Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] усунути їй перешкоди в доступі до належної їй частини земельної ділянки, шляхом відновлення межі між суміжними земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , що знаходяться за адресою: Львівська область, Стрийський район, с.Вибранівка у відповідності до первинної правовстановлюючої та технічної документації на земельну ділянку [PERSON] (спадкоємиці [PERSON] ) від 1969 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , яке складається з будинку, який перебуває у власності позивачки та земельної ділянки площею 0,1 га. відведеної для будівництва та обслуговування зазначеного будинку. Вказана ділянка була відведена чоловіку позивачки - [PERSON] , згідно рішення виконавчого комітету районної ради депутатів трудящих від 3.11.1969 року, яка в подальшому була успадкована позивачкою після смерті свого чоловіка. Відповідачка по справі є володільцем суміжної земельної ділянки. На протязі багатьох років відповідачка систематично порушувала межу між їх будинковолодіннями. Зокрема, в 2014 році позивачка фактично пересунула межу і захопила водяну помпу, внаслідок чого з даного приводу актом від 04.05.2014 року комісією Вибранівської сільської ради при розгляді заяви про встановлення межових знаків між будинковолодіннями позивачки та відповідачки встановлено, що правовстановлюючі та земельно-технічні документи [PERSON] видані з порушенням, не відповідають дійсності, та були видані без погодження межі із сусідами, та комісія рекомендувала позивачці звернутися до суду. У вересні 2021 року відповідачка почала погрожувати, що зріже зелені насадження позивачки - туї, вздовж межі будинковолодінь. При цьому покликається на те, що дерева позивачки знаходяться на її території, однак згідно даних Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно, відповідачка немає жодних зареєстрованих майнових прав на згадану ділянку. З приводу вказаної події позивачка звернулася із заявою до поліції. Крім того, станом на даний час відповідачка значно змістила межу між будинковолодіннями в сторону позивачки, внаслідок чого площа належної позивачці ділянки зменшилась. Враховуючи вищенаведене позивачка змушена звертатися до суду з метою усунення перешкод у користуванні даною ділянкою. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 02.12.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Ходорівську міську раду в строк до 24 грудня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінали або належним чином завірені копії матеріалів справи (акт, протокол, рішення комісії тощо) заведеної (складеної) за результатами комісійного обстеження від 19 жовтня 2021 року (зокрема на предмет порушення меж) земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 18.01.2022 року представником відповідача - адвокатом Чорненьким Я.Б. подано договір купівлі-продажу земельних ділянок від 22.08.2010 року, який посвідчено приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу, за реєстровим №1332, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25069337 та №25063603. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.01.2022 по даній справі було призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 21.01.2022 року на виконання ухвали суду від 02.12.2021 року Ходорівською міською радою Львівської подано копію рішення VІІ сесії Ходорівської міської ради VІІІ скликання від 24.12.2021 року №2120 «Про затвердження Акту щодо погодження меж земельної ділянки [PERSON] ( [ADDRESS] )»; копія акту щодо погодження та узгодження меж земельної ділянки від 19.10.2021 року між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2022 року на адресу суду від ФОП [PERSON] надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи №03-22Е від 16.04.2022 року. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.04.2022 року поновлено провадження у справі. 08.07.2022 року представником відповідача - адвокатом Чорненьким Я.Б. подано технічну документацію щодо складання документів по переоформленню бланків державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства [PERSON] .. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.08.2022 по даній справі було призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 13.10.2022 року на адресу суду від ФОП [PERSON] надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи №15-22Е від 06.10.2022 року. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.10.2022 року поновлено провадження у справі. Ухвалою від 15.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з мотивів, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити. Представник відповідача - адвокат Чорненький Я.Б. у судовому засіданні позов заперечив, з тих мотивів, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що є підставою для відмови у позові. Пояснив, що відповідач придбала житловий будинок та земельні ділянки в тих межах, які є. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Відповідно ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до рішення виконавчого комітету Жидачівської районної ради депутатів від 03.11.1969 року, плану земельної ділянки №393 від 05.11.1969 року, та свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Україської РСР (а.с.3-8) [PERSON] відведено земельну ділянку площею 0,10 га. та надано право на проведення житлового будівництва у с.Вибранівка Жидачівського району Львівської області. Строк початку 1969 р. і закінчення 1971 р.. Реєстрація збудованих на присадибній ділянці будівель після закінчення будівництва 1969-1971 р.р. На плані земельної ділянки позначено: 1.Житловий будинок; 2.Проїзд; 3.Господарський двір; 4. Господарська будівля; 5.Вбиральня; 6. Льох; 7. Город; 8.Фруктовий сад; 9.Квітник; 10.Сусідні будівлі; 11. Будівлі, які підлягають зносу. [PERSON] є власником житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20417070 від 11.04.2014 року (а.с.10) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2014, який виданий державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Матусеком В.В, зареєстровано у реєстрі за №364 (а.с.9). Як вбачається із вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2014 року, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: Житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці Вибранівської сільської ради, належного померлому згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Жидачівською районною радою народних депутатів Львівської області 15.12.1989 року, на підставі рішення виконкому від 12.12.1989 року за №385, зареєстрованого в Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №1 за реєстровим №206 від 25.12.1989 року. На земельні ділянці знаходиться: житловий будинок збудований з цегли, що складається з однієї кухні та двох житлових кімнат (А-1), загальною площею 72,2 кв.м., житловою площею 40.1 кв.м., сарай (Б), сарай (В), сарай (Г), навіс (Е), убиральня (С), огорожа (1), ворота (2). Згідно рішення виконавчого комітету Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області «Про присвоєння адресного номера житлового будинку» вирішено присвоїти житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Доручити Стрийському ДК МБТІ зареєструвати житловий будинок померлого [PERSON] за адресним номером [ADDRESS] згідно п.1 даного рішення (а.с.12). Як вбачається із акту від 04.05.2014 року, який складений комісією в складі Вибранівської сільської ради Зошія Р.В., інженера-землевпорядника [PERSON] , голови земельної комісії, депутата [PERSON] , члена виконкому [PERSON] , розглянула на місці заяву громадянки [PERSON] про встановлення межових знаків між її присадибною ділянкою та ділянкою сусідки [PERSON] , а також повернення у користування помпу-насос. При розгляді заяви на місці комісія встановила: 1.Згідно рішення загальних зборів колгоспників ім. ХХІ партії з`їзду №4 від 20.05.1969 року та рішення виконкому Вибранівської сільської ради депутатів трудящих від 19.06.1969 року та рішення Жидачівської ради народних депутатів трудящих від 05.11.1969 року №393 про відведення житлового будівництва гр. [PERSON] земельну ділянку в розмірі 0.10 га. Перемірявши земельну ділянку комісія встановила, що помпа-насос знаходиться на території земельної ділянки гр. [PERSON] , що підтверджує план забудови земельної ділянки погоджено з районним архітектором 21.11.1969 року. 2.Комісія рекомендує [PERSON] , яка є спадкоємицею даної забудови, звернутись до суду про визнання, що державний акт громадянки [PERSON] виданий з порушенням і не відповідає дійсності. При оформленні технічної документації на приватизацію земельної ділянки гр. [PERSON] не було погоджено меж між сусідами та немає підпису гр. [PERSON] через те, що помпа-насос, який знаходився на межі та був у спільному користуванні перейшов у власність [PERSON] .. 3.Комісія пропонує звернутись в суд для подальшого вирішення відновлення меж між при садибами та повернення для спільного користування помпу-насос. З даним актом ознайомлені і претензій до рішення комісії не мають, в чому розписались члени комісії, а також [PERSON] [PERSON] відсутня (а.с.13). 13.09.2021 [PERSON] зверталась зі скаргою до Жидачівського відділення поліції для вжиття до [PERSON] та її матері [PERSON] заходів щодо недопущення самоправного зрізу її дерев та переміщення межі між будинковолодіннями (а.с.16). [PERSON] є власником: земельної ділянки площею 0,1679 га. кадастровий №46215818:00:09:003:0007 - для обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0897 га., кадастровий №46215818:00:09:003:0008 - для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані у [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу земельних ділянок від 22.08.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С., зареєстровано у реєстрі за №1332 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25069337 та № 25063603 від 01.08.2014 року (а.с.43-45). Як видно із вищевказаного договору купівлі-продажу земельних ділянок від 22.08.2010 року, ці земельні ділянки належать продавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №053695, виданого 04.03.1997 року Вибранівською сільською радою на підставі рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Вибранівської сільської ради, та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №7. У Державному акті на право приватної власності на землю зазначено наступний опис меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку: А-Б зем.діл.гр. [PERSON] ; Б-В зем.заг.кор. (дорога); В-Г зем.діл.гр. [PERSON] ; Г-А канава. У Державному акті на право приватної власності на землю зазначено наступний опис меж земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства: Д-Е зем.діл.гр. [PERSON] ; Е-Є землі Львівської залізниці; Є-Ж зем.діл.гр. [PERSON] ; Ж-Д землі заг.кор. (дорога). Як видно із акту обстеження та узгодження меж земельної ділянки від 19.10.2021 року, затвердженого рішенням Ходорівської міської ради №2120 від 24.12.2021 року, який складений комісією в складі: старости Вибранівського старостинського округу Зошій Р.В., спеціаліста І категорії земельного відділу виконавчого комітету Ходорівської міської ради Ясінської С.М., спеціаліста І категорії з питань ЖКГ [PERSON] виконавчого комітету Ходорівської міської ради про обстеження земельної ділянки громадянки [PERSON] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та її суміжного землекористувача [PERSON] . Із сторони суміжного землекористувача [PERSON] була присутня її мати - [PERSON] . При обстеженні спільної суміжної межі земельної ділянки між суміжними землекористувачами межа проходить частково по межі де закопані металеві стовпці, натягнута металева сітка, дальше межа проходить по городі (закопані тимчасові межові знаки (дерев`яні стовпці). [PERSON] надала комісії завірену копію плану земельної ділянки станом на 5 листопада 1969 року, ширина якої становить від вулиці Шкільна - 36.0 м. при фактичних обмірах ліцензованою проектною організацією ФОП [PERSON] - 34,20 м. Громадянка [PERSON] вимагає повернути їй 1,80 м. згідно копії плану земельної ділянки. Земельна ділянка суміжного землекористувача гр. [PERSON] є приватизована (кадастровий номер 46215818:00:09:003:0007, площа 0,1469 га. Дата державної реєстрації речового права (в державному реєстрі прав) 29.07.2014 року. Рекомендовано гр. [PERSON] межовий спір вирішувати в судовому порядку, у зв`язку із непогодженням фактичних меж земельної ділянки (а.с.55, 56). Висновком експерта №03-22Е судової земельно-технічної експертизи від 16.04.2022 року (а.с.68-73), встановлено наступне. 1.При визначенні фактичного розташування спірної межі між будинковолодіннями за відправну точку експертом прийнято розташування будинку [PERSON] на її земельній ділянці та будинку [PERSON] відносно спірної межі. Результати огляду та проведених обмірів земельної ділянки [PERSON] нанесено експертом на план земельної ділянки 1969 року. Схема накладання меж земельної ділянки за фактичним користуванням на план ділянки, зелена лінія. Існуюча межа між будинковолодінням [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та будинковолодіння [PERSON] не відповідає правовстановлюючим документам Магарської (спадкоємиці [PERSON] ), зокрема рішенню виконавчого комітету районної ради депутатів трудящих від 05.11.1969 року за №393 та плану забудови земельної ділянки від 02.11.1969 року. 2.Існуюча межа (додаток 1, схема накладення меж земельної ділянки за фактичним користуванням на план ділянки, зелена лінія) між будинковолодіннями зі сторони [ADDRESS] знаходиться на відстані 2,30 м. від будинку [PERSON] . Таким чином вона зміщена на 0,75 м. в сторону ділянки [PERSON] на відрізку т2-т5 відносно плану 1969 р. Дальше заломлення межі і на межі з протилежного боку від вулиці (т.8) відхилення від плану становить 3,63 м. (визначено графічно). При цьому слід зазначити, що загальна довжина межі [PERSON] з боку [ADDRESS] становить 32,24 м. і як наслідок є накладення межі уже в сторону сусіднього будинку. При цьому огорожа земельної ділянки з цієї сторони відсутня, а довжина межі - 35,48 м. Висновком експерта №15-22Е судової земельно-технічної експертизи від 06.10.2022 року (а.с.142-150) встановлено наступне. 1.Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІЛВ №053695 від 4 березня 1997 р. виданого [PERSON] (з прописом, що право власності перейшло до [PERSON] ), межі ділянки, площею 0,1679 га. є прямолінійними у всіх напрямках. При побудові ділянки за розмірами плану у програмі AUTOCAD встановлено розбіжність у розмірах та конфігурації по осях В-Г (84,29 м.) або Г-А (21,88 м., залежно від прив`язки до осі). За точку відліку взято вісь Б-В, яка межує з дорогою. Площа ділянки, порахована програмою, залежно від варіанту, становить 0,1555 га. (Додаток 1, червона лінія), або 0,1613 га. (сіра лінія). На плані вказана площа 0,1679 га. Згідно даного плану, межа з земельною ділянкою [PERSON] (спадкоємниця [PERSON] ), вісь А-Б - прямолінійна. Оскільки досліджувана ділянка огороджена лише з [ADDRESS] (вісь Б-В) та частково по межі Б-А (межа з ділянкою [PERSON] відстань 27 м.), а межові знаки відсутні, та встановити фактичне розташування межі А-Б, Б-В та встановити довжину по осі Б-В неможливо (Додаток 3, фото 3.7). Відповідно, неможливо встановити площу ділянки за фактичним користуванням. Експерт може стверджувати лише те, що фактичне розташування межі земельної ділянки із кадастровим номером 46215818:00:09:003:0007 з земельною ділянкою [PERSON] має заломлення і не відповідає Державному акту на право приватної власності на землю (а.с.100). Фактичне розташування межі земельної ділянки із кадастровим номером 46215818:00:09:003:0007 відповідає кадастровому плану (а.с.103). При порівнянні досліджуваних документів видно, що кадастровий план ділянки (46215818:00:09:003:0007) не відповідає Державному акту на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №053695 від 4 березня 1997 р. (Додаток 2, сіра та зелена лінії). Ділянки відрізняються як за конфігурацією, так і за довжиною межі по [ADDRESS] : 18,35 м. згідно Державного акту та 20,72 м. за кадастровим планом. При цьому слід зауважити, що в кадастровому плані відсутні координати поворотних точок межі. 2. З часу проведення огляду ділянки [PERSON] ( [INFO] ) її конфігурація не змінилась і відповідає висновку №03-22Е. Існуюча межа між будинковолодінням [PERSON] та [PERSON] (має довжину 29 м.) та конфігурація, площа та проміри земельної ділянки загалом за адресою: [ADDRESS] не відповідає правовстановлюючим документам Магарської (спадкоємиці [PERSON] ), зокрема рішенню виконавчого комітету районної ради депутатів трудящих від 05.11.1969 року за №393 та плану забудови земельної ділянки від 02.11.1969 року. 3. В зв`язку з тим, що кадастровий план ділянки [PERSON] відображає фактичне користування і не відповідає Державному акту на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №053695 від 4 березня 1997 р., то документом, який придатний для дослідження є план забудови земельної ділянки від 21.11.1969 року (ділянка [PERSON] ). Згідно плану відстань між будинками - 10,17 м., що відповідає фактичному становищу. Відповідно, межа між будинками проходить паралельно на відстані 8,62 м. від будинку Магарської (Додаток 3, червона лінія) та 1,55м. від будинку [PERSON] (Додаток 3, синя лінія). Існуюча межа між будинковолодіннями зі сторони [ADDRESS] , зелена лінія) знаходиться на відстані 2.30 м. від будинку [PERSON] .. Таким чином вона зміщена на 0,75 м. в сторону ділянки [PERSON] і. на відрізку т2-т5 відносно плану 1969 р. дальше є заломлення межі і на межі з протилежного боку від вулиці (т.8) відхилення від плану становить 3,63 м. (визначено графічно), Додаток 3, схема накладення меж земельних ділянок за фактичним користуванням. Крім того, в матеріалах справи наявний архівний примірник технічної документації із землеустрою щодо складання документів по переоформленню бланків державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, який виготовлений ПП «Картограф» на замовлення [PERSON] (а.с.92-113). Зокрема згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ 053695 від 04.03.1997 р., [PERSON] , на підставі рішення ІІІ сесії ІІ дем.скликання Вибранівської сільської ради народних депутатів від 03 березня 1995 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,2576 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.Вибранівка, Вибранівської сільської ради народних депутатів. Землю передано для обслуговування житлового будинку - 0.1679 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0.0897 га. (а.с.100-101). Межі земельної ділянки як уже було встановлено експертом є прямолінійними. У вказаних матеріалах відсутнє погодження меж із суміжними землекористувачами Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Обґрунтовуючи позовні вимоги про усунення перешкод в доступі до належної їй частини земельної ділянки, шляхом відновлення межі між суміжними ділянками позивача та відповідача, що знаходяться за адресою: Львівська область, Стрийський район, с.Вибранівка у відповідності до первинної правовстановлюючої та технічної документації на земельну ділянку позивача від 1969 року, позивач наголошувала, що відповідач, яка є власником суміжної земельної ділянки, систематично порушувала межі між будинковолодіннями та захопила належну їй водну помпу. Суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 серпня 2020 року по справі № 599/340/16-ц, згідно якого передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця). Статтею 377 ЦК України та ч.1,2 ст.120 ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовдносин, передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно п.6-1 Перехідних положень ЗК України громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, мають право на купівлю таких земельних ділянок без проведення земельних торгів. Одночасно, згідно п.7 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 року по справі №6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отож, підсумовуючи вищевикладене, надавши оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд приходить до переконання про підставність та обґрунтованість позовних вимог, оскільки як встановлено дослідженими доказами, в даному випадку має місце накладання земельної ділянки за кадастровим номером 46215818:00:09:003:0007 власником якої є відповідач, на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні позивача, шляхом зміщення та заломлення межі між вказаними будинковолодіннями в сторону [PERSON] . Тобто, всупереч правовстановлюючим документам, відповідачем здійснено самовільне зміщення межі без погодження із суміжними землекористувачами та за наявності межового спору між ними, внаслідок чого розмір земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні останньої є меншим ніж це передбачено планом забудови земельної ділянки від 02.11.1969 року та не відповідає такому плану, у зв`язку із чим позивач не може повноцінно користуватися такою, а відтак має право вимагати усунення порушень свого права. Належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження обґрунтованості позовних вимог у цьому спорі єплан забудови земельної ділянки від 02.11.1969 року, Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ 053695 від 04.03.1997 р., висновки судової земельно-технічної експертизи, завданням якої є визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки (правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31 березня 2021 року в справі № 686/20396/15-ц, провадження № 61-14613св20). Одночасно, відповідачем не подано жодного достатнього доказу на спростування доводів позивача. Таким чином позов підлягає задоволенню. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається із рахунку №7 від 14.02.2022 року за проведення земельної технічної експертизи на суму 8500 грн., такий було оплачено [PERSON] (а.с.61), а відтак вказану сумі слід стягнути із відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved