Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 1679,90 грн. за спожиту електричну енергію, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією, але обов`язків з оплати використаної електроенергії не виконує, у зв`язку із чим за період з 16.02.2017 по 01.01.2019 у неї виникла заборгованість у сумі 1679,90 грн. Вказану заборгованість було визначено позивачем, виходячи із знятих показань приладу обліку за період з 16.02.2017 по 01.01.2019, згідно яких за вказаний період відповідачем було спожито 1928 кВт, вартістю 1679 грн. 90 коп. Ухвалою судді від 28.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 21.11.2022, яке неодноразово відкладалось судом у зв`язку із неявкою відповідача та за її клопотанням. Учасники справи у судове засідання, призначене на 01.02.2023, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу місця знаходження позивача та зареєстровану адресу місця проживання відповідача. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача відзиву на позов, не надходило. Разом із тим, [PERSON] електронною поштою подала суду заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» та просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивачем цього строку. Заяв про відкладення судового засідання від [PERSON] не надходило. За таких обставин, враховуючи те, що представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач [PERSON] не з`явилась у судові засідання, які призначалися судом 4 рази, суд не знайшов підстав, визначених ст. 223 ЦПК України, для відкладення судового засідання та вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у матеріалах справи доказах. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] \~з 14.10.1997 по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.10.2022 № 04-46/4444, яка надійшла на адресу суду 27.10.2022. 12.08.2012 між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] укладено договір № 135831685 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості за електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] оформлено на відповідача [PERSON] . Вказані обставини свідчать, що відповідач є споживачем електричної енергії за вказаною позивачем адресою. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту. Споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Згідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відносини між Енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються договором купівлі-продажу, оскільки електрична енергія є товаром. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357, із наступними змінами та доповненнями (далі за текстом-ПКЕЕН). Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до пункту 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Положеннями ст.\~509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до положень ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданих позивачем суду доказів встановлено, що позивач надав послуги з постачання електричної енергії у квартиру [ADDRESS] , за період з 16.02.2017 по 01.01.2019 в обсязі 1928 кВт/год., загальною вартістю 1679 грн. 90 коп. За вказаний період відповідачем не здійснювалось жодних проплат за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунком заборгованості та роздруківкою вкладок «Лічильник», «Нарахування», «Платежі» з програми «Побут». Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за період з 16.02.2017 по 01.01.2019 становить 1679,90 грн., що було встановлено з показників лічильника, оскільки на момент зняття показників з лічильника 16.02.2017, цей показник становив 9428 кВт/год, а вже 01.01.2019 - 11\~356 кВт/год. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що відповідач порушила свої зобов`язання, внаслідок чого за період з 16.02.2017 по 01.01.2019 у неї виникла заборгованість у сумі 1 679 грн. 90 коп. Доводи позивача щодо наявної заборгованості відповідач [PERSON] належними та допустимими доказами не спростувала, відзив на позовну заяву не подала. Відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивачем заявлені вимоги через 3 роки 9 місяців після виникнення спірної заборгованості, а тому слід відмовити у задоволенні позову ПАТ «Запоріжжяобленерго». Разом із тим, суд не погоджується із такими доводами відповідача, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність до вимог про стягнення неустойки один рік (п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України). Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З позовною заявою про стягнення заборгованості за період з 16.02.2017 по 01.01.2019 позивач звернувся до суду 24.10.2022, тобто дійсно за межами загального (трирічного) строку позовної давності. Разом з тим, згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. Надалі постановами КМУ строк дії карантину неодноразово продовжувався і він діє на території України і на даний час. Отже, до вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Враховуючи вказані обставини, а також те, що у даному випадку позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, яка встановлена внаслідок зняття показників з лічильника відповідача, 01.01.2019, суд доходить до висновку, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» не пропущений строк позовної давності для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу за електричну енергію підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved