Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, до відповідача [PERSON] , третя особа - [PERSON] , в якому зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2021 року. Право власності позивача зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру за індексним номером 282069805 від 29 жовтня 2021 року. До укладення договору продавцями позивачу було надано довідку КП «СЕЗ №1» № 493 від 28 жовтня 2021 року, видану за даними домової книги, про відсутність у вищевказаній квартирі зареєстрованих осіб. У січні 2022 року з`ясувалося, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у належній позивачу квартирі, при цьому тривалий час там не проживає. Реєстрація відповідача спричиняє для позивача суттєві незручності, оскільки порушує його право на власність, він позбавлений можливості вільно та на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджається своєю власністю. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача здати квартиру у довгострокову оренду, тягне за собою додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. У зв`язку з викладеним позивач просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час його проведення повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, письмові пояснення від третьої особи на адресу суду не надходили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] , та її тітка є сусідкою позивача. Підтверджує, що відповідач [PERSON] з часу придбання позивачем квартири за адресою [ADDRESS] , не мешкає та не з`являється. Свідку відомо, що відповідач у 2014-2015 р.р. виїхав в іншу країну на постійне проживання. З`ясувавши позицію позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Ізмайловою В.Б. за р/№ 1474, позивачу [PERSON] належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №282069805 від 29 жовтня 2021 року (а.с. 8-10). Згідно довідки КП «СЄЗ №1» № 493 від 28 жовтня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих осіб не значиться (а.с. 11). При цьому, як вбачається з довідки КП «СЄЗ №1» № 109 від 18 січня 2022 року, виданої позивачу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до акту перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника №1» від 18 січня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 01 серпня 2016 року. [PERSON] не проживає у даній квартирі більше 5-ти років, його особистих речей не має. Відсутність [PERSON] та його особистих речей в квартирі підтверджують свідки, що своїми підписами засвідчили сусіди [PERSON] , [PERSON] . Вказаними доказами підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі понад п`ять років не проживає у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved