Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Буринської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, який мотивує тим, що [INFO] в с. Слобода Буринського району Сумської області померла її мати [PERSON] .. Спадкоємцем її майна за законом є вона, інших спадкоємців не має. Вона прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу сумської області Головенської Л.В. До складу спадщини [PERSON] входить спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в с. Слобода Буринського району Сумської області. До складу його спадкового майна входить, в тому числі, земельні ділянки: площею 0,0890 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0684, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №577291 виданого 28.09.2010 р. Слобідською сільською радою та площею 0,5828 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0685, для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №577292 виданого 28.09.2010 р. Слобідською сільською радою, які розташовані за адресою [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса, з метою оформлення спадщини на вищевказані земельні ділянки, вона отримала письмове роз`яснення приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Головенської Л.В., що оскільки державні акти серії Як №577291 та серії ЯК №577292 видані Слобідською сільською радою після смерті [PERSON] , нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. Таким чином, у неї немає іншої можливості, а ніж у порядку цивільного судочинства захистити свої права. На підставі викладеного просила визнати за нею, в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті чоловіка спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] та складається: земельної ділянки площею 0,0890 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0684, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] (на даний час Конотопський район) Сумська область, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №577291 виданого 28.09.2010 р. Слобідською сільською радою та земельної ділянки площею 0,5828 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0685, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] (на даний час Конотопський район) Сумська область, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №577292 виданого 28.09.2010 р. Слобідською сільською радою. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 21.11.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 12.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, подавши до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити в її відсутність, заявлені позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити Від представника позивача адвоката Міненка С.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та позивача, в якій він заявлені позовні вимоги він підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач Буринська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). За життя [PERSON] був включений до спису громадян Слобідської сільської ради народних депутатів на передачу у приватну власності чи користування земельних ділянок під №396, що підтверджується архівним витягом з рішення Слобідської сільської ради народних депутатів №28 від 31.07.93 року Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність та користування (а.с.27). Згідно вказаного рішення [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого господарства, площею 0,4 га, та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,03 га. Рішенням 37 сесія 5 скликання Слобідської сільської ради від 24.03.2010 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам, жителям с. Слобода» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам для ведення особистого селянського господарства та для індивідуального житлового будівництва на території Слобідської сільської ради Буринського району сумської області з уточненими площами земельних ділянок згідно з додатком №1. Громадянам, вказаним в додатку №1 до цього рішення видати державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для індивідуального житлового будівництва (а.с.28). Відповідно додатку №1 до рішення Слобідської сільської ради від 24.03.2010 р. до спису громадян землевласників с. Слобода, яким при складанні Державних актів уточнено площі земельних ділянок на праві приватної власності під №55 внесено [PERSON] (а.с.29). Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №577291 виданого 28.09.2010 року на підставі рішення Слобідської сільської ради від 24.03.2010 р., 37 сесія 5 скликання, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0890 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с.8). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.11.2021 року вбачається, що земельна ділянка, площею 0.0890 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0684 була зареєстрована 28.09.2010 року та власником вказаної земельної ділянки значиться [PERSON] (а.с.9-13). Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №577292 виданого 28.09.2010 року на підставі рішення Слобідської сільської ради від 24.03.2010 р., 37 сесія 5 скликання, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,5828 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] (а.с.17). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.11.2021 року вбачається, що земельна ділянка, площею 0.5828 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0685 була зареєстрована 28.09.2010 року та власником вказаної земельної ділянки значиться [PERSON] (а.с.18-22). Згідно довідки виданої Буринською міською радою Сумської області №1191 від 12.05.2021, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і був постійним жителем села. Після його смерті залишилося спадкове майно. Заповіт від імені [PERSON] . Слобідською сільською радою не посвідчувався. На день смерті [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована дружина [PERSON] [INFO] (а.с.31). Як вбачається з копій спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна (а.с.107-114). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження (повторного) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.33, 35, 36). Згідно довідки виданої Буринською міською радою Сумської області №1268 від 17.05.2021, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і була постійним жителем села. Після її смерті залишилося спадкове майно. Заповіт від імені [PERSON] Слобідською сільською радою Буринського району Сумської області посвідчувався 17.10.2013 року, зареєстровано в реєстрі за №315; 26.11.2015 року. зареєстровано в реєстрі за №1554; 04.05.2020 року. зареєстровано в реєстрі за №58. Останній заповіт, посвідчений Слобідською сільською радою не змінювався і не скасовувався. На день смерті [PERSON] разом з нею ніхто не проживав і ніхто не був зареєстрований (а.с.38). Як вбачається з копій спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] (позивач у справі), яка також отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а.с.55-104). Відповідно листа приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Головенської Л.В. №179/02-14 від 27.04.2021 р. нею 20.08.2020 року була заведена Спадкова справа №199/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , до складу спадкового майна якої ввійшло спадкове майно її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] (а.с.37). Разом з цим, [PERSON] отримала письмове роз`яснення приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Головенської Л.В. №70/01-16 від 08.02.2022 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки: площею 0,0890 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0684, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , згідно державного акту серії ЯК №577291 виданого 28.10.2010 р. Слобідською сільською радою, та площею 0,5828 га, кадастровий номер 5920986000:01:000:0685, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] , згідно державного акту серії ЯК №577292 виданого 28.10.2010 р. Слобідською сільською радою, оскільки державні акти серії ЯК №577291 та серії ЯК №577202 видані Слобідською сільською радою після смерті [PERSON] (а.с.26). За положеннями статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів ( ч. 1. ст. 328 ЦК України ). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Правові підстави набуття права власності та права користування земельною ділянкою до 01.01.2002 року визначалися статтями 6, 7 ЗК України 1990 року. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗК України передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Статтями 17-19 ЗК України 1990 року визначався порядок та підстави надання громадянам у користування або власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної влади в межах їх повноважень. Згідно з ч.1 ст. 22, ст. 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Декретом КМ України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" зупинено дію статті 23 Земельного кодексу України щодо обов`язкового отримання державних актів для власників земельних ділянок, визначених у статті 1 Декрету. До них були віднесені громадяни України, які отримували у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Статтею 3 Декрету було передбачено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Однак, жодних доказів того, що після прийняття Слобідською сільською радою народних депутатів рішення №28 від 31.07.1993 року, яким передано [PERSON] у власність земельну ділянку для ведення особистого господарства, площею 0,4 га, та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,03 га, землевпорядними організаціями було встановлено межі вказаних земельних ділянок в натурі (на місцевості), також, що відповідною Радою народних депутатів було внесено запис про право власності приватної власності [PERSON] на ці земельні ділянки до земельно-кадастрових документів, позивачем суду не надано. Законом України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01.01.2002 року. Згідно з п. 1 рохділу ІХ «Прикінцеві положення» Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Разом із тим, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. В даному ж випадку не лише державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №577291 та серії ЯК №577292, які видані 28.09.2010 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , а й рішення Слобідської сільської ради від 24.03.2010 року, яке зазначене у вказаних державних актах підставою їх видачі, прийняте після смерті останнього, що свідчить про не завершення ним за життя процедури приватизації переданих йому земельних ділянок. Однак, будь-які дані про те, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] або дочка [PERSON] звертались до відповідного органу місцевого самоврядування щодо завершення процедури приватизації та в цьому їм було відмовлено матеріали справи не містять. За наведених обставин, та враховуючи, що позивач заявила вимогу про визнання права власності на земельні ділянки, а не права на завершення приватизації, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed