Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В цьому будинку на прохання зареєстрована її колишня невістка - відповідачка по справі. Однак вона в будинку з дня своєї реєстрації ніколи не проживала і не проживає. Шлюб відповідачки з її сином розірвано і тому вона втратила будь-який сімейний зв`язок з нею. Просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаним житловим будинком, який належить їй на праві приватної власності. При розгляді справи позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили суд їх задовольнити з підстав, наведених у ній. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідачки з неповажних причин та у відповідності зі ст.280 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку. Однак, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 05 жовтня 2022 року, відповідачка [PERSON] у вказаному будинку за місцем своєї реєстрації не проживала та не проживає з дня такої реєстрації. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду факт непроживання відповідачки [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] з моменту її реєстрації і по даний час. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦПК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачка [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , який належить позивачці [PERSON] не проживала з моменту своєї реєстрації та не проживає на даний час, вона не є членом сім`ї позивача, її речей та належного їй майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаній квартирі відповідачка не пред`являла, будь-які домовленості між позивачем як власником житла та відповідачкою щодо її проживання у будинку відсутні, суд вважає, що вказані обставини порушують права позивача як власника квартири. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням у належному позивачці будинку.

Outcome: approved