом з гр. [PERSON] зареєстрованих осіб не було, що видно з довідки № 534 від 16.06.2020 виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області (а.с.18). Як видно з Заповіту, складеного в селі Оглядів Радехівського району Львівської області від 12 травня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за №179 секретарем виконкому Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області Дубенською О.М., [PERSON] , [INFO] - ідентифікаційний номер у державному реєстрі фізичних осіб 1052707352, що проживав в селі Оглядів Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки, земельний пай та все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів своїй онуці: [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер у державному реєстрі фізичних осіб 3113020308 (а.с.19). Після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] залишилась спадщина, зокрема: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9028 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 089729 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7432 від 16 березня 2000 року (а.с.20). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71059339 від 28.12.2022, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилися та не видавалися, тобто за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.21). За змістом Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеної Державним нотаріусом завідувачем Соснівської державної нотаріальної контори Львівської області, в порядку заміщення виконуюча обов`язки завідувача Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області Медведюк З.С. від 28.12.2022 року за № 480/02-31, гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Оглядівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, відмовлено, оскільки було встановлено, що гр. [PERSON] пропущено 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с.22). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст. 12, 229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, відсутність інформації про смерть спадкодавця тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження № 61-14038св20). У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2021 року у справа № 644/7785/19 (провадження № 61-13562св20). Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що законодавець встановив шестимісячний строк для прийняття спадщини, не маючи на меті безумовне позбавлення спадщини спадкоємців, які бажали її прийняти, але за певних обставин пропустили цей строк. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем першої черги за законом, а тому об`єктивно не могла знати про наявність на її ім`я заповіту, та врахувавши, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про задоволення позову. У зв`язку з клопотанням представника позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved