Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

У серпні 2022 року Приватне акціонерне товариство «АРКС» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 червня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода. Так, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Європротоколу, [PERSON] визнав себе винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність ТЗ «Ford», д.н.з. [NUMBER] застраховано за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідності до умов даного Договору Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО», та на підставі договору про пряме врегулювання збитків АТ «СК «АРКС» було розраховано розмір страхового відшкодування з урахуванням норм ст.ст. 12, 22 та 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, розмір страхового відшкодування склав 32734,57 грн. На підставі страхового акту 2803168 від 18.06.2021 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 11536,29 грн., що не покриває полісом обов`язкового страхування Страхової компанії Відповідача. Різниця між фактичним розміром шкоди і страхових відшкодуванням становить 11536,29 грн. У зв`язку із чим позивач просить стягнути збитки в межах сплаченого страхового відшкодування, а також судові витрати. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2022 р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 ЦПК України, відзив не надав. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу у відсутності відповідача та представника відповідача. Проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором, можливе лише за умови, коли розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку на страхувальника суперечить меті інституту страхування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 06.06.2021 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнав себе винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 16). Цивільно-правова відповідальність ТЗ «Ford», д.н.з. [NUMBER] застраховано за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 82757а0е (а.с. 8-15). Власником автомобіля марки ТЗ «Ford», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . 08.06.2021 було проведено огляд ТЗ «Ford», д.н.з. [NUMBER] та складено Акт огляду транспортного засобу (а.с. 17-18). Згідно рахунка-фактора ТОВ «МАКФОРТ» № АС-0000326 від 08.06.2021 сума відновлення автомобіля після ДТП склала 44270,86 грн. (а.с. 19). Відповідно до страхового акту про «Пряме врегулювання» збитку № АRX2803167 та розрахунку від 06.06.2021 сума страхового відшкодування в рамках ПУ склала 32734,57 грн. (а.с. 23-24). На підставі страхового акту 2803168 від 18.06.2021 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 11536,29 грн., що не покриває полісом обов`язкового страхування Страхової компанії Відповідача (а.с. 28-29). Перерахування страхових відшкодувань у сумі 32734,57 грн. та у сумі 11536,29 грн. на рахунок ТОВ «МАКФОРТ» підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 25, 30). 09.08.2021 на адресу [PERSON] була направлена претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 31). Вказана претензія залишена без задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд доходить до наступних висновків. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ТДВ «СК «КРЕДО») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18). Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини [PERSON] , перевищує виплачений ТДВ «СК «КРЕДО» позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов до висновку, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року у справі №352/1384/18. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у сумі 2 481 грн. Оскільки позов суд задовольняє у повному обсязі, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved