Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У липні 2021 до суду звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON] до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували наступними обставинами. [PERSON] (надалі - Позивач 1) та [PERSON] (надалі - Позивач 2) є співвласниками нежитлових приміщень №№1,2 (групи приміщень № 31а) (в літ .А), загальною площею 74,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (надалі - Нежитлове приміщення), частка кожного з Позивачів становить 1/2. 02 серпня 2018 року в мережах холодного водопостачання біля будинку за адресою [ADDRESS] сталася аварія, внаслідок якої було залито нежитлове приміщення, рівень води досягав 90-100 см, були пошкоджені стеля (гіпсокартон), стіни (штукатура, гіпсокартон), підлога (плитка), а також майно, яке знаходилося в Нежитловому приміщенні, зокрема, офісні меблі, торгові вітрини, техніка, обладнання та інші особисті речі. Внаслідок залиття працівниками ЖЕД «Печерськжитло», яке є підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (надалі - Керуюча компанія, Відповідач-1) було складено акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). З метою з`ясування особа, яка є відповідальною за заподіяну [PERSON] та [PERSON] шкоди, співвласники Нежитлового приміщення 16 жовтня 2018 року направили на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» (надалі - Київводоканал, Відповідач-2) електронне звернення. Відповідно до відповіді на електронне звернення від 13.11.2018 Відповідач 2 повідомив, що підвідна водопровідна мережа до будинку у володінні та користуванні (на балансі) департаменту не перебуває; з питань відшкодування коштів за залиття приміщення офісу треба звертатися до балансоутримувача вказаного вище будинку (Додаток № 6). Отже, позивачі зазначають, що відповідач-1 та відповідач-2 фактично переносили відповідальність за залиття нежитлового приміщення один щз одного, 15 січня 2019 року Позивачі звернулися до Київського міського голови Кличка В.В. з заявою, в якій просили вказати, хто саме несе відповідальність за залиття нежитлового приміщення та має компенсувати завдані збитки. Оскільки Відповідач-1 та Відповідач-2 не лише не можуть визначитися на чиєму балансі перебуває ділянка труби холодного водопостачання, що на ній сталася аварія, хто несе за неї експлуатаційну відповідальність, а й ким з них здійснювалася безпосередня ліквідація наслідків аварії, позивачі вважають, що відповідачі мають нести солідарну відповідальність Співвідповідачів за завдану шкоду. На підставі вищевикладеного, позивачі просять стягнути солідарно з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь [PERSON] 43157,60 грн., з яких 38157,60 грн. - шкода, завдана внаслідок залиття приміщення та 5000,00 грн. моральної шкоди; Стягнути солідарно з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь [PERSON] 48936,60 грн., з яких 38157,60 грн. - шкода, завдана внаслідок залиття приміщення. 5779,00 грн. - витрати на проведення експертного дослідження та 5 000,00 грн. моральної шкоди; Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. У листопаді 2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 08.11.2021 у справі за вказаним позовом відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами (спрощеного) позовного провадження. 11.07.2022 через канцелярію суду від представника відповідача-1 надійшов відзив по справі. В якому представник відповідача-1 позовні вимоги визнає необґрунтованими,в частині спричинених збитків майну позивачів та наявності ознак вини в діях посадових осіб КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» з огляду на наступне. Представник відповідача-1 зазначає, що на даний час Законом «про особливості здійснення власності у багатоквартирному будинку» № 417 дано визначення управителя- «управитель багатоквартирного будинку» - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Цим же законом обов`язки з експлуатації та утримання покладено на співвласників будинку. Так, співвласники мають право створити ОСББ, яке від їх імені буде самостійно виконувати функції з управління, утримання та інші функції перераховані у визначенні балансоутримувача, або передати частину функцій управителю. Тож, саме існування балансоутримувача та явища утримання на балансі для житлових багатоквартирних будинків втратило сенс. Відповідно, будинок [ADDRESS] перебуває у спільній власності співвласників. На даний час співвласники багатоквартирного житлового будинку не визначились з формою управління будинком, договір на управління багатоквартирним будинком не укладено. 11.07.2022 через канцелярію суду від представника відповідача-2 ПрАТ «КИЇВВОДОКАНАЛ» надійшов відзив по справі. В задоволенні якого представник відповідача просив відмовити в частині, що стосується ПрАТ «АК «Київводоканал» виходячи з наступного. Представник відповідача вказував, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу на підтвердження того, що пошкоджений трубопровід перебував на балансовому утриманні ПрАТ «АК «Київводоканал». Представник відповідача акцентує увагу, що він є відповідальним виключно за водопровідні мережі, які перебувають у нього на балансі. Також, що пошкоджена 02.08.2018 підвідна водопровідна мережа у володінні та користуванні ПрАТ «Київводоканал» не перебуває. Посилання Позивачів на договір № 354А/1198-06 як на підставу покладення на відповідача-2 експлуатаційної відповідальності за обслуговування частини труби на якій трапилася аварія, на думку відповідача-2 є помилковим, оскільки договором не встановлено розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж. Даний договір не покладає на відповідача-2 жодного обов`язку з утримання водопровідних мереж і не визначає які саме мережі перебувають на утриманні ПрАТ «АК «Київводоканал». Відповідач-2 зазначає, що не несе відповідальність за завдання збитків, у зв`язку з невиконанням зобов`язань третіх осіб, оскільки ПрАТ «АК «Київводоканал» відповідно до законодавства відповідає виклчно за водопровідні мережі які перебувають у нього на балансі. Також відповідач-2 вказує на те, що до його компетенції не належить утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Із наданого позивачем акту, відповідач-2 розповідає наступне. Вбачається, що головою комісії є головний інженер ЖЕД «Печерськжитло», а сам акт складався за відсутності представника виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, тобто за відсутності представника відповідача. Таким чином, відсутні будь-які підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням трубопроводу холодного водопостачання та виникненням у нежитловому підвальному приміщенні залиття. 21.07.2021 через канцелярію суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив. Де розповідались наступні обставини. У своєму відзиві на позовну заяву Керуюча компанія стверджує, що існування балансоутримувача та явища утримання на балансі для житлових багатоквартирних будинків втратило сенс у зв`язку зі змінами законодавства. При цьому, слід звернути увагу суду, що визначення «балансоутримувача», яке наведено Позивачами в позовній заяви викладено в Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005. Положення вказаного акту були чинними як на момент виникнення аварії, так і станом на сьогодні, а тому вважаємо, що використання терміну «балансоутримувач» для житлового будинку в даному випадку є допустимим. Більше того, власне Керуючою компанією у своєму відзиві на позовну заяву підтверджено, що нею продовжуються надаватися послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] на підставі перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Так, згідно з пунктом 3-1 Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. На думку представника позивачів, Керуюча компанія фактично продовжує надавати послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Представник позивача вважає, що пояснення та твердження, викладені Відповідачами у відзивах є безпідставними та необґрунтованими і жодним чином не спростовують заявлені позовні вимоги, при цьому Відповідачами не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відсутня їх вина в заподіяній шкоди. За змістом поданих відзивів на позовну заяву лише додатково підтверджується те, що наявна вина обох Відповідачів, а тому збитки повинні бути стягнуті з них солідарно. 02.08.2022 через канцелярію суду від представника відповідача-1 надійшли заперечення по справі, а саме, представник відповідача вказав на те, що позивачем у своїй відповіді на відзив, жодним чином не спростовано доводи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», у відповіді на відзив цілком свідомо змішується суть двох різних послуг та не надано належних доказів обставинам, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому даний позов, як уже зазначалось Відповідачем у відзиві на позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Порівнявши отриманий від позивачів план приміщення з інвентаризаційної справи БТІ №5122 та наявний у Відповідача поверховий план підвального приміщення багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] відповідачу стає зрозуміло, що під час експлуатації вказаних підвальних приміщень власниками було переобладнано підвальні приміщення у офіс: проведено будівельні роботи з можливим втручанням у конструкції фундаменту без їх гідроізоляції. В розташованих поруч підвальних приміщеннях грунтова підлога та дренажна система відводу води, а отже проектом забудови допустима висока концентрація вологи в приміщенні. 03.08.2022 через канцелярію суду від представника відповідача-2 були надані заперечення на відповідь на відзив. В своїх запереченнях представник відповідача вказує, що твердження позивачів щодо покладення відповідальності за пошкоджений трубопровід на ПрАТ «АТ Київводоканал» грнутується на припущеннях та не підтверджується жодними доказами. Крім того, Відповідач-2 категорично заперечує щодо визнання залиття приміщення позивачів і жодним чином ні у відзиві тні у листуванні не визнавав та не визнає таких обставин. Також зазначає, що у разі використання позивачами приміщень складів, підвалів для господарської діяльності в них мають бути виконані усі роботи з гідроізоляції, передбачені діючими будівельними нормами. 18.08.2022 через канцелярію суду від представника відповідача-1 надійшли пояснення. В яких представник відповідача вказав, що відповідач належно виконував свої обов`язки, а отже ознаки вини в діях посадових осіб відсутні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача-1 та представник відповідача-2 проти позову заперечували, просили відмовити. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, дослідженими відзивами та поясненнями, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 02 серпня 2018 року в мережах холодного водопостачання біля будинку за адресою [ADDRESS] сталася аварія, внаслідок якої було залито нежитлове приміщення, рівень води досягав 90-100 см, були пошкоджені стеля (гіпсокартон), стіни (штукатура, гіпсокартон), підлога (плитка), а також майно, яке знаходилося в Нежитловому приміщенні, зокрема, офісні меблі, торгові вітрини, техніка, обладнання та інші особисті речі. 24 вересня 2018 року представником ЖЕД «Печерськжитло», яке є підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (надалі - Керуюча компанія, Відповідач-1) було складено акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) (Додаток №5). Відповідно до вказаного акту, внаслідок аварії на зовнішній мережі холодного водопостачання в нежитловому приміщені за адресою [ADDRESS] залито: - кімната 1, заг.площею 37,40 кв.м., стеля приблизно 36,00 кв.м. (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору, стіна - 50 кв.м. (штукатурне покриття, пофарбоване водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору; - кімната 2, заг.площею 36,60 кв.м., стеля приблизно 34 кв.м. (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору, стіна приблизно 47 кв.м. (штукатурне покриття, пофарбоване водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору; - коридор, площею 9 кв.м., стіна (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійною фарбою). Також в висновках до акту вказано, що в підвальних приміщеннях будівлі за адресою відсутні дренажні насоси, а також відсутні дренажні (мережі) системи для водовідведення. 15 січня 2019 року Позивачі звернулися до Київського міського голови Кличка В.В. з заявою, в якій просили вказати, хто саме несе відповідальність за залиття нежитлового приміщення та має компенсувати завдані збитки (Додаток № 9). У відповідь на вказану заяву Позивачі отримали лист Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.02.2019 № 105-ОП/М-597-263, в якому вказувалося, що КП Керуюча компанія» не має можливості утримувати зовнішню водопровідну мережу біля будинку [ADDRESS] за власний рахунок, оскільки мешканці сплачуть за утримання будинку та прибудинкової території, а не за обслуговування та ремонт зазначеної мережі (Додаток № 10). Проте, в листі від 01.02.2019 так і не зазначалося, хто несе відповідальність за завдані залиттям пошкодження, лише вказувалося, що 10.01.2019 представниками Відповідача-1 та Відповідача-2 було складено акт, відповідно до якого 10 січня 2019 року проведено огляд зовнішньої мережі холодного водопостачання, пошкоджень немає, витоків не виявлено. В той же час, актом від 10.01.2019 додатково підтверджено, що влітку 2018 року в результаті пошкодження зовнішньої мережі холодного водопостачання відбувалося залиття підвального приміщення житлового будинку [ADDRESS] . Листом від 19.11.2020 № 058/5/2-6528 Департамент житлово-комунальної інфраструктури повідомив, що направив запит за належністю до ПрАТ «АК «Київводоканал» (Додаток № 14). В свою чергу Київводоканал у листі від 24.11.2020 № 5716/18/36/02-20 повідомив, що зовнішня водопровідна мережа у володінні та користуванні (на балансі) Товариства не перебуває, тому технічної документації на неї немає: витік води, що стався 02.08.2018 було локалізовано представниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (Додаток № 15). Жодної іншої запитуваної інформації та документів Відповідачем 2 у відповідь на адвокатський запит надано не було. Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами першою та другою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частиною першою статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Аналогічної позиції у своїй практиці дотримується і Верховний Суд, зокрема, у своїй постанові від 12.02.2020 по справі № 727/2372/18-ц. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; - внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Відповідно до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 (надалі - Правила № 76), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. У відповідності до п. 2.3.7 Правил № 76, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства. Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором) є: для каналізації - найближчий до будівлі оглядовий колодязь; для водопроводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі. Згідно з пунктом 2.8.2 Правил № 76, під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи, зокрема, - забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і цоколю та їх сполучення із суміжними конструкціями, сходових кліток, підвальних і горищних приміщень, машинних відділень ліфтів, справність та утеплення пожежних гідрантів. Пунктом 5.3.1 Правил № 76 встановлено, що водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водорозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему. Відповідно до пункту 5.3.4. Правил № 76, під час обслуговування системи водопроводу і каналізації зокрема необхідно: знати експлуатовану систему за кресленнями і в натурі (у разі відсутності креслень необхідно їх одержати чи скласти); регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.; здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; вчасно виконувати роботи з ремонту внутрішньобудинкових водопровідно-каналізаційних систем за заявками мешканців; усувати засмічення в системі. Після завершення ремонтних робіт необхідно привести у належний стан зіпсований благоустрій території та/або будинку. Враховуючи, що Керуюча компанія є обслуговуючою та балансовою організацією у будинку за адресою: [ADDRESS] , а однією з причин залиття Нежитлового приміщення відповідно до Акту про залиття від 24.09.2018 стало те, що в підвальних приміщеннях будівлі з вказаною адресою відсутні дренажні насоси, а також відсутні дренажні (мережі) системи для водовідведення, можна прийти до висновку, що Відповідачем- всупереч положенням законодавства не проведено належним чином роботи зі забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і поколю, що могло б не допустити залиття Нежитлового приміщення внаслідок аварії та/або суттєво зменшити обсяг та розмір пошкоджень, та, як наслідок, завданої шкоди, а також в підвальних приміщеннях, які входять до сфери обслуговування Відповідача-1 не встановлено дренажні насоси, а також відсутні дренажні (мережі) системи для водовідведення, що спричинило тривале затримання води в Нежитловому приміщенні, яке безумовно збільшило розмір заподіяних збитків. Як наслідок, абсолютно безпідставними є посилання Відповідача-2 у відповідях Позивачам та представнику Позивача-2 на адвокатський запит на те, що Київводоканал не несе відповідальності за аварії на зовнішній мережі водопостачання, адже пунктом 1.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (надалі - Правила № 190), передбачено, що виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем з огляду на наступне. В той же час, відповідно до п.1.2 Правил № 190, дворова мережа водовідведення - мережа, розташована в межах однієї дворової ділянки, яка з`єднує випуски з окремих будівель. Виробники та споживачі зобов`язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів. Вищенаведені Правила № 190 дають підстави зробити висновок, що підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (водоканали) експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів та несуть відповідальність за належний технічний стан мережі, пристроїв, обладнання на ній. Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року № 30 затверджено Правила технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за № 231/767 (надалі - Правила № 30). Ці Правила встановлюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання та водовідведення міст та інших населених пунктів України. Ці Правила є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання, у тому числі юридичних осіб, що здійснюють технічну експлуатацію систем водопостачання та водовідведення, незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - виробники). За невиконання цих Правил відповідальними є виробники. Всупереч вказаним імперативним нормам, Відповідачем-2 не було здійснено належного профілактичного огляду з метою попередження аварії, а також не було оперативно відреаговано на саму аварію шляхом відключення пошкодженої ділянки та закриття засувок підвального приміщення. Частиною першою статті 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна). Відповідно до підпункту 10 пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (надалі - Правила № 630), споживач має право, зокрема, на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг. Підпунктами 1 та 18 пункту 32 Правил № 630 встановлено, що виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору. Тобто, власник або орендар приміщення має право на відшкодування збитків, які завдані йому внаслідок затоплення приміщення у зв`язку з неналежним утриманням мереж. З матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається, що визначити ступінь вини кожного з Співвідповідачів у залитті Нежитлового приміщення, яке належить Позивача, що мало місце 02.08.2018 неможливо, адже відповідно до листів-відповідей Відповідач-1 стверджує, що обслуговування, ремонт зовнішньої мережі, усунення наслідків аварії входять до компетенції Відповідача-2, в той час як Відповідач-2 вказує, що відповідальність за заподіяну шкоду повинен нести саме Відповідач- 1 як балансоутримувач будинку. При цьому, актом про залиття від 24.09.2018 підтверджено, що аварія трапилася на ділянці труби холодного водопостачання поза межами зовнішнього фасаду будинку, що підпадає під компетенцію Київводоканалу, в той же час в примітках до вказаного акту зазначається, що в підвальних приміщеннях будівлі відсутні дренажні насоси, а також відсутні дренажні (мережі) системи для водовідведення, що належить до внутрішньобудинкових мереж, відповідальність за утримання яких покладена на Відповідача-1. Відповідно до статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Частиною першою статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Таким чином, солідарна відповідальність виникає при спільному спричиненні кількома особами шкоди потерпілому і розрахована на ті випадки, коли неможливо встановити, які з дій і якою мірою спричинили збитки, тому в зобов`язанні беруть участь декілька боржників, які відповідають перед потерпілою особою солідарно. Підставою солідарного відшкодування збитків є факт спільності дій учасників цивільних відносин, в результаті яких завдано збитків. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги, в частині стягнення збитків солідарно з обох Відповідачів є обґрунтованими та правомірними. Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № ED-1727-1-1173/18 від 31.10.2018 (Додаток № 20) загальний розмір шкоди, завданої майну Позивачів внаслідок залиття Нежитлових приміщень складає 76 315,20 грн. Оскільки Позивачі є співвласниками Нежитлових приміщень, частка кожного з яких становить 1/2, розмір шкоди завданої залиттям підлягає відшкодуванню у розмірі 38 157,60 грн. на користь кожного з Позивачів. Щодо відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне. За правилами передбаченими статтями 16,23 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, згідно з п. 9 даної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах відшкодування моральної шкоди» від 25.05.2001 р. № 5 кожна особа оцінює ступінь спричиненої моральної шкоди самостійно виходячи із глибини своїх душевних страждань та самостійно оцінює суму моральної шкоди. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само п особі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Виходячи з викладеного вище, Приведеного Позивачами обґрунтування в частині завданої їм моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та справедливості, позивачі оцінюють моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. щодо кожного Позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved