Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати поважними причини пропущення строку для подання заяви для прийняття спадщини і визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилався на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,2658 га кадастровий номер 6124687500:01:001:0640, розташовану в с. Староміщина Тернопільського району Тернопільської області. Згідно із заповітом позивач є спадкоємцем майна померлого. У жовтні 2022 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки пропустив встановлений законом строк для звернення з такою заявою. Позивач зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживав окремо від спадкодавця, про існування заповіту дізнався лише у 2022 році. Позивач до суду не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №199. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,2658 га кадастровий номер 6124687500:01:001:0640, розташованої на території Староміщинської сільської ради Підволчиського району Тернопільської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ №073575. За життя [PERSON] склав заповіт від 17 листопада 2014 року, посвідчений секретарем Староміщинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за № 29, за яким [PERSON] заповів вказану вище земельну ділянку позивачу [PERSON] . У жовтні 2022 року позивач звернувся до Теофіпольської державної\~нотаріальної конториіз заявою про прийняття спадщини, тобто після спливу шестимісячного строку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск шестимісячного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини. Звертаючись з цим позовом позивач посилався на те, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки не проживав разом зі спадкодавцем, про існування заповіту не знав, а тому не мав можливості вчасно оформити спадкові права. Згідно зі статтею 1233 статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19). Суд виходить з того, що позивачем надано докази на підтвердження своїх вимог щодо поважності причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку і ці докази суд визнає достатніми для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи спір у цій справі судом враховано свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримано принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved