Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , звернулись до суду з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна № 27786 від 02 жовтня 2001 року зареєстрованого 30 жовтня 2001 року за реєстровим номером 15542 у реєстровій книзі 155 на сторінці 163 на Одеській Товарній біржі. Позов мотивується тим, що 02 жовтня 2001 року [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені [PERSON] , на підставі довіреності № 9094 від 18.09.2001 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавці, та [PERSON] , [PERSON] , як покупці, уклали договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме : двох кімнат житловою площею 25,8 кв.м., підсобного приміщення площею 15,8 кв.м., які складають 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , які належали продавцям на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна р. №110 від 01.06.1995 року, зареєстрованого на «Центральній Одеській біржі нерухомості» та мав реєстрацію в ОГБТІ та РОН в реєстраційній книзі № 155, 163р. №15542 від 05 червня 1995 року Вказана нерухомість частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , була продана за 18\~089,00 грн., які отримані продавцями до підписання договору купівлі-продажу. \~Наразі, вчинити будь-які дій з вказаною нерухомістю неможливо, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов відповідно до положення ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Клименко О.В. не з`явився, при цьому подав до суду заяву в якій просив справу розглянути у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надавали, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Одеської товарної біржі в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлявся у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомлені. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно положень ч. 3 ст.\~211\~ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. \~Відповідно до положень ч. 1 ст.\~223\~ЦПК\~України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного: 02 жовтня 2001 року на Одеській товарній біржі укладено Договір №27786 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] купили дві кімнати житловою площею 25,8 кв.м., підсобне приміщення площею 15,8 кв.м., які складають 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказана нерухомість належала продавцям на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна р. №110 від 01.06.1995 року, зареєстрованого на «Центральній Одеській біржі нерухомості», мала реєстрацію в ОГБТІ та РОН в реєстраційній книзі № 155, 163р. №15542 від 05 червня 1995 року. 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , була продана за 18\~089,00 грн., які отримані продавцями до підписання договору купівлі-продажу. В п. 8 договору зазначено, що відповідно до ст. 227 ЦК України даний договір підлягає реєстрації в ОГБТІ і РОН на ім`я [PERSON] , [PERSON] . Крім того, у договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Договір № 27786 від 02 жовтня 2001 року зареєстровано у ОГБТІ та РОН в реєстраційній книзі № 155, 163р. №15542 від 05 червня 1995 року Згідно повідомленням КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 17428/04-04 від 16 вересня 2022 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані. При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу частини нерухомого майна, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. \~У зв`язку з тим, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація не була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.

Outcome: approved