Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] , через представника - адвоката Горобець С.О., звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до виконавчого комітету Кам`янської міської ради, де просить встановити факт, що позивачка проживала однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини з померлою [INFO] [PERSON] та визнати за нею право на спадкування за законом четвертої черги. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка є донькою [PERSON] . Останній 13 липня 1980 року уклав шлюб із [PERSON] . Позивачка проживала разом з батьком та мачухою із середини 2015 року, вели спільне господарство, однак [PERSON] не прописана в будинку, а зареєстрована біля чоловіка у с. Ярмолинець, Ярмоленського району, Хмельницької області. Позивачка несла спільно витрати на комунальні послуги, ремонт будинку, купувала продукти харчування, готувала їжу. Після смерті батька [PERSON] відмовилася від спадщини на користь мачухи. [INFO] померла [PERSON] , позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом. 10 листопада 2022 року [PERSON] отримала відмову у вчинені нотаріальної дії, через відсутність документів, які підтверджують факт родинних стосунків останньої з померлою [PERSON] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано від приватного нотаріуса копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Горобець С.О. у судове засідання не з`явилися. До суду від представника позивачки надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить ухвалити рішення на розсуд суду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 12). Позивачка [PERSON] , 31.07.1991 уклала шлюб з громадянином [PERSON] , який був розірваний 16.03.1994 року. Після розірвання шлюбу її прізвище залишилось « [PERSON] ». (а.с. 15). 12 листопада 1994 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] (батько позивачки) та [PERSON] уклали шлюб 13 червня 1980 року, після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині - [PERSON] (а.с. 13). Батько позивачки - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 16). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 17), лікарським свідоцтвом про смерть (а.с. 20) та довідкою про причину смерті (а.с. 21). 05 жовтня 2021 року було зареєстровано спадкову справу [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] 05 жовтня 2021 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після померлої [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області від 10 листопада 2022 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних стосунків [PERSON] з померлою (а.с. 19). Відповідно до накладної №141 від 03 жовтня 2021 року [PERSON] здійснила поховання [PERSON] (а.с. 22). Згідно акту вуличного комітету від 05 грудня 2022 року вбачається, що [PERSON] з середини 2015 року проживає за адресою: [ADDRESS] , але не прописана. [PERSON] фактично здійснювала догляд [PERSON] та [PERSON] , вели спільне господарство. Поховання останніх фактично здійснила [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч.2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно статті 1264 ЦК України. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. За положеннями ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Отже, статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд вважає за важливе вказати, що домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного проживання однією сім`єю, без наявності інших ознак сім`ї. При цьому, взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у [PERSON] , так і у [PERSON] особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Суд звертає увагу, що на позивача крім доведення факту спільного проживання, нормами ЦПК України покладений обов`язок доведення факту проживання як одна сім`я, що передбачає надання доказів щодо спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. В той же час, судом встановлено, що факт ведення спільного господарства, та проживання [PERSON] з [PERSON] як сім`ї, враховуючи введення спільного бюджету, спільні витрати на придбання майна, усних чи письмових домовленостей щодо користування майном померлої, тобто реальні сімейні відносини упродовж останніх п`яти років, матеріали справи не містять. Акт вуличного комітету та накладна про витрати пов`язані із похованням, не є належним та допустимим доказом, який свідчить про факт проживання як однією сімє`ю між позивачкою та [PERSON] . Так, з акту не вбачається на підставі яких саме обставин зроблений висновок про ведення спільного господарства та догляд за померлою. Сам по собі факт поховання падчерецею своєї мачухи, який підтверджений наданою суду накладною, не може свідчити про факт спільного проживання упродовж 5 (п`яти) років. Надавши оцінку письмовим доказам, поданим позивачем, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено факту проживання однією сім`єю з [PERSON] упродовж останніх п`яти років до дня її смерті. Досліджені в судовому засіданні матеріали справи не свідчить про те, що вони проживали спільно однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права, обов`язки, та не дає підстав вважати, що позивачка набула право на спадкування як спадкоємець четвертої черги.

Outcome: dismissed