Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Панчука Ю.П. звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності їй - [PERSON] . За наявною інформацією за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який має дозвіл на проживання (з відміткою у паспорті громадянина України) на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим за адресою: [ADDRESS] , який він отримав 18.10.2019. [PERSON] зареєстрований у вказані квартирі з моменту народження, оскільки там проживала його сім`я. Починаючи з 2019 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, оскільки проживає на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим. Таким чином, [PERSON] створює перешкоди у здійсненні права вільного користування і розпорядження належним їй майном. А тому позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від її представника адвоката Панчука Ю.П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивачки не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 284028636 від 10.11.2021. Згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи наданою Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА № 86501322 від 21.11.2022, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 21.05.1996 по теперішній час. З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї власниці житла, сам не є власником зазначеної квартири, за зареєстрованим місцем проживання не проживає на сьогоднішній день з 2019 року, однак добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивачка вважає, що реєстрація [PERSON] порушує її право власності, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На спростування доказів позивачки відповідачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не подано жодного доказу. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] в особі представника адвоката Панчука Ю.П. до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. На підставі викладеного та

Outcome: approved