Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці по лінії батька, [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок загальною площею 1,3347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області (Буська ОТГ). Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, інших першочергових спадкоємців немає. Фактично прийняв спадщину, однак не може юридично оформити прийняти такої, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, а видача дублікату такого спадкоємцям, чинним законодавством не передбачена. Просить суд визнати за ним право на означене спадкове майно. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача також подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Відділом РАГС Львівського міськвиконкому 02.12.1998 року, підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 6941. Померлій на праві власності належали земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,2085 га з кадастровим номером 4620685300:03:001:0164, № 2 площею 0,1798 га з кадастровим номером 4620685300:04:001:0310, № 3 площею 0,9464 га з кадастровим номером 4620685300:03:001:0004, загальною площею 1,3347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території колишньої Соколівської сільської ради Буського району Львівської області (зараз територія Буської міської ради). Право власності померлої на дані земельні ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І - ЛВ № 054193 від 17.03.2000 року, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 року № 111. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є онуком померлої, що підтверджується матеріалами справи та спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено. Однак, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті бабці, вступив у володіння та розпорядження спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на спадкове майно, на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved