Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд: розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-10908 від 08.12.2021, укладений між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг»; стягнути з відповідача на користь позивача суму подвійного розміру забезпечувального платежу (завдатку) в розмірі 380 566,60 грн, інфляційні витрати в розмірі 18 895,62 грн, 3% річних в розмірі 2 502,36 грн, а всього 401 964,58 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.12.2021 між позивачем та відповідачем ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-10908, згідно з яким сторони зобов`язалися в майбутньому укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, модель Focus SE, рік випуску 2015, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Згідно умов попереднього договору сторони зобов`язались до 30.04.2022 укласти основний договір. Позивач належним чином виконав умови попереднього договору та перерахував відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 190 283,30 грн. Проте відповідач не уклав з позивачем основний договір та не передав позивачу транспортний засіб, тобто свої зобов`язання за договором не виконав. На звернення позивача відповідач не реагує. Відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу кошти сплачені в якості авансу, а тому позивач просить розірвати попередній договір та стягнути з відповідача суму подвійного розміру забезпечувального платежу (завдатку) в розмірі 380 566,60 грн, інфляційні витрати в розмірі 18 895,62 грн, 3% річних в розмірі 2 502,36 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2022 справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 17.10.2022 справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 головуючим суддею у справі визначено суддю Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У встановлений ухвалою строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.12.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-10908, згідно з яким сторони зобов`язалися в майбутньому укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, модель Focus SE, рік випуску 2015, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Згідно з п. 1.2. попереднього договору сторони зобов`язались до 30.04.2022 укласти основний договір. Відповідно до п. 1.3. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати Товариству та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. попереднього договору, ТОВ «Везем Шиппінг» здійснила викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з [PERSON] , який жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має. Згідно з п. 2.1. попереднього договору, продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 190 283,30 грн, у тому числі ПДВ 31713,88 грн. На підставі пунктів 2.2.-2.5. попереднього договору сторони домовилися про проведення розрахунків за цим договором. [PERSON] сплачує в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок Товариства в розмірі 190 283,30 грн, у тому числі ПДВ 31713,88 грн. Наступні розрахунки за транспортний засіб здійснюються [PERSON] на розрахунковий розрахунок Товариства відповідно до виставлених нею рахунків, але не пізніше строку, встановленого в п. 1.2. даного договору. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Розділом 3 попереднього договору визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб. Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 08.12.2021, і діє до 30.04.2022, або до укладання основного договору. Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами попереднього договору, позивач сплатив відповідачу кошти в розмірі 190 283,30 грн, що підтверджується квитанцією №230Т0045YG від 09.12.2021 про оплату котів в розмірі 13690,00 грн та квитанцією №0.0.2383472049.1 від 17.12.2021 про оплату котів в розмірі 53383,30 грн. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання по укладеному між сторонами попередньому договору купівлі-продажу транспортного засобу. Натомість відповідач не уклав з позивачем основний договір та не передав позивачу транспортний засіб. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно частин 1,2 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 08.12.2021 було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-10908. Відповідно до умов попереднього договору позивач сплатив відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 190283,30 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, модель Focus SE, рік випуску 2015, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в строк до 30.04.2022, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем не був укладений. Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів в розмірі 190283,30 грн є авансом в розумінні ст. 570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 №461/5297/16-ц, від 17.06.2021 у справі №711/5065/15-ц. Положеннями статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що відповідач допустив істотне порушення прав позивача, як сторони попереднього договору, оскільки останній позбавлений можливості отримати у власність обумовлений автомобіль певної марки та моделі, на що він розраховував при укладенні попереднього договору. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4019,65 грн.

Outcome: approved