Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за укладеним договором про споживчий кредит № 0407/0263 від 10.04.2020, що виникла станом на 09.11.2021, в сумі 107\~184,69 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог зазначено, що 10 квітня 2020 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит № 0407/0263 про надання відповідачу кредиту у сумі 90\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56% річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.04.2025. Однак відповідач належним чином умови договору не виконує, станом на 09.11.2021 заборгованість [PERSON] перед банком складає 107\~184,69 грн., з яких: 82\~500,00 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 14\~837,29 грн. проценти за користування кредитом; 2\~146,48 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 412,63 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 6\~073,50 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1\~214,79 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. З метою захисту порушених прав неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить вимоги задовільнити. Ухвалою суду від 29 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 квітня 2020 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 0407/0263, відповідно до умов якого банком надано відповідачу, як позичальнику, кредит на суму 90\~000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 09 квітня 2025 року. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) у розмірі 56 % річних (а.с. 7-14 копія договору з додатками). Відповідно до пункті 3.3.3.-3.3.4 договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частками у розмірі 1\~500,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 28 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з травня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до статті 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною першої статті 1054 та частиною першої статті 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою. статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України). Відповідно до наданого суду розрахунку (а.с. 23-25), станом на 09.11.2021 [PERSON] має заборгованість за договором № 0407/0263 від 10.04.2020 у сумі 107\~184,69 грн, яка складається із: -82\~500,00 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); -14\~837,29 грн. проценти за користування кредитом; -2\~146,48 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); -412,63 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; -6\~073,50 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); -1\~214,79 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~270,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved