Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свою позовну заяву мотивував тим, що з відповідачкою [PERSON] вони проживали у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. З початку березня 2022 року відповідачка виїхала за межі України - в Польщу, за цей час може кілька разів телефонувала, але допомоги на дитину ніякої не надавала. Приїхавши 06 липня 2022 року відповідачка декілька разів приходила до дитини, але на деякий час. 15 липня 2022 року [PERSON] забрала дитину і не повернула. Він звернувся до СПД №1 ВП №3 Миргородського РВП про те, що колишня співмешканка поїхала у невідомому напрямку, забрала дитину без його відома, і того ж дня їх знайшли в пасажирському автобусі в м. Києві. Вона намагалася виїхати з дочкою на тимчасове проживання до Польщі, оскільки вважала, що там дитині буде безпечно у зв`язку з військовим станом в Україні. Після цього дитина знаходиться разом з ним. Всі питання щодо виховання та лікування дочки вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки, дитина знаходиться на повному його утриманні. Просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.10.2022р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.12.2022р. залучено до участі у справі в якості третьої особи - Виконавчий комітет Шишацької селищної ради, як орган опіки та піклування. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнив з підстав, викладених у позові; не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Шишацької селищної ради та Виконавчого комітету Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області, як орган опіки та піклування - в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги не підтримали, а також зазначили, що відповідачка [PERSON] неодноразово зверталась до Служби у справах дітей Шишацької селищної ради про чинення перешкод батьком [PERSON] у спілкуванні з донькою; не вбачають достатнім підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.07.2020р. (а.с.17). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 08.10.2021р., довідки виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 18.07.2022р., місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстровано з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Але фактично за даною адресою не проживає. (а.с.13,14,16). Крім того, встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області №10/12/01/2022 від 12.01.2022р., визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.01.2022р., дитина [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання сім`ї задовільні (а.с.15). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимога або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, а саме, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні одного з батьків обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до їх малолітньої доньки, посилаючись на те, що відповідачка виїхала в Польщу, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Дитина проживає з ним та він самостійно вирішує всі питання щодо виховання та лікування доньки. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки відносно своєї доньки в матеріалах справи відсутні. Виконавчий комітет Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області, як орган опіки та піклування, надав висновок від 10.01.2023 року, про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивовано тим, що рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради №10 від 12 січня 2022 року місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком, [PERSON] .. [PERSON] з початком збройної агресії виїхала за межі України, поспілкуватися з нею немає можливості. Зі слів [PERSON] та [PERSON] , мати іноді спілкується з донькою через месенджер Viber, під час візитів до України виявляє бажання бачитися з [PERSON] . Під час останнього візиту, намагалася вивезти доньку до Польщі, де, на її думку, дитина буде в безпеці. Матеріальної допомоги на утримання [PERSON] , зі слів [PERSON] , не надає. Разом з тим гр. [PERSON] у позовній заяві не просить про стягнення з відповідачки аліментів на користь дитини. Звертають увагу на те, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це може вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Крім того, судова практика щодо спорів, які стосуються позбавлення батьківських прав, свідчить про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки, як для батьків, так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити таку поведінку у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Враховуючи викладене та той факт, що працівникам Служби з об`єктивних причин не вдалося вислухати аргументи матері малолітньої дитини, вважають, що винна поведінка гр. [PERSON] в повній мірі не доведена, а отже підстав для позбавлення її батьківських прав недостатньо.

Outcome: dismissed