Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] 15.12.2022 року звернулася в суд з позовом до ДП «ЛДЗ «Лорта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.06.2022 року по 30.11.2022 року в сумі 46964,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала начальником бюро обліку реалізованої продукції і фінансово-розрахункових операцій відділу центральної бухгалтерії (580) на ДП «ЛЗД «ЛОРТА», а 22.04.2021 року була звільнена з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. Станом на день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, а остаточний розрахунок з позивачем відповідач здійснив 30.11.2022 року. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.06.2022 року по 30.11.2022 року в сумі 46964,60 грн. Ухвалою суду від 30.12.2022 року вказану позовну заяву [PERSON] , після усунення 29.12.2022 року позивачем недоліків згідно ухвали суду від 20.12.2022 року, прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 07.02.2023 року уповноважений представник відповідача подала суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивач неодноразово зверталась в суд та отримала грошові кошти від ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на загальну суму 125577,95 грн. При цьому позивач отримала вказані кошти не перебуваючи у трудових відносинах з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», а вказані кошти були виплачені їй як компенсація. Також зазначила, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.11.2022 року вже було стягнуто з відповідача на користь позивача средній заробіток за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 17.11.2021\~року по\~01.06.2022\~року у\~розмірі 50\~292 грн. Грошові кошти по виконавчих листах стягуються з рахунку ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» періодично в порядку черговості, а відтак відповідачу невідома черговість перерахування грошових коштів стягувачам. Таким чином, жодної вини відповідача щодо отримання грошових коштів позивачем лише 30.11.2022 року немає. Крім того, вказала, що 01.07.2022 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким було внесено зміни до ст.117 КЗпП. Таким чином, на час подання позовної заяви [PERSON] чинною була ст.117 КЗпП із змінами від 01.07.2022 року, тому в разі задоволення позову сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні не може бути більша ніж за 6 місяців. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з ч. 1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», де з 03.08.2020 року була переведена на посаду начальника бюро обліку реалізованої продукції і фінансово-розрахункових операцій відділу центральної бухгалтерії (580), і з 22.04.2021 року була звільнена з підприємства за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.54-55) Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.07.2021 року у цивільній справі №462/3374/21 позов [PERSON] задоволено частково, визнано незаконним і скасувано наказ ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» № 97к від 22.04.2021 року про звільнення [PERSON] за ст.38 КЗпП України, в решті позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.11.2021 року скасовано рішення Залізничного районного суду мЛьвова від 12.07.2021 року, стягнуто з ДП «ЛДЗ «Лорта» на користь [PERSON] вихідну допомогу в сумі 23297,40 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 року по 16.11.2021 року у розмірі 51772 грн. Крім цього, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.11.2022 року у цивільній справі №462/2826/22 стягнуто із ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2021 року по 01.06.2022 року у розмірі 50 292 грн. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Тобто, судом достовірно з?ясовано, що позивач вже зверталась до суду з окремим позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який був задоволений вищевказаним рішенням у справі №462/2826/22. Рішенням Залізничного\~районного суду\~м.Львова\~від 16.07.2021\~року у\~цивільній справі\~№462/2826/22\~стягнуто із\~ДП «ЛДЗ\~«ЛОРТА» на\~ користь [PERSON] 321 421,90 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв?язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по квітень 2021 року, в розмірі 135 841,68 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 21.06.2022 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16.07.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ДП «ЛДЗ «Лорта» на користь [PERSON] 50508,55 грн. ненарахованої та невиплаченої заробітної плати. Також встановлено та підтверджується випискою по рахунку від 02.12.2022 року, що на картковий рахунок позивача 30.11.2022 року зараховано 40668,51 грн. (а.с.49) на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 21.06.2022 року. Зі змісту даного позову вбачається, що позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.06.2022 року по 30.11.2022 року з підстав передбачених ст.116, 117 КЗпП України, обґрунтовуючи це тим, що грошові кошти, які були стягнуті на її користь відповідно до рішення суду у справі №462/2826/22 були отримані лише 30.11.2022 року. Суд вважає вищевказані твердження позивача некоректними, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з статтею 117\~КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, законодавець, встановивши обмеження щодо виплати роботодавцем працівнику сум середнього заробітку за час затримки терміном у шість місяців, закріпив на законодавчому рівні застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності під час вирішення вказаної категорії трудових спорів, про необхідність застосування яких Велика палата Верховного суду зазначила в постанові від 26.06. 2019 року у справі №761/9584/15-ц. Як було встановлено під час розгляду справи, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.11.2022 року по справі №462/2826/22 з ДП ЛДЗ «ЛОРТА» на користь [PERSON] було стягнуто середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 17.11.2021\~року по\~01.06.2022\~року у\~розмірі 50\~292\~грн.(а.с.10-14). Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У трудових відносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи права відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Оскільки позивач реалізувала своє право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 року по 01.06.2022 року, тому покладення додаткової відповідальності на роботодавця суперечитиме наведеним вимогам ч.1 ст.117 КЗПП України, а також принципам добросовісності та співмірності, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України,\~враховуючи,\~що в\~задоволенні позову\~відмовлено,\~то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed