Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діють представники - адвокати: Візінський В.В., Візінська Г.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в цілому. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого перебував жилий будинок по [ADDRESS] . Колгоспний двір припинений 15.04.1991 із введенням у дію Закону України «Про власність». На момент припинення колгоспного двору у господарстві були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] ; зять [PERSON] ; дочка [PERSON] ; онук [PERSON] ; онука [PERSON] ; онука [PERSON] . Отже, право власності на житловий будинок, як майно колгоспного двору, після припинення колгоспних дворів в Україні, належить на праві спільної часткової власності всім членам колишнього колгоспного двору у рівних частинах по 1/6 кожному. [PERSON] померла [INFO] , залишивши заповіт, яким належне їй майно заповіла дочці - позивачці. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину, успадкувавши земельну ділянку, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане майно. Однак, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин між спадкоємцем і спадкодавицею, а також у зв`язку з тим, що частка померлої у спадковому житловому будинку конкретно не визначена. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2014 у справі № 342/277/17 встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та матір`ю. Позивачці належить право власності на 1/6 частку у майні колишнього колгоспного двору, як його члену, та на 1/6 частку як спадкоємцю після смерті [PERSON] . Відповідачі від своїх часток у майні колишнього колгоспного двору відмовляються на користь позивачки. Ринкова вартість житлового будинку, що по [ADDRESS] становить 150 000 грн. Ухвалою Городенківського районного суду від 18.05.2022 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 09.11.2022 подали до суду зустрічні позовні заяви та просять визнати за кожним із них право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Зустрічні позовні заяви мотивовані тим, що житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] ; зять [PERSON] ; дочка [PERSON] ; онук [PERSON] ; онука [PERSON] . Виходячи з вимог ч.1 ст.120, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року, кожен з позивачів за зустрічними позовами має право на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Ухвалами суду від 09 листопада 2022 р зустрічні позови прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічними позовами об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 23.11.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачки-відповідачки [PERSON] - адвокат Візінська Г.В. 08.02.2023 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки-відповідачки, зазначивши, що заявлені вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Відповідачі-позивачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 09.11.2022 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 серпня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копія довідки про об`єкт нерухомого майна № 111, видана 26.10.2021 ФОП [PERSON] згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012, свідчить, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстроване за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого 15 серпня 1987 р. на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 17 від 12.08.1987; самочинно зведених будівель немає. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі згаданого вище свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копіями витягів з погосподарських книг Ясенево-Пільнівської сільської ради за 1983-1985, 1991-1995 роки, виданими Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспний двір». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № М-466, виданої 20.10.2021 Городенківською міською радою Івано-Франківської області. З наведеного слідує, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 6 від 02 вересня 2001 р. в книзі реєстрації актів про одруження, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 2001 р. Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2006 р. Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 6 від 17 червня 2006 р. в Книзі реєстрації шлюбів. За заповітом, посвідченим 18.11.2008 секретарем Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 473, [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , житловий будинок, який належить їй на правах особистої власності і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і усю спадщину, права, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права, які можуть їй належати у майбутньому, а також земельний пай відповідно сертифіката серії РН № 223736 площею 70,27 ум. кад. га заповіла дочці [PERSON] , [INFO], яка проживає по [ADDRESS] . Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.02.2016 виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, свідчить, що [INFO] у с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області померла [PERSON] , актовий запис № 7 від 01 лютого 2016 р. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , чоловік онуки [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , правнука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 113, виданою 04.04.2022 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. Факт родинних відносин між позивачкою-відповідачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою і матір`ю, встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 р. у справі № 342/277/17 (провадження № 2-о/342/29/2017), що набрало законної сили 05 травня 2017 р. Даним рішенням також встановлено, що по батькові спадкодавиця [PERSON] у різних документах значиться по-різному, зокрема: « [PERSON] » згідно даних по господарських книг Ясеневопільнівської сільської ради, « [PERSON] » згідно заповіту № 473 від 18.11.2008 та « [PERSON] » згідно свідоцтва про смерть. Крім того, рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2022 р. у справі № 342/593/22 (провадження № 2-о/342/72/2022), що набрало законної сили 30.09.2022, встановлено факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 15 серпня 1987 року виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення Городенківської районної ради народних депутатів № 173 від 12.08.1987 року на ім`я [PERSON] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із копії спадкової справи № 10/2016, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка-відповідачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (10.02.2016). Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщин [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка-відповідачка, прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 17.02.2017 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно матері. Їй 26.09.2017 приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1741 та № 1742, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,1700 га, кадастровий номер 2621688600:03:001:0123; 1,0046 га, кадастровий номер 2621688600:05:002:0098, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯЖ № 573825, ЯЖ № 573824. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки-відповідачки до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Горорденківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 17 лютого 2017 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка помела [INFO] , з посиланням на те, що частка померлої в даному житловому будинку конкретно не визначена. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 20.10.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1985 р., господарські будівлі та споруди - в 1978, 1980, 1990 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 21.10.2021 становить 150000 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За вищезгаданим господарством закріплені земельні ділянки площами: 0,3000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку; 0,8900 га для ведення особистого селянського господарства; 0,3402 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить довідка № 338, видана 22.11.2022 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 314407010, сформованої 07.11.2022, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] успадкувала 1/6 частки у житловому будинку [ADDRESS] , яка належала померлій, як члену колишнього колгоспного двору, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої в ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна. Крім того, [PERSON] належить 1/6 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/6 (1/3) частки. Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] правомірно набули право власності кожен на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за зустрічними позовами з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 120, 121, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial