Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

25.10.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, посилаючись на те, що він працює з 02.07.2008 року на посаді лісничого Стрільбицького лісництва у Старосамбірському дочірньому лісогосподарському підприємстві обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс». 02.08.2022 року відповідач видав розпорядження за №166, згідно якого зобов`язав його надати пояснення щодо підтвердження часу перебування 15.07.2022 року та 21.07.2022 року у Самбірському РТЦК та СП. 04.08.2022 року він надав відповідачу письмові пояснення. 04.08.2022 року відповідач видав наказ за №38 К «Про відсутність на роботі [PERSON] без поважних причин», згідно якою визнав робочі дні 15 та 21 липня 2022 року [PERSON] прогулами та попередив його про те, що при допущенні подібного в подальшому він буде звільненим згідно п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Більше того, згідно п.2 Наказу №38 К від 04.08.2022 року, відповідач зобов`язав бухгалтера - інженера по кадрах [PERSON] врахувати п.1 даного наказу при складенні табеля обліку робочого часу за липень місяць 2022 року, тобто, тим самим притягнув його до юридичної відповідальності, вирахувавши 15 та 21 липня 2022 року (2 робочі дні) із табеля нарахування заробітної плати. Просить визнати незаконним та скасувати наказ Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» за №54-К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лісничого Стрільбицького лісництва [PERSON] » від 21.09.2022 року. Ухвалою судді від 28.10.2022 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 15 годину 30 хвилин 09.11.2022 року, яке було відкладено на 09 годину 00 хвилин 07.12.2022 року. 18.11.2022 року від представника відповідача директора Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вимоги [PERSON] . Страросамбірське ДЛГП «Галсільліс» заперечили повністю, вважають їх безпідставними, необгрунтованими, а наказ Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» №54-к від 21.09.2022 року таким, що виданий з дотримання норм трудового законодавства, посилаючись на те, що наказом № 68-К від 07.09.2021 року Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» поновило [PERSON] на роботі на посаді лісничого Стрільбицького лісництва від 14.08.2019 року. Також, 07.09.2021 року [PERSON] було ознайомлено з його посадовими обов`язками під розпис та укладено з працівником трудовий договір від 07.09.2021 року, який підписаний позивачем. Лісничий Стрільбицького лісництва [PERSON] подав до Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» повістки про виклик його до [INFO] . Окрім того, 21.07.2022 року [INFO] вручено [PERSON] повістку про його виклик на 21.07.2022 року. Розпорядженням Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» №166 від 02.08.2022 року зобов`язано [PERSON] для складання табелю обліку роботи працівників подати підтвердження про перебування по місцю виклику або письмове пояснення про причину відсутності на роботі 15.07.2022 року та 21.07.2022 року. Згідно пояснень [PERSON] від 04.08.2022 року він 15.07.2022 року та 21.07.2022 року перебував у [INFO] , що підтверджується відповідними повістками про виклик. Проте, підтверджуючих відомостей про перебування у [INFO] не надав, а саме відповідні записи у повістці про виклик відомостей про прибуття та вибуття [PERSON] , за місцем виклику відсутні. Додатково позивач на розпорядженні директора №166 від 02.08.2022 року просив продовжити термін надання підтвердження до 3-4 серпня 2022 року, оскільки вони знаходяться вдома. Однак, підтверджень [PERSON] про його перебування у [INFO] так і не було надано, тому своїм наказом Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» №38К від 04.08.2022 року дні: 15.07.2022 року та 21.07.2022 року вважало прогулами та не були оплачені [PERSON] . Оскільки, причини відсутності працівника не з`ясовано, та виникли сумніви щодо справдивості пояснень працівника, Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» вжив додаткових заходів щодо з`ясування причин відсутності працівника та з метою з`ясування обставин відсутності [PERSON] на робочому місці Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» звернулось з листами №155 від 22.07.2022 року та №177 від 22.08.2022 року повторно, про надання інформації про перебування [PERSON] 15.07.2022 року та 21.07.2022 року у [INFO] . 22.08.2022 року листом №3/7975 від 17.08.2022 року начальник [INFO] повідомив про те, що 15.07.2022 року та 21.07.2022 року лейтенант запасу [PERSON] у [INFO] не прибував. Оскільки, підтвердження відсутності [PERSON] за місцем виклику Старосамбірське ДЛГП «Галсільліс» отримало тільки 22.08.2022 року, своїм наказом № 54-К від 21.09.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лісничого Стрільбицького лісництва [PERSON] » [PERSON] було притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Викладене свідчить про те, що застосувавши до позивача дисциплінарне стягнення у виді догани, відповідач не порушив строк притягнення, в тому числі враховуючи те, що прогули були вчинені позивачем 15.07.2022 року та 21.07.2022 року, які були робочими днями. Зазначили, що згідно табелю використання робочого часу за липень місяць 2022 року по Стрільбицькому лісництві працівник [PERSON] 15.07.2022 року та 21.07.2022 року був відсутнім на роботі з нез`ясованих причин, тому просять у позовних вимогах [PERSON] до Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» про визнання незаконним та скасування наказу Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» № 54-К від 21.09.2022 року - відмовити повністю. Ухвалою суду від 07.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 годину 00 хвилин 11.01.2023 року, яке відкладено на 09 годину 30 хвилин 08.02.2023 року. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Медвідь В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що він 15.07.2022 року та 21.07.2022 року перебував на своєму робочому місці та виконував передбачені посадовою інструкцією обов`язки. Представник відповідача Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» - Андрусишин Р.О. позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Додатково пояснив, що директор Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» виявив відсутність позивача [PERSON] на роботі. Акти не складалися та службове розслідування не проводилося. [PERSON] мав подати підтвердження, що у вказані дні він знаходився у військоматі, однак належних доказів позивач не представив, тому його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Відсутність [PERSON] була зафіксована в табелі обліку робочого часу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 5-1 КЗпП України визначено гарантії забезпечення права громадян на працю. Так, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (пункт 6 частини 1 статті 5-1 КЗпП України). Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі статтею 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього трудовим договором обов`язків без поважних причин, а також недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпоряджаннями роботодавця тощо. Порушення працівником трудової дисципліни є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. За змістом статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Відповідно до ч. 1 ст. 148 цього Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення - передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок. Слід мати на увазі, що власник підприємства чи уповноважений власником орган не вправі змінювати на свій власний розсуд заходи дисциплінарного стягнення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. Згідно норм чинного трудового законодавства діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості випливає із змісту ст. 138 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до матеріальної відповідальності. Право застосування дисциплінарного стягнення надається тому органу, який здійснює право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Слово «орган» у частині першій статті 147-1 КЗпП України застосовується у тому ж значенні, що і в статті 29 Цивільного кодексу України, де йдеться про органи юридичної особи, які частіше за все є одноособовими. Це означає, що керівник підприємства завжди має право застосовувати стягнення. Особа, яка виконує обов`язки керівника підприємства в силу наказу про це, користується правом прийняття працівників, отже, згідно з частиною першою статті 147-1 КЗпП України має право застосовувати стягнення. До керівників підприємства стягнення вправі застосовувати той орган, який відповідно до статуту приймає керівника на роботу. У цих спірних правовідносинах суд виходить із важливості дотримання принципів належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, які систематизовано в Рекомендаціях СМ /Rec (2007) 7 щодо належного управління. Отже, керівник як посадова особа, яка наділена відповідно до законодавства повноваженнями, що мають вплив на права та інтереси людей, має діяти відповідно до закону в межах норм, що окреслює його повноваження. Роботодавець не повинен діяти свавільно (Рекомендація щодо належного управління СМ /Rec (2007) (стаття 2). Залежно від змісту і характеру прав і обов`язків, що належать роботодавцю (керівнику), його правове становище визначається наявністю нормотворчої влади (прийняття локальних нормативних актів), адміністративно-диспозитивної влади (видання обов`язкових для виконання розпоряджень з приводу виконання трудових обов`язків), дисциплінарної влади (застосування заохочень, заходів дисциплінарної та матеріальної відповідальності). Зміст рішень, прийнятих відповідною посадовою особою, а також порядок їх ухвалення мають ґрунтуватися на законі. Роботодавець при виконанні адміністративних повноважень повинен діяти лише в чітко окреслених межах. Він не має діяти упереджено або його дії не мають сприйматися як такі. (Рекомендації СМ /Rec (2007)7 щодо належного управління (стаття 4), Рекомендація № R (2000) 6 щодо статусу посадових осіб в Європі (Принцип 13). Під час ухвалення відповідного рішення роботодавець має враховувати всі фактори, що стосуються цього рішення, при чому кожен фактор підлягає ретельному аналізу. Фактори, що не є ревалентними, повинно виключити з розгляду. На процес ухвалення адміністративного рішення не мають впливати особисті інтереси або упереджене ставлення посадової особи, яка ухвалює рішення. Слід уникати будь-яких проявів упередженості. Ст. 149 Кодексу законів про працю України передбачено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни роботодавцем вимагається письмове пояснення. Це є обов`язковою процедурою. Якщо її не дотримано, у органа, що розглядатиме трудовий спір, будуть підстави для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Якщо порушник трудової дисципліни відмовляється надати письмове пояснення, складається відповідний акт у довільній формі, в якому зазвичай указуються обставини порушення, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало. Зазначається також, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення. Якщо ж факт дисциплінарного проступку підтверджено іншими доказами, зокрема поясненнями інших свідків, а також відповідними документами, а потребується лише зафіксувати факт відмови порушника надати письмове пояснення з приводу вчинення ним цього проступку, складається відповідний акт про таку відмову, який підписують особи, що є свідками такої відмови. Отже, чинним законодавством роботодавцю (керівнику) при обранні виду стягнення до працівника надано певний ступінь дискреційності щодо суті рішень, котрі він має ухвалювати, даючи йому змогу обирати з кількох юридично прийнятних рішень найбільш відповідне на його думку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 Кодексу законів про працю України). Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 Кодексу законів про працю України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Поряд з дисциплінарним стягненням до порушника трудової дисципліни можуть бути застосовані інші заходи правового впливу, наприклад, попередження, повне або часткове позбавлення премії чи винагороди за результатами роботи за рік. Якщо невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків продовжувалось, не дивлячись на накладення дисциплінарного стягнення, допускається застосування до нього нового дисциплінарного стягнення, у тому числі догана, звільнення. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Для встановлення прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнають такі причини, що виключають вину працівника. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, провадження № 61-38286св18. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що наказом №55-к від 02.07.2008 [PERSON] був прийнятий на посаду виконучого обов`язки лісничого Стрільбицького лісництва, а наказом №1-д від 15.01.2009 року позивача було призначено на посаду лісничого Стрільбицького лісництва. Посадовою інструкцією лісничого Стрільбицького лісництва №68-к від 07.09.2021 року передбачено, що лісничий належить до категорії керівників і службових осіб, призначається і звільняється з посади у встановленому чинним трудовим законодавством відповідно до умов визначених Статутом підприємства, прямо підпорядковується директору підприємства, заміщає його помічник або особа призначена наказом директора підприємства і т.д. (а.с.13). Відповідно до пунктів 1.1., та 1.2., трудового договору від 07.09.2021 року, за цим договором працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цим договором, посадовою інструкцією та наказами керівництва, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а Роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 1.2. На підставі цього договору та наказу про прийняття на роботу виникають трудові відносини між Працівником та Роботодавцем. Пунктом 2.1. трудового договору, права та обов`язки працівника визначаються посадовою інструкцією, наказами керівництва та чинним законодавством України. Як було встановлено в судовому засіданні начальник Самбірського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надіслав директору Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» листа, в якому зазначив, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про проведення загальної мобілізації» необхідно забезпечити прибуття 15.07.2022 року о 09 годині 30 хвилин офіцера запасу лейтенанта [PERSON] , 1981 року народження у [INFO] для подальшого його призову за мобілізацією на курси підготовки та підвищення кваліфікаціх НАСВ м.Львів (а.с.62). Розпорядженням Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» №166 від 02.08.2022 року у зв`язку зі складанням табелю обліку роботи працівників, зобов`язано лісничого Стрільбицького лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» [PERSON] подати підтвердження про його перебування по місцю виклику або письмове пояснення про причину відсутності на роботі 15.07.2022 року та 21.07.2022 року (а.с.19). Відповідно до наказу Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» №38 К від 04.08.2022 року «Про відсутність на роботі [PERSON] без поважних причин», лісничому Стрільбицького лісництва [PERSON] робочі дні 15 та 21 липня 2022 року наказано вважати прогулами та попереджено його, що при допущенні подібного в подальшому він буде звільнений згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.23). З вищевказаного наказу відомо, що лісничий Стрільбицького лісництва - [PERSON] 15.07.2022 року подав о 09 годині 30 хвилин інженеру по кадрах [PERSON] копію «повістки на виклик» до [INFO] після чого поїхав по місцю виклику та до кінця робочого дня, тобто до 16 години 45 хвилин (п`ятниця) на роботі не появлявся. 21.07.2022 року в 09 годині 10 хвилин начальник [INFO] - підполковник [PERSON] у приміщенні бухгалтерії Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» в присутності бухгалтера-інженера по кадрах - [PERSON] , та офіс-адміністратора - [PERSON] вручив лісничому Стрільбицького лісництва - [PERSON] «повістку на виклик» його на 21.07.2022 року до [INFO] . Після чого лісничий Стрільбицького лісництва - [PERSON] зробив копію «повістки на виклики» та подав офіс-менеджеру [PERSON] , щоб зареєструвати по вхідній пошті, що і було зроблено, зареєстровано в книзі вхідної пошти за №213 від 21.07.2022 року. Лісничий Стрільбицького лісництва [PERSON] орієнтовно о 09 годині 25 хвилин - 09 годині 30 хвилин вибув із адмінбудівлі Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» до [INFO] і до кінця робочого дня (тобто до 17 години 00 хвилин) на роботі не появлявся. По прибутті на роботу в наступний день та послідуючі дні лісничий Стрільбицького лісництва [PERSON] підтвердження про перебування в [INFO] не надав. 02.08.2022 року видано розпорядження за №166 [PERSON] про надання підтвердження перебування 15.07.2022 року та 21.07.2022 року в [INFO] із зазначенням з якого і по який час, для складання табеля обліку робочого часу. Був встановлений термін подачі підтвердження до 17 години 00 хвилин 02.08.2022 року. Із письмового пояснення [PERSON] від 04.08.2022 року відомо, що він 15.07.2022 року та 27.07.2022 року перебував у [INFO] , що підтверджується відповідними повістками (а.с.20-22). Як було встановлено в судовому засіданні, 22.07.2022 року та 11.08.2022 року Старосамбірське дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс» обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» звернулося до начальника [INFO] з метою отримання інформації, а саме з якого і по який час [PERSON] перебував 15.07.2022 року та 21.07.2022 року в [INFO] (а.с.59). З повідомлення Самбірського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №3/7975 від 17.08.2022 року відомо, що 15.07.2022 року та 21.07.2022 року лейтенант запису [PERSON] у [INFO] не прибував. В період з 30.06.2022 року по 14.07.2022 року лейтенант запасу [PERSON] проходив військово-лікарську комісію у [INFO] з метою визначення придатності до проходження військової служби за мобілізацією (а.с.60). Відповідно до наказу Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» №54-к від 21.09.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лісничого Стрільбицького лісництва [PERSON] » який виданий на підставі розпорядження №116 від 02.08.2022 року, пояснення [PERSON] від 04.08.2022 року, листа Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» №177 від 11.08.2022 року та листа [INFO] №3/7975 від 17.08.2022 року, за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 15 та 21 липня 2022 року) оголошено догану - лісничому Стрільбицького лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» - [PERSON] (а.с.25). З повідомлення Відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області від 27.10.2022 року відомо, що матеріали щодо ухилення від мобілізації відносно [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] не надходили. Також повідомлено, що по вище вказаному факту працівниками поліції жодних матеріалів щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ухилення від мобілізації не складалось (а.с.42). З повідомлення Самбірського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №3/730 від 27.01.2023 року відомо, що [INFO] [PERSON] , 1981 року народження, притягувався до адміністративної відповідальності Постанова 83 від 24.06.2022 року за ч.2 ст.210 КУпАП «Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку» (не повідомив у встановлений термін про зміни котрі відбулись в стані його здоров`я, а саме: про наявність ІІІ групи інвалідності від 05.05.2021 року), матеріали до правоохоронних органів стосовно військовозобов`язаного не скеровувалися. У [INFO] фіксується прибуття військовозобов`язаних за викликом (повісткою) у Книзі відвідувачів, у разі потреби особисто кожний військовозобов`язаний, який прибув в РЦК звертається до помічника чергового (або чергового), який робить відповідний запис про його прибуття та вибуття (а.с.110). Надаючи правову оцінку вимогам позивача про визнання незаконним та скасування наказу Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» за №54-К від 21.09.2022 року про притягнення до дисципланарної відповідальності [PERSON] суд враховує, що строк для застосування дисциплінарного стягнення, визначений статтею 148 КЗпП України, яка передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Верховний Суд у Постанові від 07.10.2019 у справі №718/801/17 висловив правову позицію щодо питання застосування строку дисциплінарного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 148 КЗпП України. Зокрема зазначив, що "відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Суд звернув увагу, що «ця норма передбачає обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення з дня виявлення саме проступку як такого. Тобто під виявленням проступку розуміється не лише виявлення факту (певного діяння), а й встановлення працівника, який учинив ці діяння, протиправність цих діянь, вину працівника, наявність шкідливих наслідків, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками». Судом встановлено, що підставою цього наказу було розпорядження №116 від 02.08.2022 року, пояснення [PERSON] від 04.08.2022 року, лист Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» №177 від 11.08.2022 року та лист Самбірського РТЦК та СП №3/7975 від 17.08.2022 року. Тобто наказ Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» за №54-К від 21.09.2022 року про притягнення до дисципланарної відповідальності лісничого Стрільбицького лісництва [PERSON] » дисциплінарне стягнення за вказане порушення накладено [PERSON] поза межами місячного строку, який визначений частиною першою статті 148 КЗпП України тому є незаконним і підлягає скасуванню. Як було встановлено в судовому засіданні, позивача [PERSON] було притягнуто до дисципланарної відповідальності за прогул. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Однак, позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначав, що він був на роботі 15 липня та 22 липня 2022 року, а у військомат він прибув і 15.07.2022 року і 22.07.2022 року, однак у післяробочий час. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що відсутність позивача [PERSON] на робочому місці була зафіксована тільки зі слів директора підприємства та в табелі обліку робочого часу понад 3 години без поважних причин, що можна вважати прогулами і що тягне притягнення до дисципланарної відповідальності, інший відомостей, зокрема складених актів, проведеного службового розслідування, пояснень свідків, відеозаписів не має. Суд вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів, що позивач [PERSON] був відсутнім на роботі 15.07.2022 року та 21.07.2022 року. Отже, як зазначено вище, складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Враховуючи те, що відповідачем не було надано жодного належного обґрунтування вини позивача, що в свою чергу виключає наявність дисциплінарного проступку. З урахування зазначеного, суд переконаний, що вказаний наказ відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальність є формальним та жодним чином зазначені обставини не підтверджені та необґрунтовані. Отже, наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, провадження № 61-38286св18. Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» за №54-К від 21.09.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лісничого Стрільбицького лісництва [PERSON].». підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню у відповідності із ч.6 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved