Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , просить встановити факт родинних відносин позивача і [PERSON] , а саме той факт, що [PERSON] , [INFO] , який народився в с.Зирянка Зирянського району Томської області Російської Федерації, РНОКПП [NUMBER] , дата смерті [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: 9/50 часток будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування. [PERSON] звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який народився в с.Зирянка Зирянського району Томської області Російської Федерації, РНОКПП [NUMBER] , дата смерті [INFO] , є двоюрідним дядьком [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] (двоюрідним братом матері [PERSON] [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ); визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: 9/50 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом; за умови встановлення судом факту родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] усунути [PERSON] від права спадкування майна після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; за умови встановлення судом права [PERSON] на спадкування після смерті [PERSON] надати [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] в одній черзі спадкування із [PERSON] та визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме: 9/50 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом у рівних частках по 9/100 кожному. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був двоюрідним братом позивача, однак у зв`язку з відсутністю у позивача свідоцтва про народження [PERSON] та його матері [PERSON] , а також відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлому, нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, факт родинних відносин позивача та померлого підтверджується тим, що останній є сином [PERSON] , яка є рідною сестрою матері позивача [PERSON] , а відповідно [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братами, що незважаючи на відсутність деяких архівних документів та розбіжності у написанні прізвищ в інших, випливає із послідовного аналізу наявних у позивача документів, долучених до позовної заяви. Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29.05.2020 у справі №466/2403/20 за заявою [PERSON] було встановлено факт його родинних відносин з померлим [PERSON] , однак в подальшому за апеляційною скаргою [PERSON] таке було скасоване судом апеляційної інстанції так як вказане питання повинно розглядатися в порядку позовного провадження. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не склав, позивач згідно з приписами ч.1 ст.1263 та ч.4 ст.1266 ЦК України є спадкоємцем третьої черги, однак у нього відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують виникнення у померлого [PERSON] права власності на частину будинку [ADDRESS] , що позбавляє його можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому просить позовні вимоги задовольнити. [PERSON] зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований та постійно проживав його дядько (двоюрідний брат його померлої матері) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті матері [PERSON] успадкував та є власником 41/50 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 225,5 кв.м, а його померлий дядько був фактичним власником 9/50 частин вказаного будинку, однак за життя своє право власності у встановлений законом спосіб не зареєстрував. [PERSON] , як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняв спадщину після його смерті, однак у документах, які підтверджують спадкову лінію споріднення між [PERSON] та померлим [PERSON] є розбіжності у написанні прізвищ та імен родичів, пов`язані із перекладом (транслітерацією) імен/прізвищ з російської мови на українську, а тому просить встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Крім цього, [PERSON] разом з батьком [PERSON] проживають разом однією сім?єю, у них спільний сімейний бюджет, спільне господарство, спільний розподіл доходів та витрат сімейного бюджету. [PERSON] працює в Комунальному закладі Львівської обласної ради Львівський обласний будинок вчителя та отримує дохід у розмірі 1060 грн., також отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1452 грн. і пенсію по втраті годувальника у розмірі 1452 грн., а його батько працює в ГУНП у Львівській області на посаді водія та отримує дохід в розмірі 8000 грн. та пенсію у розмірі 5000 грн. [PERSON] разом з батьком і померлим [PERSON] більше 20-ти років проживали в одному будинку на [ADDRESS] , який був збудований їх родичами, між ними склались добрі родинні, сусідські відносини. [PERSON] був одинаком, рідко бачився з друзями, родиною, протягом життя тісно спілкувався лише з [PERSON] та його батьком, які йому допомагали по господарству, з ними померлий радився, консультувався, вітав зі святами, просив допомоги з прибиранням, приготуванням їжі, на що [PERSON] завжди відкликався та допомагав. Незважаючи на те, що [PERSON] сам є інвалідом з дитинства, він завжди був поруч та допомагав [PERSON] , з оплатою комунальних послуг, придбанням продуктів харчування, ремонтом та доглядом за подвір`ям та кімнатами, де проживав померлий. З кінця 2017 року [PERSON] почав скаржитись на погіршення стану здоров`я, тяжко пересувався, не міг спати, сам себе обслуговувати, самостійно придбавати продукти харчування, ліки, не міг самостійно поїхати на обстеження у лікарню, тому все частіше звертався за допомогою до [PERSON] , який невідкладно йому допомагав. [PERSON] не міг обходитись без сторонньої допомоги та фактично був безпорадним через цілий ряд тяжких та прогресуючих захворювань, що підтверджується медичними документами. Тривалий час [PERSON] перебував у стані при якому він абсолютно не міг себе самостійно забезпечити, не міг задоволити свої елементарні життєві потреби, потребував постійного стороннього догляду, допомоги і піклування, які йому надавав [PERSON] [PERSON] не міг самостійно пересуватись, власного транспорту не мав, тому [PERSON] разом з батьком фізично «переносили» його з дому, садили у власне авто, возили його на медичні обстеження, на рентген, на проведення магнітно-резонансної томографії, на електроміографію, постійно перебували разом з ним у лікарнях, на медичних обстеженнях. Також [PERSON] з батьком повністю забезпечував влаштування та доставку [PERSON] у Львівський державний онкологічний центр, де останній перебував на стаціонарному лікуванні, куди [PERSON] привозив [PERSON] продукти харчування, чистий одяг, ліки і звідки забирав його додому, де останній перебував у «лежачому стані» та потребував постійного догляду - їжа, прибирання, догляд та гігієна, все це входило в щоденні обов`язки [PERSON] . [PERSON] був на постійному зв`язку з сімейним лікарем померлого [PERSON] , яка консультувала як доглядати за [PERSON] , які ліки йому потрібно придбати, чим потрібно харчуватись, які ще обстеження потрібно пройти. [PERSON] також зберігав у [PERSON] свою медичну книжку. Після смерті [PERSON] . [PERSON] викликав медиків, разом з батьком займався організацією і оплатою поховання, перевезенням тіла в морг, придбанням труни, хреста, квітів, інших поховальних атрибутів. В той же час [PERSON] , який намагається довести в судовому порядку те, що він є двоюрідним братом померлого [PERSON] для того щоб успадкувати його майно, будь-якої участі у житті [PERSON] не брав та ним абсолютно не цікавився, жодної допомоги не надавав, хоча він проживав з померлим в одному місті. [PERSON] зацікавився долею померлого, а точніше його спадковим майном, лише після смерті [PERSON] . [PERSON] є матеріально забезпеченою особою, володіє нерухомим майном - має у співвласності квартиру у м.Львові, дві земельні ділянки, житловий будинок у Золочівському районі, однак маючи усі можливості надання необхідної допомоги тяжкохворому [PERSON] фактично свідомо ухилявся від надання допомоги [PERSON] , який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, постійно просив у [PERSON] допомоги та догляду, який і сам є інвалідом з дитинства, проте не залишив напризволяще свого тяжкохворого дядька. Вважає, що у випадку встановлення того факту, що [PERSON] є братом померлого [PERSON] , то на нього розповсюджувався, передбачений ч.2 ст. 267 Сімейного кодексу України обов`язок догляду за непрацездатним братом, від якого він свідомо та тривалий час ухилявся, тому на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України просить усунути [PERSON] від права спадкування майна після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: 9/50 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Разом з тим, у разі встановлення судом права [PERSON] на спадкування після смерті [PERSON] , просить на підставі ч.2 ст.1259 ЦК України надати [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] в одній черзі спадкування із [PERSON] та визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме: 9/50 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом у рівних частках по 9/100 кожному. Ухвалою від 06.04.2021, після виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 29.03.2021, постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 05.05.2021. В судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи відзиву, а також прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] . У зв`язку з наведеним в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21.07.2021. 06.05.2021 від третьої особи Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» надійшли письмові пояснення на позов, а 24.05.2021 від представника позивача відзив на зустрічну позовну заяву, які в підготовчому засіданні долучено до матеріалів справи. Крім цього, ухвалою підготовчого засідання від 21.07.2021 задоволено клопотання сторін про витребування доказів, а підготовче судове засідання відкладено на 25.08.2021, а в подальшому на 29.09.2021 та 28.10.2021. На виконання ухвали про витребування доказів 04.08.2021 з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, 25.08.2021 з Личаківського у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану копія актового запису про народження, 12.10.2021 з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області копії заяв про видачу паспорта. В підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання про виклик свідків. Ухвалою підготовчого засідання від 28.10.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 23.11.2021, яке було відкладено на 25.01.2022, а в подальшому за клопотанням представника відповідача на 01.03.2022 та 17.05.2022. Ухвалами від 17.05.2022 задоволено спільну заяву представників сторін про повернення до підготовчого провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 04.07.2022, а в подальшому на 28.07.2022. Ухвалою підготовчого засідання від 28.07.2022 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 29.08.2022, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 07.02.2023. В судовому засіданні представник позивача фактично визнала, що в ході судового розгляду встановлено, що спадкодавець [PERSON] є двоюрідним дядьком відповідача [PERSON] (двоюрідним братом матері [PERSON] [PERSON] ), який хоча і проживав зі спадкодавцем за однією адресою, однак пояснила, що це не дає йому права на спадкування за законом, оскільки [PERSON] , будучи двоюрідним братом спадкодавця [PERSON] з урахуванням приписів ч.4 ст.1266 ЦК України, належить до третьої, тобто попередньої черги спадкоємців, заяву про прийняття спадщини він подав, відмовлятися від її прийняття наміру не має, підстави для усунення його від права на спадкування відсутні. З урахуванням наведеного, а також доводів, викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. В судовому засіданні представник відповідача фактично визнав, що в ході судового розгляду встановлено, що спадкодавець [PERSON] є двоюрідним братом позивача [PERSON] , тобто спадкоємцем попередньої черги спадкування за законом, однак враховуючи те, що останній ухилився від свого обов`язку догляду за непрацездатним братом, вважає, що є передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України підстави для його усунення від права на спадкування, так само як і враховуючи те, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувався та надавав всю допомогу, якої потребував [PERSON] , вважає, що є передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України підстави надати [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] в одній черзі спадкування із [PERSON] . З урахуванням наведеного, а також доводів, викладених у зустрічній позовній заяві, просив зустрічні позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Третя особа державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанна Станіславівна в судове засідання не з`явилася, разом з тим розгляд справи просила проводити без її участі та винести рішення на розсуд суду. Треті особи приватний нотаріус Гусак Р.Т., [PERSON] та представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання також не з`явилися, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В ході розгляду справи представниками сторін фактично визнано як факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , а саме той факт, що [PERSON] , [INFO] , який народився в с.Зирянка Зирянського району Томської області Російської Федерації, РНОКПП [NUMBER] , дата смерті [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , так і факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , а саме той факт, що [PERSON] , [INFO] , який народився в с.Зирянка Зирянського району Томської області Російської Федерації, РНОКПП [NUMBER] , дата смерті [INFO] , є двоюрідним дядьком [PERSON] , [INFO] , (двоюрідним братом матері [PERSON] [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ). Крім цього, факти родинних відносин сторін з покійним [PERSON] підтверджуються показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також як представленими сторонами, так і скерованими на виконання ухвал суду про витребування доказів документами. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в цій частині підлягають до задоволення як первісні, так і зустрічні позовні вимоги. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на усе його майно, а тому сторони звернулися з відповідними заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1263, ч.4 ст.1266 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. В ході розгляду справи судом встановлено, що третя особа [PERSON] вказана у заяві про видачу паспорта дружиною [PERSON] , однак з ним не проживала, що підтверджується як довідкою з місця проживання, так і показами допитаних в судовому засіданні свідків. Крім цього, остання із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] не зверталася, а відповідно вважається такою, що спадщину не прийняла. В той же час судом встановлено, що позивач є двоюрідним братом [PERSON] , а його мати, яка є тіткою останнього, померла до відкриття спадщини після його смерті, у зв`язку з чим до позивача перейшло право спадкувати ту частку спадщини, яка належала б їй (тітці спадкодавця), якби вона була живою на час відкриття спадщини, тобто є спадкоємцем за законом третьої черги. Відповідач [PERSON] , будучи сином двоюрідної сестри спадкодавця [PERSON] є спадкоємцем за законом п`ятою черги, а за умови проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - спадкоємцем за законом четвертої черги, однак в обох випадках права на спадкування не одержав, оскільки як зазначалось вище [PERSON] є спадкоємцем за законом третьої, тобто попередньої черги. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. При цьому, як вбачається з роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, наданих у п.4 листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 442/10/20-ц, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами про усунення [PERSON] від права спадкування [PERSON] зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] ухилявся від свого обов`язку догляду за непрацездатним братом [PERSON] , однак всупереч вищевказаним вимогам не представив жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме [PERSON] . Більше того, з показів допитаного в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідка [PERSON] , який є батьком відповідача, судом встановлено, що про стан здоров`я спадкодавця та потребу у сторонньому догляді ні свідок, ні відповідач [PERSON] не повідомляли, а з урахуванням того, що померлий був закритою людиною та з двоюрідним братом не спілкувався, ухилення останнього від надання допомоги, про потребу у наданні якої він не знав, виключається. Так само і представлені відповідачем копії медичних документів за період з листопада 2018 року, з яких вбачається, що [PERSON] мав ряд захворювань, а також його перебування на стаціонарному лікуванні не є безумовним підтвердженням перебування останнього в безпорадному стані. Більше того, з письмових пояснень [PERSON] , який був сусідом [PERSON] , наданих адвокату Левицькому І.В., вбачається, що [PERSON] спортом займався, фізкультурник, проблеми зі здоров`ям почалися десь за рік до смерті. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника [PERSON] свідок [PERSON] пояснив, що стан здоров`я [PERSON] значно погіршився та останній майже не ходив з літа 2018 року, а у січні 2019 року помер.) З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Не знаходить суд підстав і для задоволення зустрічних позовних вимог в частині надання [PERSON] права на спадкування після смерті [PERSON] в одній черзі спадкування із [PERSON] . Так, відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. При цьому, як вбачається з роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних. наданих у п.5.2 листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі №712/6646/21, від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Незважаючи на те, що [PERSON] у зустрічній позовній заяві зазначає, що спадкодавець не міг обходитись без сторонньої допомоги та фактично був безпорадним, а [PERSON] допомагав йому з оплатою комунальних послуг, придбанням продуктів харчування, ремонтом та доглядом за подвір`ям та кімнатами, де проживав померлий, однак достатніми доказами вказані обставини не підтвердив, а тому такі не можуть вважатися встановленими. Допомога з оплатою комунальних послуг та покупкою продуктів харчування і ліків, за відсутності доказів надання такої за власні кошти [PERSON] , який як зазначено у зустрічній позовній заяві отримує дохід у загальному розмірі близько 4000 грн., не свідчить про матеріальне забезпечення ним спадкодавця. Крім цього, у долучених [PERSON] копіях квитанцій за оплату комунальних послуг у 2018 році платником вказаний [PERSON] . Наявність у [PERSON] ряду захворювань, що підтверджується копіями медичних документів за період з листопада 2018 року, та його перебування на стаціонарному лікуванні не свідчать про його безпорадний стан у розумінні ч.2 ст.1259 ЦК України. Надання побутової допомоги старшій людині відповідає загальноприйнятим нормам моралі нашого суспільства, однак не є достатньою підставою для зміни черговості одержання права на спадкування. Крім цього, [PERSON] не доведено, що допомогу спадкодавцю він надавав тривалий час. Так, з письмових пояснень [PERSON] , який був сусідом [PERSON] , наданих адвокату Левицькому І.В., вбачається, що [PERSON] був таким «великим» чоловіком, високого зросту, спортом займався, фізкультурник, проблеми зі здоров`ям почалися десь за рік до смерті. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника [PERSON] свідок [PERSON] пояснив, що стан здоров`я [PERSON] значно погіршився та останній майже не ходив з літа 2018 року, а у січні 2019 року помер. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не довів належними та достовірними доказами здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем [PERSON] , матеріального забезпечення його та надання іншої допомоги, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто наявності у сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених ч.2 ст.1259 ЦК України, що давало б підстави для зміни черговості спадкування. Крім цього, не підлягають задоволенню і зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки такі є похідними від позовних вимог про усунення [PERSON] від права спадкування та про надання [PERSON] права на спадкування, у задоволенні яких відмовлено. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, а тому [PERSON] звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема у зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлому. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 постанови від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як вбачається з отриманої на виконання ухвали суду про витребування доказів копія спадкової справи №449 померлої [INFO] [PERSON] її сину [PERSON] 29.11.2011 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частини житлового будинку зі всіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] . Житловий цегляний будинок позначений в плані літ. А-1, в цілому складається з дев`яти кімнат, житловою площею 140,8 кв.м, та двох кухонь, загальна площа будинку 225,5 кв.м. З представленої відповідачем копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.01.2019 вбачається, що [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] 41/50 частину житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок в цілому складається з дев`яти житлових кімнат та двох кухонь, житлова площа будинку становить 140,8 кв.м. Загальна площа будинку 225,5 кв.м. Таким чином, на даний час у різних державних реєстрах зареєстроване право власності [PERSON] на 1/2 частку (витяг №32409019 від 09.12.2011) та право власності [PERSON] на 41/50 частку (індексний номер витягу 154497513 від 30.01.2019) одного і того ж житлового будинку. В судовому засіданні встановлено, що за життя попередні співвласники вказаного будинку [PERSON] (мати [PERSON] ) та [PERSON] (мати [PERSON] ) мали намір зареєструвати право власності кожної на свою частину у вказаному будинку, розділивши такий на два окремі об`єкти нерухомого майна, однак з певних причин цього не зробили. Як вбачається з копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №30576418 від 11.07.2011 [PERSON] (матері [PERSON] ) на праві приватної спільної часткової власності належали дві 1/4 частки, а [PERSON] (матері [PERSON] ) на праві приватної спільної часткової власності належала 41/50 частка у вищевказаному будинку. В той же час в описі об`єкта зазначено, що 1/4+1/4 згідно з розпорядженням Львіської міської ради від 10.04.1995 №370 відповідає 9/50 частин. Наведене свідчить про те, що належна спадкодавцеві [PERSON] та вказана у виданому йому свідоцтві про право на спадщину за законом, 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] відповідає 9/50 частинам вказаного житлового будинку. З урахуванням наведеного, оскільки судом встановлено, що позивач, будучи двоюрідним братом [PERSON] та відповідно до ч.1 ст.1263 та ч.4 ст.1266 ЦК України спадкоємцем третьої черги, є єдиний спадкоємцем за законом до спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] , однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 9/50 часток будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: partial