Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 січня 2023 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено частково: ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - сина: [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, на двох дітей, щомісячно, починаючи з 05 січня 2023 року, та до досягнення дітьми повноліття, в решті вимог - відмовлено. Представник відповідача - в поданому до суду 19.01.2023 клопотанні заявив про те, що докази на підтвердження розрахунку суми судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 26 січня 2023 року на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача -адвоката Корнійчука С. А. про розподіл судових витрат. Зазначена заява подана до поштового відділення зв`язку 21.01.2023, що підтверджується штампом відділення поштового зв`язку на конверті адресованому до суду. В своїй заяві представник позивача просить відшкодувати, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2900 грн. та розглянути заяву у відсутність позивача та її представника. В обґрунтування заяви на підтвердження розміру понесених витрат надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 16.07.2022 відповідно до п. 3, якого між сторонами погоджено гонорарні відносини; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.07.2022 від 19.01.2023; акт приймання-передачі адвокатських послуг від 19.01.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 19.01.2023 на суму 2900 грн. Понесені позивачем витрати просить покласти на відповідача. Розгляд заяви щодо розподілу судових витрат призначено до розгляду на 11 годину 00 хвилин 31 січня 2023 року. У зв`язку з відключенням електроенергії в Тростянецькому районному суді Вінницької області, справу знято з розгляду та призначено судове засідання на 13 годину 00 хвилин 14 лютого 2023 року. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлені. Представник позивача, в поданій до суду заяві про розподіл судових витрат висловився про проведення розгляду заяви за відсутності позивача та її представника. Від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. При вирішенні питання про розподіл судових витрат покладається на розсуд суду. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що є підстави для ухвалення додаткового рішення і задоволення заяви представника позивача - адвоката Корнійчука С. А. щодо стягнення судових витрат. Згідно з ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 3 статті 133 та частини 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-2 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають поділу між сторонами за результатами розгляду справи. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, суд вважає, що розподілі судових витрат положень статті 134 Цивільного процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (постанова Верховного Суду від 11.11.2021 в справі №910/7520/20). Згідно з матеріалами справи, на підтвердження понесених судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано: Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1051405 від 01 листопада 2022 року; Договір про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2022 року укладений між адвокатом Корнійчуком С. А.(Адвокат найменування по договору) та Косміною І. О. (Клієнт найменування по договору). Відповідно до п. 3 вказаного договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.07.20222.05.2022, Адвокат та Клієнт цим договором погоджують, зокрема, такі гонорарні відносини: Зустріч та усна консультація з клієнтом - 100,00 грн.; Складення та підготовка клопотань, заяв, звернень, запитів, адвокатських запитів - 300,00 грн.; Ознайомлення з матеріалами справи - 300,00 грн.; Написання позовної заяви - 2000,00 грн.; Написання клопотань та подача їх до суду, інших органів -300,00 грн.; Участь адвоката у судових засіданнях в судах першої інстанції 500,00 грн. (одне засідання); Написання відповіді на відзив (відзиву) заперечення в судах першої інстанції - 800,00 грн. Також надано: - Детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.07.2022, зі змісту якого випливає, що Адвокат надав Клієнту таку допомогу: юридична консультація (100,00 грн.); підготовка та подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дітей (2000,00 грн.); відповідь на відзив (800,00 грн.). - Акт приймання-передачі адвокатських послуг від 19.01.2023, зі змісту якого випливає, що адвокат та клієнт, склали акт про те, що адвокат надав клієнту адвокатські послуги відповідно до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.07.2022, а клієнт прийняв надані послуги на загальну суму 2900 грн. Фактична оплата підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 19.01.2023 на суму 2900,00 грн. Отже підтвердженою сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума - 2900,00 грн. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально, розмір понесених витрат на правничу допомогу є розумний та співмірний із складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони. Отже, на підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2900,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved