Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

30 вересня 2022 року (за поштовим штемпелем) позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 22.06.2018 року, що стягуються із нього на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, призначений постановою Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року, що стягуються із нього на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29.10.2021 року, що стягуються із нього на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29.10.2021 року, що стягуються із нього на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини до 1/12 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати покласти на відповідачів у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за рішеннями судів з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , на кожну дитину по 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття, а також аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до досягнення сином [PERSON] трьох років. Загальний розмір відрахувань по аліментах із його заробітної плати за виконавчими документами становить 91 %, що майже не залишає йому засобів для існування та є порушенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно положень якої максимальний розмір аліментів, який стягується з боржника, не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. До уточнення позовних вимог позивачем, 26.10.2022 року (за поштовим штемпелем) відповідач [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись на те, що позивач працює водієм в ТОВ «Епіцентр К» з 12.09.2017 року, отримує заробітну плату, має додаткові доходи, стан здоров`я задовільний, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та на її утримання. З аналогічним позовом він уже звертався до суду, і йому було відмовлено. Відповідач [PERSON] своєї позиції щодо уточнених позовних вимог не висловила. До уточнення позовних вимог позивачем, 01.11.2022 року (за поштовим штемпелем) представник відповідача [PERSON] адвокат Коваль Л.М., направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки підстави для зменшення аліментів є недоведеними. Платник аліментів має постійне місце роботи, постійний дохід. При ухваленні рішень про стягнення аліментів на синів [PERSON] та [PERSON] , а в подальшому також, на утримання сина [PERSON] та його матері [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, судами було враховано обставини, що [PERSON] вже є платником аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині доходів боржника на кожну дитину. Судом враховувалось наявність у боржника грошових коштів, рухомого та нерухомого майна. Позивач у позові не навів ніяких нових обставин, які б свідчили про зміну (погіршення) його здоров`я, зменшення його доходу чи значні зміни його сімейного стану. До відзиву на позовну заяву додано попередній розрахунок витрат відповідача [PERSON] з надання професійної правничої допомоги адвокатом Коваль Л.М. на суму 15000,00 грн та копію квитанції до прибуткового касового ордера на суму 7000,00 грн. У заяві від 31.01.2023 року адвокат Коваль Л.М. зазначає, що правова позиція відповідача [PERSON] , наведена у відзиві на позовну заяву, не змінилася, відповідач позов не визнає, просить його залишити без задоволення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що у зв`язку зі сплатою аліментів на дітей, йому залишається мало коштів. Він готовий сплачувати аліменти на утримання усіх дітей і на користь [PERSON] , однак враховуючи ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» просить, щоб відрахування із його заробітної плати в загальному були не більше 50 %. Крім того, виконавчою службою із його заробітної плати, неоднаково стягуються аліменти на дітей. Зазначив, що він продовжує працювати водієм у ТОВ «Епіцентр К», два роки назад йому підняли заробітну плату, сімейне становище у нього не змінилося, стан здоров`я дозволяє працювати. Щодо витрат на правничу допомогу, то заперечує повністю, вважає, що звернення до адвоката є безпідставним. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомила. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Коваль Л.М., надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача [PERSON] , позов не визнають повністю, просять у задоволенні позову відмовити повністю. Судом встановлено, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 22.06.2018 року у справі № 365/86/18 вирішено розмір аліментів, призначених рішенням Згурівського районного суду Київської області від 12.09.2013 року у справі № 365/651/13-ц, змінити та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-18). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2018 року вбачається, що на підставі виконавчого листа № 365/86/18, виданого 22.06.2018, відкрито виконавче провадження № 57362321 (а.с. 7, 25). Постановою від 15.11.2018 у даному виконавчому провадженні звернуто стягнення на доходи боржника (а.с. 27). Постановою Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року, яким змінено рішення Згурівського районного суду Київської області від 30.08.2018 у справі № 365/373/18, постановлено: збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/5 до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття; збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання [PERSON] з 1/20 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення [PERSON] трьох років (а.с. 11-12, 13-15). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2019 року відкрито виконавче провадження № 58165352 на підставі виконавчого листа № 365/373/18, виданого 17.01.2019 року (а.с. 8). У даному виконавчому провадженні 08.02.2019 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 28). З копії рішення Згурівського районного суду Київської області від 20.03.2019 року у справі № 365/48/19 вбачається, що позивач [PERSON] звертався до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та на утримання [PERSON] до досягнення сином [PERSON] трьох років, у задоволенні якого [PERSON] було відмовлено (а.с. 107-111). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] , помер [INFO] (а.с. 29). У зв`язку з цим, припинилися виплати аліментів на утримання сина [PERSON] та його матері [PERSON] до досягнення [PERSON] трьох років. Заочним рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29.10.2021 у справі № 365/451/21, яке набрало законної сили, вирішено: стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною трьох років до [INFO] (а.с. 19-22). На підставі виконавчого листа № 365/451/21, виданого 06.12.2021, відкрито виконавче провадження № 68218 (а.с. 84). Із копії довідки про доходи [PERSON] вбачається, що він з 12.09.2017 року постійно працює на посаді водія автотранспортних засобі міжнародних перевезень (експедитор за суміщенням) в ТОВ «Епіцентр К». За період з квітня по вересень 2022 року [PERSON] нараховано дохід в загальному розмірі 129813,65 грн, з яких утримано податків - 25313,65 грн, утримано аліментів - 66350,00 грн, до видачі 38150,00 грн (а.с. 102). Із звітів про здійснення відрахувань та виплат ТОВ «Епіцентр К» щодо [PERSON] вбачається, що за виконавчим документом № 365/451/21 від 06.12.2021 здійснюється відрахування у меншому розмірі, ніж за виконавчими документами № 365/86/18 від 22.06.2018 та № 365/373/18 від 17.01.2019 (а.с. 103, 104, 105). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, не суть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.\~12, ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши наведені в справі аргументи, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не довів у суді належними і допустимими доказами наявність підстав для зменшення аліментів, а саме, що у нього погіршився його матеріальний стан чи стан здоров`я, чи змінився сімейний стан після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також на утримання [PERSON] . Враховуючи право кожної дитини на достатній рівень життя, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що визначені судовими рішеннями аліменти на утримання дітей та [PERSON] відповідають вимогам сімейного законодавства, правових підстав для зменшення розміру стягуваних із позивача [PERSON] аліментів на синів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та на відповідача [PERSON] суд не вбачає, тому у задоволені позову [PERSON] слід відмовити. Щодо посилання позивача на те, що загальне стягнення аліментів за виконавчими листами становить 91 % та що на сина [PERSON] стягуються аліменти у меншому розмірі, ніж на синів [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає, що виконання судових рішень не входить до компетенції суду. Порядок виконання судових рішень, в тому числі порядок розподіл стягнутих з боржника грошових сум, врегульований ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач за подання позову сплатив судовий збір у загальному розмірі 3969,60 грн (а.с. 30, 96), який просив стягнути з відповідачів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, суд вбачає за необхідне залишити понесені судові витрати щодо сплати судового збору за позивачем. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача [PERSON] адвокат Коваль Л.М., додала до відзиву на позовну заяву копію договору-доручення про надання правничої допомоги адвокатом від 25.10.2022, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 53-55), а також попередній розрахунок витрат відповідача [PERSON] з надання професійної правничої допомоги адвокатом Коваль Л.М. у загальному розмірі 15000,00 грн та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 47/22 від 30.10.2022 на суму 7000,00 грн (а.с. 60). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано детальний опис виконаних робіт, кількість витрачено часу та вартість таких робіт (а.с. 60). Відповідно до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена\~сума відшкодування витрат на професійну\~правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи та виконаними роботами. Щодо участі в судових засіданнях, то судом встановлено, що представник відповідача кілька разів з`являлася на судові засідання, проте в ці дні було знеструмлення Згурівського районного суду Київської області, у зв`язку з чим судові засідання не відбувались. У судових засіданнях 21.11.2022 та 31.01.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Коваль Л.М., участі не брала, направила заяви про розгляд справи у її відсутність. Підготовка та укладення Договору-доручення про надання правничої допомоги у справі № 365/453/22 тривалістю 1 год та вартістю 1000,00 грн не є послугою з надання правничої допомоги у цій справі, а стосується оформлення договірних відносин між адвокатом та клієнтом, а тому стягненню з відповідача в порядку розподілу судових витрат не підлягає. У попередньому розрахунку витрат з надання професійної правничої допомоги зазначений вид робіт «Складання клопотань про витребування доказів та про виклик свідків» тривалістю 2 год загальною вартістю 2000,00 грн. Адвокатом Коваль Л.М. заявлене клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого суд відмовив у зв`язку з тим, що витребовувані докази не стосуються предмету доказування у справі. Клопотання про виклик свідків не заявлялось. Тому суд дійшов висновку, що ці витрати не є обґрунтованими та необхідними для розгляду цієї справи. Інші послуги пов`язані з розглядом справи, проте їх вартість є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Крім того, суд звертає увагу на те, що представником відповідача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги. На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд. Велика Палата у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved