Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила встановити факт належності їй договору купівлі-продажу від 14 червня 2000 року, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , проте в правовстановлюючому документі вона виявила розбіжності у написанні свого прізвища, а саме у договорі зазначено « [PERSON] », а згідно з паспортними даними вона « [PERSON] », у зв`язку з чим позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю. 24 грудня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд, 11 травня 2022 року судом витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. копії нотаріальної справи про засвідчення договору купівлі-продажу від 14 червня 2000 року №1760. Заявниця у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є заява її представника адвоката Святішенко О.В. про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у їх відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, із клопотаннями не звертався. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом норми ч.6\~ст.259\~ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5\~ст.268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Факт, який просить встановити заявниця, потрібен їй для можливості розпорядитися своєю власністю. Письмовими матеріалами встановлено, що 14 червня 2000 року [PERSON] продав, заявниця та [PERSON] в рівних частках купили квартиру [ADDRESS] , яка складається із двох кімнат житловою площею 29,4 кв.м., корисною площею 48,2 кв.м., загальною площею 49,1 кв.м. Даний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1760, та 09 жовтня 2000 року зареєстрований у КП «ОМБТІ» за № 377пр, стр. 155, р. 270 (а.с.9). Проте, у зазначеному договорі помилково було зазначено прізвище покупця « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Оскільки матеріали нотаріальної справи не містять відомостей про прізвище покупця , суд дійшов висновку, що помилка в зазначені прізвища виникла внаслідок невірного перекладу прізвища із російської на українську мову. Так, 7 серпня 1966 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міжміського управління юстиції Одеської області заявниця (дівоче прізвище на російській мові « [PERSON] », 1936 року народження, уродженка с. Вишневе Котовського району, Одеської області) уклала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 188, відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] прізвище заявниці зазначено російською мовою « [PERSON] ». Проте, 27 травня 2004 року при отриманні паспорта громадянина України серії [NUMBER] її прізвище зазначено на українській мові як [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Вишневе Котовського району, Одеської області, що не співпадає із прізвищем, зазначеним у договорі купівлі-продажу від 14 червня 2000 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що заявниця проживає в придбаній квартирі і її адреса проживання також в ній зареєстрована. Отже, вказані розбіжності свідчать про допущені помилки під час перекладу прізвища на українську мову. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки без встановлення факту належності їй договору-купівлі-продажу вона позбавлена права розпоряджатися своєю власністю, а встановити його в іншому порядку неможливо. Отже,\~із наданих\~доказів судом\~встановлено, що договір-купівлі продажу від 14 червня 2000 року належить заявниці, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved