Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 09.06.2017 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що подружнє життя між сторонами погіршувалась з початку 2021 року, в результаті чого шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим. У зв`язку з цим, просить розірвати шлюб у судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.10.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 14 жовтня 2022 року на виконання ухвали суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.10.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 18.11.2022 року до суду надійшла заява відповідача про надання строку для примирення подружжя. Відповідач зазначила, що шлюбні відносини між нею та позивачем фактично не припинені, до останнього часу вони проживали однією сім`єю. Вважає, що є можливість для примирення подружжя і немає підстав для розірвання шлюбу, тому просила надати строк для примирення 6 місяців. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2022 року вирішено розглянути справу в загальному позовному провадженні та призначити судове засідання. Позивач в судовому засіданні 02.07.2022 просив розірвати шлюб та не надавати строк на примирення, адже він дійшов твердого переконання, що шлюб не може бути збережений. Відповідач заперечувала проти розірвання шлюбу, вважала що шлюб між сторонами може бути збережено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактично обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 червня 2017 року року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2017 року, актовий запис № 914, виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті по цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відтак, суд доходить висновку про те, що шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved