Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача 04 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ Універсал Банк», банк, позивач), звернулося з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 100 000,00 доларів США та судові витрати в розмірі 39 283,22 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 травня 2008 року між ним та [PERSON] укладений кредитний договір № 068-2008-1749 на придбання квартири, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 190 000,00 доларів США на строк до 10 травня 2038 року та сплатою процентів у розмірі 12,45 % річних. Крім того, 16 лютого 2009 року, 15 липня 2010 року, 23 липня 2010 року, 15 травня 2022 року, 24 травня 2011 року, 19 червня 2012 року, 17 червня 2013 року, 18 серпня 2014 року, 26 лютого 2916 року між банком та позичальником укладено додаткові угоди до кредитного договору. У забезпечення виконань за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] 28 травня 2008 року укладений договір поруки № 068-2008-1749-Р, за умовами якого поручитель зобов`язалася перед кредитором солідарно відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 068-2008-1749. 16 лютого 2009 року, 15 липня 2010 року,23 липня 2010 року, 15 травня 2022 року, 24 травня 2011 року, 19 червня 2012 року, 17 червня 2013 року, 18 серпня 2014 року, 26 лютого 2916 року між банком та поручителем укладено додаткові угоди до договору поруки. Позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, тому 28 серпня 2017 року на адресу відповідачів банк направив вимоги про усунення порушень та сплату заборгованості, яку відповідачі отримали, однак не виконали. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань позичальником [PERSON] , станом на 10 квітня 2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 231 487,08 доларів США, із яких: 1 397,71 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 181 567,97 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 48 380,14 доларів США - проценти, 141,26 доларів США - підвищені проценти/пеня. Однак банк вважає за необхідне просити стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 000,00 доларів США, із яких: 1 397,71 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 98 602,29 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковальов В.М. 16 серпня 2018 року подав відзив, у якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову, просить відмовити у його задоволенні. У відзиві представник відповідача зазначив, що між банком та поручителем укладено договір поруки та декілька нових договорів поруки. Банк скористався своїм правом, наданим йому положенням частини другої статті 1050 ЦК України, та направив позичальнику та поручителю вимогу про дострокове повернення частини позики. Вказує, що вимога банку поручителем фактично була отримана 11 вересня 2017 року. Отже, за умовами кредитного договору, строк виконання основного зобов`язання вважається таким, що настав - 12 листопада 2017 року. Вважає, що з урахуванням умов договору поруки, з послідуючими доповненнями, та положень статті 559 ЦК України кредитор має на протязі шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимогу до поручителя, в іншому випадку порука припиняється. Натомість банк звернувся з цим позовом до суду 12 травня 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, визначеного статтею 559 ЦК України. Крім того, не погоджується із розрахунком заборгованості у частині розділу суми кредиту на прострочену та поточну заборгованість, порядком нарахування процентів та пені на ці суми. При цьому звертає увагу суду на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9819/12 щодо нарахування процентів у разі пред`явлення кредитором дострокової вимоги у відповідності до положень частини другої статті 1050 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковальов В. М. 14 вересня 2018 року подав відзив, у якому не погоджувався з вимогами, викладеним у позові, просив відмовити у його задоволенні. Вказує, що кредитний договорі не містить всіх істотних умов, а тому у відповідності до вимог статті 638 ЦК України є неукладеним. З 12 листопада 2017 року, тобто з часу пред`явлення дострокової вимоги банк не має права нараховувати проценти на неустойку. Банк не надав належних та допустимих доказів видачі кредиту. Розрахунок заборгованості суперечить умовам кредитного договору, нормам законодавства, строкам позовної давності та висновкам Верховного суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 138/1776/15-ц. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій вимоги позову підтримав, просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили. Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання, був повідомлений належним чином. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. ? 14 червня 2018 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі /т. 1 а.с.247-248/ ? 16 серпня 2018 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позов /том 2, а.с. 11-16/ ? 14 вересня 2918 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позов /т. 2, а.с.20-28/ ? 01 листопада 2018 року протокольними ухвалами головуючого поновлено строк представнику позивача на подання відзивів, надано представнику позивача додатковий строк на подачу відповіді на відзив /том 2, а.с. 70-71/ ? 30 жовтня 2018 року представник відповідачів подав заяву про зупинення провадження у справі /т. 2, а.с.73-74/ ? 03 січня 2019 року представник позивача подав відповідь на відзив /т. 2, а.с. 86-91/ ? 28 січня 2019 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва зупинено провадження у справі /т. 2, а.с. 100-101/ ? 28 січня 2020 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову /т. 2, а.с. 103-105/ ? 29 січня 2020 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у цивільній справі, заяву про забезпечення позову повернуто заявнику, зупинено провадження у справі /т. 1, а.с. 108-109/ ? 18 лютого 2020 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову /том 2, а.с. 112-114/ ? 19 лютого 2020 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у цивільній справі, задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено провадження у справі /т. 1, а.с. 10131-133/ ? 20 травня 2020 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу суду першої інстанції 19 лютого 2020 року залишено без змін /том 2, а.с. 187-191/ ?17 листопада 2020 року представник позивача подав клопотання про поновлення провадження /том 2, а.с. 194/ ? 26 листопада 2020 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду в підготовче засідання на 22 лютого 2022 року /том 2, а.с. 210/ ?22 лютого 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті /том 2, а.с. 220-222/. ?19 липня 2022 року представник відповідачів подав заяву про відкладення розгляду справи /т. 2, а.с. 236/ ?29 липня 2022 року представник відповідача подав клопотання про витребування доказів /т. 2, а.с. 241-242/ ?05 грудня 2022 року представник позивача подав клопотання про доручення до матеріалів справи доказів /т. 3, а.с. 11-224 / ?31 січня 2023 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів та розгляд справи у його відсутність /т. 3, а.с. 225/. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. 28 травня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 068-2008-1749, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 190 000,00 доларів США на строк до 10 травня 2038 року зі сплатою процентів у розмірі 12,45 % . Вказана сума кредиту еквівалентна 921 500,00 грн за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладення цього договору (том 1, а.с. 8-20). Цільове призначення кредиту - на придбання майна, а саме трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (пункт 1.3 кредитного договору). За користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 37,35 % річних (підвищена процентна ставка) . Додатком № 2 до кредитного договору встановлено Графік платежів, яким визначено розмір щомісячного платежу (пункт 2.5 кредитного договору). 16 лютого 2009 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.22-38). 15 липня 2010 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.39-40). 23 липня 2010 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.41-57). 15 травня 2011 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.22-38). 24 травня 2011 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.60-84). 19 червня 2012 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.85-106). 17 червня 2013 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.107-127). 18 серпня 2014 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.128-146). 26 лютого 2016 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с.147-164). 28 травня 2008 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки № 068-2008-1749-Р, за умовами якого поручитель зобов`язалася перед кредитором солідарно відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 068-2008-1749 (том 1, а.с. 165-167). Згідно з пунктом 3.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (у тому числі кредиту, регресу) сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умова основного договору. Відповідно до пункту 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. 16 лютого 2009 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до договору поруки № 068-2008-174Р (том 1, а.с.168-171). 23 липня 2010 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до договору поруки № 068-2008-174-Р (том 1, а.с.172-178). 24 травня 2011 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до договору поруки № 068-2008-174-Р (том 1, а.с.179-186). 19 червня 2012 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до договору поруки № 068-2008-174-Р (том 1, а.с.187-193). 17 червня 2013 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до договору поруки № 068-2008-174-Р (том 1, а.с.194-201). 18 серпня 2014 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до договору поруки № 068-2008-174-Р за якою договір поруки викладено у новій редакції (том 1, а.с.202- 210). Пунктом 4.2. додаткової угоди визначено, що порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя. 26 лютого 2016 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода до договору поруки № 068-2008-174-Р (том 1, а.с.211-218). Пунктом 4.2. додаткової угоди визначено, що порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Як стверджує у відзиві представник відповідача, внаслідок належного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, банк 23 серпня 2017 року направив позичальнику та поручителю письмову вимогу, у якій визначив розмір простроченої заборгованості за кредитом, строкової суми заборгованості за кредитом та процентами/комісії, нарахованих за користування кредитом, на дату складання вимоги, відповідно до якої банк вимагав з моменту отримання цієї вимоги негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитом, проценти, нараховані за користування кредитом, штрафні санкції. При цьому у вимозі зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту цієї вимоги. Відповідачі письмову вимогу отримали 11 вересня 2017 року. Згідно з розрахунком, складеним банком станом на 18 травня 2018 року, заборгованість за кредитним договором № 068-2008-1749 становить 231 487,08 доларів США, із яких: прострочена заборгованість за кредитом - 1 397,71 доларів США, заборгованість за сумою кредиту - 181 567,97 доларів США, проценти - 48 380,14 доларів США, підвищені проценти/пеня - 141, 26 доларів США (том1, а.с. 229-233). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року у справі № 756/12667/18 у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року скасовано, прийнято постанову, якою позов [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним задоволено частково. Визнано недійсним пункт 9.8 кредитного договору № 068-2008-1749, укладеного 28 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] . У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року в частині визнання недійсним пункту 9.8 кредитного договору № 068-2008-1749, укладеного 28 травня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог. Частково скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав на неправильне застосування норми матеріального права, внаслідок якого суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про визнання недійсним пункту 9.8 кредитного договору, яким встановлено внесення позичальником на користь банку плати за ініціювання кредиту, оскільки зазначена умова договору є нікчемною, тобто недійсною в силу закону. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року у справі № 756/9552/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - [PERSON] , позов задоволено, визнано припиненою з 12 травня 2018 року поруку за договором поруки від 18 серпня 2014 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Постановою Верховного Суду від 25 лютого 2021 року постанова Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року залишена без змін. Верховний Суд, залишаючи без змін постанову Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року встановив, що пункт 4.2 договору поруки, укладеного 18 серпня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , яким зміст договору поруки від 28 травня 2008 року викладено у новій редакції, передбачає припинення поруки у тому разі, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Верховний Суд указав, що установивши, що направленням письмової вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитом, яку позичальник та поручитель не виконали впродовж 60 днів з моменту отримання, банк змінив строк виконання основного зобов`язання на 12 листопада 2017 року, суд апеляційної інстанції, з урахуванням умов договору правильно встановив строк припинення поруки, який у даному випадку настає через три роки з моменту зміни банком строку виконання основного зобов`язання, а саме з 12 листопада 2017 року по 12 листопада 2020 року, а не 12 травня 2018 року, як помилково вважав позивач, та який, станом на момент звернення до суду з даним позовом не настав, а отже відсутні підстави вважати поруку припиненою. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року у справі № 756/9551/18 у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Універсал Банк» про припинення з 12 травня 2018 року поруки за договором поруки від 26 лютого 2016 року, укладеним між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки з вимогою про стягнення заборгованості банк звернувся в межах установленого договором строку дії поруки. Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року залишено без змін. Залишаючи без змін постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року, Верховний Суд дослідив надані сторонами копії договору поруки, які є ідентичними, врахував, що [PERSON] не оспорювала дійсність договору поруки від 26 лютого 2016 року та не спростовувала наявність правовідносин між нею та банком за цим договором, вказав, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт існування правовідносин між сторонами на умовах, зазначених у цих копіях договорів. Звертаючись до суду з цим позовом, банк вказував, що позичальник [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого станом на 10 квітня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 231 487,08 доларів США. При цьому ПАТ «Універсал Банк» солідарно просив стягнути з відповідачів лише суму у розмірі 100 000, доларів США, із яких: 1 397,71 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 98 602,29 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту. Суд, дослідивши подані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верхового Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 924/848/18 зазначено, що преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Судовими рішеннями у справах № 756/12667/18, № 756/9551/18, № 756/9552/18 встановлено наявність між банком та [PERSON] договірних правовідносин за кредитним договором та з урахуванням умов договору поруки, укладеного між банком та [PERSON] , встановлено строк припинення поруки, який настане через три роки з моменту зміни банком строку виконання основного зобов`язання, а саме з 12 листопада 2017 року по 12 листопада 2020 року, а не 12 травня 2018 року, як помилково вважав поручитель. Тоді як до суду банк з цим позовом звернувся 04 червня 2018 року. Зазначені обставини є преюдиціальними для цієї справи та не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судовими рішеннями у цивільних справах, що набрали законної сили, у яких брали участь ті самі особи, тому доводи сторони відповідача у частині того, що кредитний договір не містить істотних умов, а тому в силу статті 638 ЦК України є неукладеним, а порука є припиненою з 12 травня 2018 року на увагу не заслуговують. Таким чином, на підставі положень частини першої статті 553, частини першої статті 554, статті 610, частини першої статті 1049 ЦК України відповідачі несуть солідарну відповідальність перед кредитором у частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом та суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 100 000,00 доларів США. Суд констатує, що відповідачі, не погоджуючись зі розрахунком заборгованості, наданого банком, зустрічного розрахунку, на спростування наявного, не подали, що є їх процесуальним обов`язком у розумінні статті 12 ЦПК України. Крім того, суд не приймає доводи представника відповідача про відсутність оригіналу кредитного договору, оскільки постановою апеляційного суду від 13 березня 2019 року, яка залишена постановою Верховного Суду від 16грудня 2020 року без змін у справі № 756/12667/18, встановлено фактичні обставини щодо укладення спірного кредитного договору, що в силу вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України, доведенню не підлягають. Посилання представника відповідача на необхідність врахування правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9819/12 щодо нарахування процентів після пред`явлення кредитором дострокової вимоги, суд до уваги не бере, оскільки банк не заявляв вимоги про стягнення процентів/пені, а обмежився стягненням простроченої заборгованості за кредитом та суми дострокового стягнення кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 000,00 доларів США є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено у повному обсязі, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 39 283,22 грн, тобто по 19 641,61 грн з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved