Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОНІЖИН» (Далі по тексту - ТОВ «АГРОНІЖИН») про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що 22 серпня 2017 році між ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупа Дмитра Геннадійовича та її матір`ю - [PERSON] був укладений договір оренди землі ( далі Договір), площею 1,64 га, кадастровий номер №5620885800:04:036:0491\~, розташованої на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Дана земельна ділянка належала [PERSON] , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку. Згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди від 22 серпня 2017 року, підписаного [PERSON] та ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупа Д.Г., орендодавець передав на підставі договору оренди землі земельну ділянку, загальною площею 1,64 га. Відповідно до пункту 8 Договору передбачено, що він укладається строком на 7 років. [INFO] [PERSON] , померла. Після її смерті спадщина за заповітом, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,6440 га, розташованої за адресою: Рівненська обалсть, Вараський район, Красносільська сільська рада, належної спадкодавиці [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії Р2 №628471, виданого на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №420 від 08.12.2003, кадастровий номер №5620885800:04:036:0491, перейшла до [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.11.2021, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області. На теперішній час, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 283867618 від 10.11.2021 [PERSON] , на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 1,644 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, кадастровий номер: 5620885800:04:036:0491\~, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії Р2 № 628471, виданого 08.12.2003. Відповідно до пунктів 9 та 11 Договору, орендар зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, до 31 грудня кожного року, але не раніше ніж чим через 12 місяців з моменту укладення договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, визначеної на 01 січня кожного року. Згідно пункту 10 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Вказані пункти Договору не визнані в судовому порядку недійсним. Однак, відповідачем, всупереч п.11 договору оренди, орендна плата до 31 грудня 2020 року не сплачена, аналогічним чином до 31 грудня 2021 року. Окрім того, в період 2020 - 2021 років не здійснювалося будь-яких розрахунків в натуральній формі. До прийняття спадщини, а також після прийняття спадщини у листопаді 2021року позивачка, неодноразово зверталася в усній формі, в телефонному режимі, до ТОВ «АГРОНІЖИН» з вимогою виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки, однак питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату їй не сплачено. Після чого [PERSON] , знову ж таки зверталася в усній формі до Відповідача, повторно, з вимогою про дострокове припинення дії договору оренди земельної ділянки та повернення їй земельної ділянки, але також отримала відмову. Порушення строків виплати орендної плати за користування даною земельною ділянкою у 2020-2021 роках позивачка вважає порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб. З врахуванням викладеного, [PERSON] просить суд достроково розірвати договір оренди земельної ділянки укладеного між [PERSON] , спадкоємцем якої вона є, та ТОВ «АГРОНІЖИН» Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 02 листопада 2022 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 листопада 2022 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялось. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача ТОВ «АГРОНІЖИН» будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно довідки Укрпошти про причини повернення конверту зазначено, що адресат відмовився від отримання. А як зазначено в ч.9 ст.130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянки, загальною площею 1,64 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красносільської сільської ради Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії Р2 № 628471, виданого 08.12.2003. 22 серпня 2017 року між Товариством з Обмеженою Відповідальністю «АГРОНІЖИН» (далі по тексту ТОВ «АГРОНІЖИН») в особі директора Сурупа Дмитра Геннадійовича та [PERSON] був укладений договір оренди землі, площею 1,64 га, кадастровий номер 5620885800:04:036:0491, розташованої на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Відповідно до акту прийому-передачі об`єкта оренди, підписаного [PERSON] та ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупа Д.Г., орендодавець передав на підставі договору оренди землі земельну ділянку, загальною площею 1,64 га. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.11.2021 державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого сільським головою Красносілсьької сільської ради Володимирецького району Рівненської області №39 від 21.10.2015, земельна ділянка, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, кадастровий номер: 5620885800:04:036:0491\~, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] переходить спадкоємиці - [PERSON] . У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 283867618 від 10.11.2021, [PERSON] , на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,644 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красносільської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, кадастровий номер: №5620885800:04:036:0491. Також судом встановлено, що відповідно до пункту 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. Відповідно до пункту 11 даного Договору, орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року, але не раніше ніж чим через 12 місяців з моменту укладення договору. Як зазначено в п.8 Договору передбачено, що він укладається строком на 7 років. Отже, станом на день розгляду справи вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «АГРОНІЖИН». Згідно зі ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» з відповідними змінами та доповненнями, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною третьою статті 9 Закону України «Про оренду землі» також визначено, що до нового власника орендованої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду. Як зазначено в ст. 24 Закону України" Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно договору оренди. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно п.27 оспорюваного Договору оренди землі, орендодавець має право, зокрема, вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням та своєчасного внесення орендної плати. Також пунктом 38 Договору оренди землі передбачено можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі систематичної несплати орендної плати. Згідно статті 124 ЗК України, передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №484/301/18 від 14 листопада 2018 року, систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний суд у постановах від 03.02.2020 у справі №530/1578/16-ц (провадження№ 61-4697св19), від 03.08.2020 у справі №551/1064/16-ц (провадження № 61-527св17), від 29.06.2021 у справі № 530/1643/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Згідно п.37 оспорюваного Договору оренди землі від 22.08.2017 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідачем, всупереч п.11 договору оренди, орендна плата за 2020 рік до 31 грудня 2021 року не сплачена, за 2021 рік до 31 грудня 2022 року також не сплачена. Окрім того, в період 2020 - 2021 років не здійснювалося будь-яких розрахунків в натуральній формі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем неодноразово, грубо порушено строки сплати орендної плати у терміни, визначені договором оренди землі від 22.08.2017 року. Дані обставини відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням відповідачем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2020-2021 років, оскільки сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримує того, на що він розраховував при укладанні договору. Сам факт систематичного порушення умов договорів оренди земельних ділянок щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання таких договорів, оскільки згідно зістаттею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням, зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Таким чином, на підставі достовірних, належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. На підставі викладеного, ст. 93, 211 ЗК України, ст.ст. 11, 15, 626, 627, 628, 631, 638, 640, 651 ЦК України, ст. ст. 1, 12, 13, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved