Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, яка обґрунтована наступним. 23.01.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено ДОГОВІР ПОЗИКИ (АНУЇТЕТ) № 74435196. Відповідно до п. 1 цього Договору, Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти, без забезпечення, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику та сплачувати проценти Позикодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах, тобто Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (Проценти) від суми Позики протягом Строку Позики згідно Графіка платежів, або достроково. Згідно п.2. Умови Договору є наступними: ОСНОВНІ ПАРАМЕТРИ: Сума позики: 14 550,00 грн.; Строк позики: 64 дні; Базова процентна ставка/день: 1,6 (фіксована) %. Дата надання позикиДата повернення позикиЗнижена процентна ставка/день %Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною)Пеня %/день (не застосовується в період карантину)Орієнтовна річна процентна ставка, %.Орієнтовна загальна вартість позики, у грн. 23.01.202227.03.20220,88%2,7%2,70%2092,72%20007,20 Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», З У «Про електронну комерцію», ЗУ «Про захист персональних даних». Позивач зазначає, що в порушення норм встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», працівники ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИЙ КРЕДИТІВ» при видачі кредитних коштів не ознайомили його з умовами кредитування та ризиками, під підпис, не надали йому для ознайомлення Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету, про ознайомлення з якими міститься посилання у спірному договорі, на сайті Кредитодавця він також його не знайшов. Вважає, що Відповідач, скориставшись його необізнаністю, навмисно не дотримався та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України. Відповідач не надав йому повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору, відсутнє. Позивач вказує, що не мав можливості детально ознайомитися з умовами та правилами кредитування перед укладанням Кредитного договору. Йому повинна була бути надана можливість і час детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює. Як виявилося пізніше у договорі міститься безліч умов, що регулюються законодавством, з яким він ніколи в житті не зустрічався та який укладений не на вигідних для нього умовах. Він, здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за 15 хвилинний проміжок часу, не мав можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди. Зазначає, що оскільки застосування позичальником Логіну та Паролю відбувається щоразу при входженні до Особистого кабінету, їх не може бути визнано одноразовим ідентифікатором, так як нівелюється ознака одноразовості, тобто дійсності для використання один раз, а також суперечить нормам ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» Фактично Акцепт пропозиція (оферта) ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укласти електронний договір з ним не був підписаний в порядку, передбаченому ст.12 Закону, таким чином, прийняття (акцепт) ним пропозиції (оферти) ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укласти Договори здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 вищевказаного Закону. Так відповідно до п.2.3 Договору базова процентна ставка становить 1,6 % в день. Згідно з п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. У разі порушення Позичальником умов договору відповідно до п. 2.3 Договору Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) становить 2,70 % у день. До цього ще додається нарахування ПЕНІ, що становить також2,70 % у день. Отже у випадку прострочення сплати суми оплати, він сплачує штрафні санкції з розрахунку (2,7 +2,7=5,4)5,4% в день), а отже, сума компенсації становить більше 300 %, що відповідно до ч. 5 п. З ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою і не відповідає нормам встановленим ч.5 п.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому зазначений пункт 2.3 договору в частині нарахування Процентної ставки за понадстрокове користування Позикою (її частиною) 2,7% в день та пені 2,7% в день повинен бути визнаний недійсним! Відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання п. 5 Кредитного договору, щодо обробки персональних даних, не дійсним. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, визнати недійсним Договір №74435196 від 23.01.2022 року. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2022 р. відкрито провадження у цій справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору. Відповідач скористався своїм процесуальним правом та надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 23 січня 2022 року Позичальником було підписано (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору. Підписанням оферти одноразовим ідентифікатором Позичальник засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти. При укладанні Договору Позичальник мав обсяг цивільної дієздатності та його волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Підписавши Договір позичальник підтвердив, що вивчив умови Договору та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі «Правила»), розміщені за відповідним посиланням, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення Договору, йому зрозумілі. Позичальник на момент укладення Договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та, в подальшому, прийняв надані Товариством грошові кошти. Тобто, Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами Закону. При цьому, Позивач через особистий кабінет на веб-сайті Товариства подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики шляхом натискання кнопки «Згоден», після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було використано для підтвердження укладення Договору. Договір містить персональні дані Позивача, зокрема його ПІБ, номер картки платника податків, контактний номер телефону, які відповідають відомостям, які містяться в позовній заяві самого Позивача. Таким чином, без використання одноразового ідентифікатора, без .здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету Договір між Позивачем та Товариством не був би укладений. Відтак, укладення Договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі Позивача та Позивачем було вчинено чітку сукупність дій, спрямовану на отримання позики за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Твердження Позивача, про ненадання йому інформації передбаченої ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованим. 23 січня 2022 року, до моменту укладення Договору позики № 74435196 Позивачеві було надано паспорт позики, тобто інформація, яка надається споживачу відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» із зазначенням: найменування та місцезнаходження кредитодавця; реквізити ліцензії та свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ; тип кредиту; сума кредиту; строк кредитування; мета отримання; спосіб надання кредиту; тип процентної ставки та порядок її обчислення; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача па дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Згідно з пунктом 5.2 оспорюваного Договору позики, Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі «Правила»), розміщені за посиланням на вказаному в договорі, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Пункт 2 Договору передбачає, що за порушення Позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми позики за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь Товариства нараховані проценти на прострочену позику 2,7 % від суми позики за кожен день прострочення повернення, що не становить понад 50 % суми позики, адже даний пункт Договору передбачає відповідальність за порушення позичальником умов договору. Отже, при належному виконанні договірних зобов`язань підвищення процентної ставки не застосовується. Відповідне твердження підтверджується Постановою Верховного Суду від 12 січня 2021 р. у справі N524/5556/19. Відповідно до п. 4.3. Договору позики Позичальник надав дозвіл Позикодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, та забезпечення виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором. Відповідач вважає, що позовна заява є безпідставною, наведені в ній обставини що не відповідають дійсності, а сам факт звернення Позичальника до суду спробою уникнути виконання своїх зобов`язань за договором. В судове засідання сторони не з`явилися, в їх заявах по суті спору містяться клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач по справі є фінансовою установою, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 20.10.2015 р. 23.01.2022 між [PERSON] (як позичальником) та «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (як позикодавцем) укладено договір позики (АНУЇТЕТ) № 74435196, у формі електронного документу, за умовами якого, позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти, без забезпечення, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику та сплачувати проценти Позикодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах, тобто Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (Проценти) від суми Позики протягом Строку Позики згідно Графіка платежів, або достроково (п.1. Договору). Згідно п.2 даного Договору, умови Договору є наступними: Сума позики: 14 550,00 грн.; Строк позики: 64 дні; Базова процентна ставка/день: 1,6 (фіксована) %. Дата надання позикиДата повернення позикиЗнижена процентна ставка/день %Процентна ставка за понад строкове користування Позикою (її частиною)Пеня %/день (не застосовується в період карантину)Орієнтовна річна процентна ставка, %.Орієнтовна загальна вартість позики, у грн. 23.01.202227.03.20220,88%2,7%2,70%2092,72%20007,20 Пунктом 12 вказаного договору зазначено, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п. 3 спірного договору, Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеного в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку N 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 4 цього Договору, проценти за цим Договором нараховуються на залишок Позики згідно Графіка платежів, за кожний день користування Позикою, включаючи дати отримання та повернення. Відповідно до п.п. 5.1. даного Договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/u3/d0cuments-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.Ua/ua/documents-iicense/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ( ТМ «MYCREDIT»). в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «ОН MY FREEDOM (перша позика 0,01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «MYCREDIT»), розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/. Згідно п.п. 5.2 спірного Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі «Правила»), розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/docurnents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 5.4. спірного договору, позичальник надав дозвіл Позикодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент персональних даних Позичальника та інформації про укладення і виконання цього Договору в будь-якій формі третім особа, в тому числі, але не виключно, колекторським компаніям, у разі відступлення права вимоги за Договором або врегулювання простроченої заборгованості, з метою захисту прав та інтересів Позикодавця та повного виконання зобов`язань за цим Договором. Позивач в позові не заперечує, що ним отримана від позикодавця, погоджена сторонами сума позики у розмірі 14 550,00 грн. Відомостей щодо повернення позикодавцю цієї суми позики, позивач в своєму позові не зазначає. Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, суб`єктивний склад спірного договору, його істотні умови, даний договір є кредитним договором. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з п. 1 ст. 203 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Тобто, електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Дослідивши копію спірного договору, Правила надання грошових коштів у позику відповідачем, затверджені від 23.12.2021 р., суд дійшов висновку, що спірний договір укладений у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Посилання позивача, що він вчинений з порушенням вимог вищевказаного Закону, є голослівним припущенням. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору), перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Посилання позивача, що він при укладенні цього договору не був ознайомлений з умовами кредитування та вищевказаними Правилами надання грошових коштів у позику відповідачем, а також, що відповідачем порушені вимоги ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» належними доказами не підтверджене та спростовуються, положеннями вищевказаних п. 5.1., п. 5.2 спірного Договору, який у встановленому законодавством порядку підписаний позивачем. Позивач зазначає у позові, що при укладенні спірного договору, відповідачем не виконані вимоги ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому станом на день укладення цього договору, вищевказана стаття взагалі не передбачала другу частину. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист персональних даних», суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. Позивач зазначає, що п.4.3 спірного договору не відповідає вищевказаним вимогам Закону України «Про захист персональних даних», при цьому спірний договір взагалі не містить пункту 4.3. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Суб`єкт персональних даних фізична особа, персональні дані якої обробляються. Позивач, підписуючи електронним підписом спірний договір, погодився з пунктом 5.4 договору та надав згоду на обробку його персональних даних відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних». В спірному договорі не містяться пункти, які б забороняли суб`єкту персональних даних пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що посилання позивача на порушення відповідачем положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист персональних даних» безпідставні. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Частина 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 06 березня 2018 року в справі № 487/7824/15-ц, від 28 березня 2018 року справі № 761/7956/16-ц. Пункт 2 спірного договору містить положення щодо встановлення за понадстрокове користування позикою процентної ставки 2,7 % за день, та пені 2,7 % за кожен день прострочення. Відповідно до п. 16 спірного Договору, якщо сума позика, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк Позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 17 спірного Договору, якщо сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування. В спірному договору п.п. 2.1. п. 2 визначена сума позики, яка перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати. Таким чином, виходячи з вищевказаних положень п. 2 спірного договору, річна відсоткова ставка у разі прострочення строку повернення позики складає 985,5 % річних (2,70 % х 365 днів). Сума пені за користування кредитними коштами понад встановлений строк Договору, навіть протягом одного місяця, у разі непогашення всієї суми боргу, буде перевищувати п`ятдесят відсотків вартості кредиту. З огляду на вищевикладене, вказані вище положення п. 2 спірного Договору, щодо визначення процентної ставки та пені за користування кредитними коштами понад строк, встановлений договором, у загальному розмірі 5,4 %, в розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, оскільки сума компенсації,у разі невиконання позичальником [PERSON] зобов`язань за договором, є непропорційно великою і складає понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту. Отже, позовні вимоги в частині визнання положень п. 2 спірного договору щодо визначення процентної ставкиза користування кредитними коштами понад строк у розмірі 2,70% та пені у розмірі 2,7% недійсними є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в іншій частині заявлені вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку з необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, виходячи з положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», заявлені позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволеним вимога, у розмірі 330,80 грн.

Outcome: partial