Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

12.07.2022р. позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені з 2008р., подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна, неповнолітніх дітей вони не мають. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не надавати строку для примирення, бажає розірвання шлюбу, оскільки він утворив нову сім`ю. 31.10.2022р. від представника відповідача - адвоката Анзійчук А.І. надійшов відзив на позов, згідно якої відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, просить строк для примирення, бажає зберегти сім`ю. 01.02.2023р. від представника відповідача - адвоката Анзійчук А.І. надійшло клопотання про відкладення судового засідання через хворобу, не надавши доказів пповажності причин неявки у судове засідання, тму суд не може визнати причину неявки до суду як поважну, а тому дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення з метою дотримання прав позивача. Вивчивши надані суду матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, 28.10.1984р. виконавчим комітетом Каракуртської сільсьокї ради Болградського району Одеської області був зареєстрований шлюб між гр.гр. [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане повторно 11.06.2022р., а/з№10, а.с.4), дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно заяви сторін - позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, стверджує, що вони разом не проживають з 2008року, а відповідач - заперечує проти задоволення позову, бажає зберегти сім`ю. Однак, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.112, її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є бажання позивача, який створив іншу сім`ю, стверджуючи, що в нього з відповідачкою різні погляди на життя, сім`я розпалася та існує лише формально. Тому, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, - шлюб підлягає розірванню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме: ч.2ст.114 СК України регламентовано, що в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; а ч.3ст.115 СК України - що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved