Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулася до Верхньодніпровсьокго районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На день звернення до суду позивач та відповідач припинили спільне проживання. Відповідач матеріально в утриманні спільної дитини не допомагає. Позивач зазначає, що вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У зв?язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 11.10.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Судове засідання було призначено на 08.11.2022 року. 08.11.2022 року розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідача на 30.11.2022. 30.11.2022 року судове засідання не розглядалось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Судове засідання призначено на 13.02.2023 року. В судове засідання, призначене на 13.02.2023 року сторони не з?явилися, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позивач у своїй заяві позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач у своїй заяві позов визнав частково: визнав вимоги про стягнення аліментів на дитину у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), проте не погодився з розміром аліментів на утримання позивача та просив суд стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.04.2021 Дніпровським районним у місті Кам?янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 81. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з даними паспорта позивача та з довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] з 06.07.2021 року проживає за однією адресою разом з позивачем: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.\~183\~СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст.\~79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд враховує, що відповідач є батьком дитини сторін - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час не досягла трирічного віку. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Між сторонами існує спір щодо розміру аліментів, які має сплачувати відповідач, що підтверджується змістом позовних вимог та заявою відповідача. Суд враховує, що відповідач є працездатним чоловіком, будь-яких доказів про свої доходи та знаходження на його утриманні інших осіб суду не надав. З пояснень позивача вбачається, що відповідач може надавати кошти для належного утримання дитини та позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу відповідач суду не надав. При визначенні розміру аліментів на утримання матері дитини, суд також враховує, що з відповідача згідно із цим рішенням суду будуть стягуватися два види аліментів: на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення трирічного віку. Суд вважає неспроможними посилання відповідача на те, що на утримання матері дитини слід стягувати аліменти у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходів), з огляду на те, що на його утриманні крім позивача та їхньої спільної дитини немає інших осіб. Однак, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів є справедливим та розумним з урахуванням тих обставин та доказів, які були повідомлені і надані суду сторонами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 року по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України\~«Про судовий\~збір» та факт часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 891 грн. 09 коп. У відповідності до ст.\~430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial