Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

12.09.2022 року [PERSON] звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування в особі Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опікунства та стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] свої вимоги обгрунтовує тим, що 29.09.2012 року її донька [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] у відповідачів народився син: [PERSON] . З жовтня 2017 року між відповідачами шлюбні відносини припинилися, коштів на утримання дитини батько не сплачував, у зв`язку з чим її донька зверталася до суду про стягнення аліментів. Саме з цього часу, з жовтня 2017 року, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, життям дитини не цікавиться взагалі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його здоров`єм , навчанням. У вересні 2020 року її донька уклала новий шлюб, змінила прізвище на [PERSON] і перейшла жити до нового чоловіка [PERSON] , де в новій сім`ї місця для її онука не знайшлося. З 10.06.2021 року онук позивачки [PERSON] проживає разом з нею, за місцем її реєстрації. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Не піклуються про фізичний та психічний стан здоров`я дитини, не цікавляться його успіхами у навчанні, адаптацією до суспільства і підготовкою до самостійного життя, не відвідують сина за місцем його проживання, не здійснюють обов`язок щодо утримання дитини. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном та стягнути з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12.09.2022 року цивільна справа передана у провадження судді Богомолової Л.В. Провадження у справі відкрито за ухвалою від 26.09.2022 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.12.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Щербина Л.О. позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не прибули. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи (а.с.61-62,67,69,73-74), про причини не прибуття до суду не повідомили, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Представник органу опіки та піклування звернувся до суду із проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, надавши на адресу суду відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та подання про призначення опікуна (а.с.56-60). Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актова запис №53 . За довідкою Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.08.2022 (а.с.13), малолітній [PERSON] не зареєстрований, але згідно Акту обстеження домоволодіння позивача [PERSON] , виданого Пісочинською селищною радою від 29.07.2022 року (а.с.14) останній фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із позивачем [PERSON] . За змістом позову та наявними в матеріалах справи актом Пісочинської селищної ради від 29.07.2022 року (а.с.14), характеристикою з Пісочинського ліцею «Джерело» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с.11-12), висновком Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Пісочинської селищної ради Харківської області (а.с.8) та відповіддю на адвокатський запит з КНП «ЦПМД №2 Харківського району» (а.с.7), малолітній [PERSON] постійно проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні, [PERSON] самостійно виховує онука, піклується про стан його здоров`я, розвиток. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спору щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зазначені позивачем обставини повністю підтверджуються висновком служби у справах дітей та сім`ї, згідно з яким малолітній [PERSON] проживає разом із бабусею, де для дитини створені необхідні умови для всебічного розвитку. У нього є відокремлена частина кімнати, в якій знаходиться спальне місце, місце для занять, шафа для зберігання іграшок та книг. Має речі відповідно до віку та сезону. В сім`ї добрі стосунки, дитина прив`язана до бабусі, з якою займається домашніми справами та виконує домашні завдання. За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина [PERSON] , [INFO] , оскільки не цікавляться його здоров`ям, життям та подальшою долею, проживають окремо від нього, намірів змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не виявляють. Враховуючи вище наведе, а також тривалість часу, протягом якого відповідачі без жодних об`єктивних перешкод не виконують своїх батьківських обов`язків відносно сина, суд прийшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідачів батьківських прав як обґрунтованого та доведеного доказами. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги в частині встановлення опіки та призначення опікуна суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі - Порядок), зазначає, що діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, провадять органи опіки та піклування, якими є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування). Частина 1 пункту 24 Порядку встановлює, що статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду. Отже, опіка (піклування) встановлюється після набуття дитиною статусу дитини позбавленої батьківського піклування. Враховуючи, що малолітня дитина проживає з позивачкою, яка має всі умови для виховання дитини, суд вважає доцільниким призначити [PERSON] опікун малолітнього онука. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 15 СК України, статті 180 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу, у тому числі і щодо обов`язку утримувати дитину. Такий обов`язок матері, батька відповідно до частини першої статті 121 СК України ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Оскільки у справі встановлено, що батьки з дитиною не проживають, кошти на утримання дитини не надають, то відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У справі встановлено, що дитина проживає разом з бабою [PERSON] . Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подачі заяви. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Встановивши, що дитина фактично проживає з третьою особою [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, починаючи з 12.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Оцінюючи наявні по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Між тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у відповідності до вимогст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved