Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на її користь з [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім [PERSON] , кошти в загальній сумі 11 148,40 грн, та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кошти в сумі 5 000 грн; стягнути з [PERSON] понесені нею витрати по наданню правової допомоги у вигляді представництва адвокатом Горбенко Т.В. інтересів неповнолітнього потерпілого [PERSON] на досудовому слідстві та в суді в сумі 3 000 грн. В подальшому [PERSON] позовні вимоги збільшила та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким стягнути на її користь з неповнолітнього відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім [PERSON] , кошти в загальній сумі 11 148,40 грн, та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кошти в сумі 5 000 грн; кошти на відшкодування завданої моральної шкоди просить стягнути пропорційно, на користь неповнолітнього [PERSON] в сумі 3 000 грн та на її користь в сумі 2 000 грн; стягнути на її користь з [PERSON] понесені нею витрати по наданню правової допомоги у вигляді представництва адвокатом Горбенко Т.В. інтересів неповнолітнього потерпілого [PERSON] на досудовому слідстві та в суді в сумі 3 000 грн; в разі відсутності у неповнолітнього відповідача [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, відшкодування просить покласти на матір неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що позивача [PERSON] визнано законним представником неповнолітнього потерпілого у кримінальному провадженні відносно неповнолітнього [PERSON] , якому висунуте обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, та законним представником якого визнана його мати, відповідачка по справі [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.08.2022 у справі №537/1813/22 було задоволено клопотання сторони обвинувачення про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із зміною обстановки. Кримінальне провадження №12022175530000066 від 29.01.2022 по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрите, у зв`язку із звільненням обвинуваченого [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки. Кримінальне провадження відносно [PERSON] судом закрите не з реабілітуючих підстав, що дає можливість для звернення з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, що була завдана в результаті вчинення кримінального правопорушення та яка навіть частково не відшкодована, ані під час досудового слідства, ані за час розгляду справи судом. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12022175530000066 від 29.01.2022 року, [PERSON] обвинувачується в тому, що 26 січня 2022 року, близько 18 годин, [PERSON] перебуваючи поряд з клубом «Прометей», що за адресою: [ADDRESS] , маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс три удари правою рукою, стиснутою в кулак, в область нижньої щелепи зліва [PERSON] , який стояв навпроти нього. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяне тілесне ушкодження у вигляді перелому суглобового відростку нижньої щелепи зліва, яке згідно висновку судово - медичної експертизи №552 від 13.07.2022 відноситься до середнього ступеню тяжкості. Після отриманих тілесних ушкоджень, які були завдані неповнолітньому сину позивача, неповнолітнім [PERSON] , виникла необхідність звернення за наданням кваліфікованої медичної допомоги. Оскільки у її сина було діагностовано перелом щелепи, що вдалося встановити лише після здійснення рентгенівського обстеження в приватному стоматологічному кабінеті, їм було рекомендовано для проведення щелепно - лицьової фіксації звернутися до Полтавської обласної клінічної лікарні ім. Скліфосовського. За власні кошти позивач разом із сином прибули до м. Полтава, та за власні кошти було придбано конструкцію для щелепно - лицьової фіксації, вартістю 9500 грн, що і була встановлена з метою лікування виявленого тілесного ушкодження. Після закінчення терміну застосування конструкції вони з сином за власні кошти знову були змушені їхати в м. Полтава для її зняття та перевірки результатів лікування. Всього на проведення діагностики та лікування спричиненого діями [PERSON] тілесного ушкодження позивачем були витрачені кошти в загальній сумі 11 148,40 грн, а саме: проведення КТ лицьового скелета 27.01.2022 за 600 грн, придбання препарату форте спрей для ротової порожнини 29.01.22 за 543,40 грн, панорамний знімок 27.01.2022 за 255 грн, панорамний знімок 27.01.2022 за 250 грн, конструкція для черепно-щелепної лицьової фіксації 02.02.2022 за 9500 грн. Окрім проїзду на приватному транспорті, вартість якого визначити на даний час неможливо, на придбання проїзних документів для поїздки в м. Полтава і назад до м. Кременчука було витрачено 1161,50 грн. В результаті протиправних дій, які були вчинені неповнолітнім [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , окрім завданих матеріальних збитків було завдано і суттєвої моральної шкоди, як самому потерпілому, так і позивачу, як його матері та законному представнику. Завдана їй моральна шкода полягає в тяжких душевних стражданнях, які вона до цього часу відчуває у зв`язку зі скоєнням правопорушення відносно її неповнолітнього сина, який протягом значного часу відчував біль, не мав можливості нормально харчуватися, займатися звичними для нього справами. Через необхідність проведення певних обстежень та подальшого лікування вона була змушена змінювати графік роботи, витрачати час та кошти сім`ї не для забезпечення її нагальних проблем, а для лікування та специфічного лікування сина. Моральна шкода завдана безпосередньо потерпілому [PERSON] полягає в тому, що окрім нанесення фізичної травми, він був принижений і морально в присутності друзів та інших сторонніх осіб. У зв`язку з встановленням конструкції, яка сприяла зростанню зламаної частини щелепи, він не мав можливості нормально спілкуватися, харчуватися. Окрім того, після подій, що мали місце ще 26 січня 2022 року і до цього часу, ані обвинувачений, ані його законний представник не принесли своїх вибачень та жодним чином не намагалися надати хоч якусь допомогу під час лікування. Більше того, після проведення першочергових слідчих дій кримінальне провадження було закрите, після чого обвинувачуваний та його законний представник вели себе вкрай зухвало, розповсюджували недолугі чутки в мікрорайоні де вони проживають. Після відновлення досудового слідства вона намагалася порозумітися з [PERSON] по справі щодо відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, оскільки не мала на меті аби її неповнолітній син мав судимість, але замість визнання такої необхідності, почалися погрози свідкам, та і просто моральне знущання над нею та її сином, яке виражалося в розповсюдженні пліток, тощо. Завдану їй, як законному представнику неповнолітнього потерпілого та самому потерпілому моральну шкоду оцінює в цілому в 5000 грн. У зв`язку з тим, що її син є неповнолітнім потерпілим від правопорушення, вона є юридично не обізнаною, для захисту його законних прав та інтересів вона була змушена звернутися за правовою допомогою та уклала відповідну угоду з адвокатом, який здійснював захист інтересів неповнолітнього потерпілого на досудовому слідстві і буде здійснювати таке представництво в суді. На оплату послуг з надання правової допомоги позивачем в цілому було витрачено 3000 грн, за викладених обставин остання змушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, суду пояснила, що 26.01.2022 неповнолітній [PERSON] заподіяв тілесні ушкодження її сину [PERSON] . На лікування неповнолітнього [PERSON] та транспортні витрати нею було витрачено близько 20 000 грн. На її картку дійсно перераховувались кошти зі школи, де навчається її син та небайдужими людьми. Перерахована сума склала десь 5 000 грн, які нею були витрачені на лікування сина, дієтичне харчування. Також в результаті неправомірний дій [PERSON] їй та її сину [PERSON] було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 5 000 грн. Моральна шкода виразилась в тому, що вона більше двох тижнів дуже турбувалася за сина, втратила свій життєвий лад. Вчиняючи злочинні дії відносно її сина, відповідач принижував його в присутності сторонніх осіб, чим завдав йому моральної шкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволені відмовити, оскільки на лікування [PERSON] гроші давала школа, перераховуючи їх на картку позивача та готівкою. Також суду пояснила, що нею пропонувалось [PERSON] відвезти її сина до лікаря та оплатити таксі і лікування, проте остання відмовилась та відвезла його в м. Полтаву на лікування. При цьому [PERSON] постійно збільшувала розмір витрат витрачених на лікування, а саме спочатку просила сплатити 8 000 грн, потім 15 000 грн, а в кінці попросила 30 000 грн, оскільки [PERSON] не погодилась відвезти її сина до іншого лікаря, то в неї виникли сумніви, що її син [PERSON] завдав саме таких тілесних ушкоджень [PERSON] . Вона не заперечує щодо відшкодування шкоди, проте вважає, що сума повинна бути значно меншою ніж заявлено [PERSON] та її повинен сплачувати неповнолітній [PERSON] зі своєї стипендії. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволені відмовити, суду пояснив, що ним дійсно було завдано тілесних ушкоджень [PERSON] , проте лікування оплатила школа. Його батьки пропонували батькам [PERSON] відвезти останнього до лікарня та оплатити лікування, проте вони відмовились та відвезли [PERSON] в лікарню, яка знаходиться в місті Полтава. Разом з тим, через декілька днів [PERSON] виставив відео в Інтернеті, де він в м. Полтава перебуває в закладі відпочинку та курить кальян, а тому виникають сумніви, що [PERSON] ним було завдано саме тілесні ушкодження у вигляді зламаної щелепи. Він на даний час навчається в ПТУ №26 та отримує стипендію у розмірі 1 200 грн, майна не має. Суд, заслухавши позивача та відповідачів, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1-3, ч. 6 ст. 81 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.08.2022, яка набрала законної сили 02.09.2022, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із зміною обстановки. Кримінальне провадження №12022175530000066 від 29.01.2022 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрито у зв`язку із звільненням обвинуваченого [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі статі 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки. Як вбачається з вказаної ухвали суду [PERSON] 26 січня 2022 року, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи поряд з клубом «Прометей», що за адресою: [ADDRESS] , маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс три удари, правою рукою, стиснутою у кулак, в область нижньої щелепи зліва [PERSON] , який стояв напроти нього. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно тілесне ушкодження у вигляді перелому суглобового відростку нижньої щелепи зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №552 від 13.07.2022, утворилося від дії тупого предмета з механізмом удару, як мінімум від одного травмуючого впливу, можливо при обставинах, які вказані в наданій на експертизу постанові та за обставин, на які вказує підекспертний під час проведення експертизи та по ступеню тяжкості, відповідно до п.п. 2.2.1, a), 2.2.2. наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до середнього ступеню тяжкості, та яке спричинило тривалий розлад здоров`я. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто вказаною ухвалою суду встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , неповнолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому суглобового відростку нижньої щелепи зліва, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості, та яке спричинило тривалий розлад здоров`я. Як встановлено судом та зокрема не заперечується сторонами по справі, [PERSON] проходив діагностику в приватному стоматологічному кабінеті Dentaris ФО-П [PERSON] , та в подальшому лікування в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. Скліфосовського з діагнозом: перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва та законним представником неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] було сплачено 255 грн за панорамний знімок, що підтверджується фіксальним чеком №200734367 від 27.01.2022, 600 грн за проведене КТ лицевого скелета, що підтверджується фіскальним чеком від 27.01.2022 та 9 500 грн за товар (конструкції для черепно - лицьової фіксації), що підтверджується квитанцією №02-12545676/с від 02.02.2022. При цьому судом не прийнято до уваги фіскальний чек №29500 від 29.01.2022, про придбання ліків - Дескет р-н д/ін. вартістю 356 грн та форте за спрій д/ротов.пор. вартістю 543,40 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що зазначені витрати понесені [PERSON] у зв`язку із лікуванням [PERSON] , а саме відсутня історія хвороби останнього, призначення лікарем саме вказаних ліків. Крім того, як встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується проїзним документом ЄТ №212520 від 25.02.2022, проїзним документом ЄТ №212519 від 25.02.2022, законним представником неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] були понесені витрати на придбання залізничних квитків до м. Полтави в загальному розмірі 641 грн 50 коп. При цьому судом не прийнято до уваги квиток на автобус №141618 від АС Полтава до АС Кременчук вартістю 130 грн, квиток на автобус №136131 від АС Полтава до АС Кременчук вартістю 130 грн та квиток на автобус №1136132 від АС Полтава до АС Кременчук вартістю 130 грн, оскільки вказані квитки не містять відомостей коли саме були здійснені поїздки АС Полтава до АС Кременчук (дата, час відправлення, № рейсу), що не дає можливості встановити, що вказані поїздки здійснювались саме в зв`язку із лікуванням [PERSON] . За викладених обставин, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшло підтвердження те, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , неповнолітньому сину позивача [PERSON] - [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітній [PERSON] перебував на лікуванні у закладах охорони здоров`я і на проведення лікування останнього позивачем [PERSON] було витрачено грошові кошти у загалній сумі 10 996 грн 50 коп. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що існують правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 10 996 грн 50 коп., а у разі відсутності у неповнолітнього відповідача [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, вказану шкоду необхідно стягнути в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його матері - відповідача [PERSON] , а тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд дійшов таких висновків. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як встановлено судом, внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , неповноілтінй син позивача [PERSON] - [PERSON] зазнав фізичного болю та стдаждань, так як йому було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Тобто неповнолітньому [PERSON] безумовно завдано моральну шкоду. Також в судовому засіданні доведено, що позивачу [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок вчинення відносно її неповнолітнього сина [PERSON] кримінального правопорушення, що призвело до порушення нормального життєвого розпорядку через неможливість займатись справами, якими вона зазвичай займалась, витрачати час та кошти не для забезпечення її нагальних проблем, а для лікування сина. При цьому, відповідачі добровільно компенсувати збитки відмовилися, що заподіяло позивачу додатково емоційних переживань, пов`язаних із необхідністю звернення до суду, юридичних консультацій. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом з пояснень позивача [PERSON] та зокрема підтверджується угодою укладеною між адвокатом Горбенко Т.В. та [PERSON] від 15.02.2022, актом здачі - прийняття наданих послуг правового характеру від 12.02.2022, квитанціями №87 від 12.08.2022, №74 від 26.07.2022 та №4536 від 15.02.2022, адвокатом Горбенко Т.В. надано професійну правничу допомогу, за яку позивачем сплачено 3 000 грн. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наданими позивачем доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також розумність та співмірність таких витрат. Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16.11.2000 №13-рп/2000; рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, та на користь позивача понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial