Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Адвокат Мартинюк О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі 3\~000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 19 листопада 2019 року. У шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з середини лютого 2022 року сімейні відносини з відповідачем припинилася, спільного господарства вони не ведуть та проживають за різними адресами. Позивач разом із сином проживають окремо від відповідача. Син перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, тому просить шлюб розірвати. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, на потреби якого вона витрачає від 7 000 до 8 000 грн на місяць, а саме на придбання одягу, білизни, засобів гігієни, продуктів харчування, на розваги для дитини. Крім того, в позивача на утриманні перебуває ще дві доньки. Позивач вказує, що у неї склалось тяжке матеріальне становище щодо утримання дітей. У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні вона із дітьми виїхала за межі України. Відповідач є здоровим та працездатним, має можливість надавати допомогу сину, а тому позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 21 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак на електронну пошту суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у відсутності позивача та представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не подав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні в матеріалах справи надані письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8), 19 листопада 2019 року сторони уклали шлюб у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис № 02. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи, відсутність із його сторони будь-яких заперечень чи фактів, які спростовують обставини викладені у позовній заяві позивачем, зважаючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, подальше спільне життя сторін є неможливим, з врахуванням вимог ст.ст.24, 55, 56 СК України, шлюб підлягає розірванню. Із витягу з реєстру Берестичківської територіальної громади вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Як вбачається із копій повідомлень про надання номеру [PERSON] (а.с.25-32) позивачка разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 26.03.2022 року зареєстрована та перебуває в Республіці Польща м. Острув Любельський. Згідно ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.181\~СК України способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно частин\~1-2\~ст.184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір\~аліментів,\~визначений судом\~або домовленістю\~між батьками\~у твердій\~грошовій сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~якщо платник\~і одержувач\~аліментів не\~домовилися про\~інше.\~За заявою\~одержувача аліментів\~індексація може\~бути здійснена\~судом за\~інший період. Згідно ст.7\~Закону України\~Про державний\~бюджет України\~на 2023\~рік прожитковий\~мінімум для\~дітей віком\~до 6\~років -\~2272\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що з позовною заявою позивач звернулася 30.11.2022 року (а.с.1), тому саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. 1, 5, 6 ст. 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших відомостей щодо працевлаштування та середньомісячного заробітку (доходу) відповідача позивачем суду не надано. Із долучених до позовної заяви документів вбачається, що дитина проживає з матір`ю. Зважаючи, що відповідач не надав жодних доказів того, що він позбавлений можливості утримувати свого сина за станом здоров`я чи матеріальним становищем або наявність у нього інших осіб на утриманні, а тому, виходячи з наведених правових норм і встановлених обставин справи, із засад розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, з урахуванням індексації відповідно до закону. Окрім того, з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за позовними вимогами про розірвання шлюбу в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, а також з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, так як позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI. На підставі ст.ст.\~24,\~56,\~104,105,\~110,\~112,\~113,\~180,\~181,\~182, 183,\~184,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved