Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Керівник СВК «Черповоди» та директор ТОВ «Черповоди» - Деренюк Ю.М. звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Фермерського господарства «Хорста», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним наказу Міністерства юстиції України, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачами фізичними особами та СВК «Черповоди» були укладені договори оренди земельних ділянок. Також договори оренди земельних ділянок були укладені між [PERSON] , спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] і ТОВ «Черповоди». Вказані договори є чинними, їх строк дії не закінчився, вимог про розірвання договорів позивач не отримував. Договори також не були розірвані у судовому порядку, відсутні судові рішення про визнання їх недійсними. У 2016, 2017, 2019 роках позивачі здійснили державну реєстрацію права оренди СВК «Черповоди» та ТОВ «Черповоди» земельних ділянок на підставі укладених договорів, користувалися земельними ділянками та сплачували орендну плату. 25.03.2019 адвокат Стамбула В. М., від імені відповідачів фізичних осіб, подав у Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України скаргу на рішення державного реєстратора. Скарга мотивована тим, що договори оренди землі відповідачі з СВК «Черповоди» нібито не підписували. Комісія скаргу розглянула і ухвалила Висновок від 01.04.2019, яким рекомендувала скаргу задовольнити та скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок відповідачів-фізичних осіб. На підставі вказаного Висновку Комісії Міністерством юстиції України виданий наказ №1047/5 від 03.04.2019 про скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, що прийняті приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, що прийняте державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Черкаської області Кравець Г.В. В подальшому земельні ділянки, які до видання оскаржуваного наказу перебували в оренді у позивачів, відповідачі передали в оренду ФГ «Хорста». Позивачі вважають Висновок необґрунтованим, а оскаржуваний наказ незаконним. Крім того, вважають, що Комісія розглянула скаргу поза межами 60-ти денного строку встановленого ч. 3 ст. 37 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, вказують, що вони сплачували відповідачам-фізичним особам орендну плату за користування земельними ділянками. Претензій щодо розмірів орендної плати та строку її виплати від відповідачів позивач не отримував. Факт користування позивачем земельними ділянками відповідачі визнавали, вимог щодо повернення, усунення перешкод у користуванні, тощо СВК «Черповоди» не висловлювали. Комісія не повідомила СВК «Черповоди» та ТОВ «Черповоди» про розгляд скарги, не надала СВК «Черповоди» копію скарги за два дні до розгляду скарги чим порушила вимоги п. 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації та право СВК «Черповоди» на захист. 04.04.2019 державний реєстратор виконавчого комітету Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області Косолап В. І. прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди ФГ «Хорста» земельних ділянок відповідачів фізичних осіб. Вважають, що договори оренди землі укладені ФГ «Хорста» з фізичними особами відповідачами є недійсними. Оскільки оспорювані договори є недійсними, право оренди на їх підставі не виникає і відповідно не підлягає державній реєстрації. Зазначене є підставою для скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ФГ «Хорста» на земельні ділянки, право оренди яких раніше набули СВК «Черповоди» та ТОВ «Черповоди». У зв`язку з викладеним позивачі звернулися до суду для захисту свої порушених прав. Ухвалою судді від 22.11.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачам право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивачів у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. 28.12.2022 на адресу суду надійшов відзив разом із підтвердженням його направлення усім учасникам справи, від головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародного співробітництва у Черкаській області Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко М.О., в якому вказано, що Міністерство юстиції України позов не визнає та вважає, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації здійснила розгляд скарги у відповідності до законодавства чинного на момент розгляду скарги, а Міністерство юстиції України діяло у межах свої повноважень та прийняло законне та вмотивоване рішення у формі наказу. Посилаючись на норми чинного законодавства України, відповідні обставини та обгрунтування, що зазначені у відзиві на позов, просить у задоволенні позову керівника СВК «Черповоди» та директора ТОВ «Черповоди» - Деренюка Ю.М. відмовити в повному обсязі. 30.12.2022 на адресу суду від головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародного співробітництва у Черкаській області Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко М.О. надійшли додаткові пояснення, в яких вказано, що з системного аналізу положень пунктів 10-11 Порядку № 1128 вбачається, що на Міністерство юстиції України покладений обов`язок щодо запрошення скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб для розгляду скарги та повідомлення про дату, час та місце засідання Колегії, на якому скаргу буде розглянуто. Таке запрошення здійснюється шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мі`юсту та додатковим шляхом (в разі наявності відповідних відомостей). Тому на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України розміщено оголошення про проведення 01.04.2019 о 15 год. 30 хв. засідання Комісії Міністерства юстиції України з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Тому позивачі були належним чином повідомленими про день та час розгляду скарги. Станом на 15.02.2023 від інших відповідачів до суду відзиву подано не було. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника відповідача, суд дійшов такого висновку. 26.03.2019 року до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України було подано колективну скаргу адвоката Стамбули В.М., який діяв інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та просив провести перевірку правомірності та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.02.2017 № 33752609, від 01.11.2016 № 32141610, №32141516, від 05.01.2017 № 33349373, №33349372, від 17.09.2016 №31435981, №31436011, від 20.02.2017 № 33927712, від 08.02.2017 № 33752595, від 01.11.2016 № 32141511, №32141518, від 17.09.2016 № 31435999, від 24.09.2016 № 31549905, від 04.01.2017 № 33341978, від 17.09.2016 № 31436028, від 12.12.2016 № 32851009, від 18.11.2016 № 32419576, від 25.11.2016 № 32544614 прийняті приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентиною Петрівною, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про інше речове право ( право оренди) сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» (далі СВК «Черповоди») на земельні ділянки; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.06.2014 № 13604015, прийняте державним реєстратором Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області Сивачук Ксенією Сергіївною, на підставі яких до Державного реєстру прав внесено запис про інше речове право (право оренди) [PERSON] на земельну ділянку; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2014 № 14617030, прийняте держаним реєстратором Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області Косолапом Віктором Івановичем, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про інше речове право (право оренди) [PERSON] на земельну ділянку. 01.04.2019 на засіданні Комісії адвокатом Стамбулою В.М. було подано доповнення до скарги від 01.04.2019 з вимогою також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2016 № 29733543, від 24.01.2019 № 45202073, від 29.03.2019 № 46212409. У скарзі наявні посилання на те, що договори оренди землі скаржники з СВК «Черповоди» та ТОВ «Черповоди» не підписували та стверджують, що безпідставність та незаконність даних рішень державних реєстраторів полягає в тому, що відповідні речові права було зареєстровано за відсутності необхідних на те документів, зокрема без підписаних скаржниками договорів оренди земельних ділянок, заяв на вчинення реєстраційних дій, сплачених квитанцій за вчинення реєстраційних дій тощо, адже факт підписання таких документів, також факт оплати вчинення таких реєстраційних дій скаржники заперечують повністю. Комісія, розглянувши скаргу, перевіривши відомості, що містяться в Державному реєстрі прав, додані до скарги документи, встановивши обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, визнали скаргу такою, що підлягала частковому задоволенню. Відповідно до Висновку Комісії від 01 квітня 2019 року, скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 25.03.2019 з доповненнями до неї від 01.04.2019 задоволено частково; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.02.2017 № 33752609, від 01.11.2016 №№ 32141610, 32141516, від 05.01.2017 №№ 33349373, 33349372, від 17.09.2016 №№ 31435981, 31436011, від 20.02.2017 № 33927712, від 08.02.2017 № 33752595, від 01.11.2016 №№ 32141511, 32141518, від 17.09.2016 № 31435999, від 24.09.2016 № 31549905, від 04.01.2017 № 33341978, від 17.09.2016 № 31436028, від 12.12.2016 № 32851009, від 18.11.2016 №32419576, від 25.11.2016 № 32544614, від 24.05.2016 № 29733543, прийняті приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П.; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2019 № 45202073, прийняте державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Черкаської області Кравець Г.В. В частині задоволення інших вимог відмовлено. 03.04.2019 за результатами розгляду колективної скарги адвоката Стамбули В.М. в інтересах [PERSON] та інших фізичних осіб від 26.03.2019, в порядку статті 37\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Мінюстом було прийнято рішення у формі Наказу №1047/5, зокрема, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.02.2017 № 33752609, від 01.11.2016 №№ 32141610, 32141516, від 05.01.2017 №№ 33349373, 33349372, від 17.09.2016 №№ 31435981, 31436011, від 20.02.2017 № 33927712, від 08.02.2017 № 33752595, від 01.11.2016 №№ 32141511, 32141518, від 17.09.2016 № 31435999, від 24.09.2016 № 31549905, від 04.01.2017 № 33341978, від 17.09.2016 № 31436028, від 12.12.2016 № 32851009, від 18.11.2016 №32419576, від 25.11.2016 № 32544614, від 24.05.2016 № 29733543, прийняті приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П.; про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2019 № 45202073, прийняте державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Черкаської області Кравець Г.В.; в частині задоволення інших вимог відмовлено. 16.01.2023 на виконання ухвали суду про витребування доказів від Державної податкової служби України надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 21.12.2022. З відповідних відомостей вбачається, що відповідач [PERSON] у третьому кварталі 2017 року отримала від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 9000 грн.; [PERSON] у другому та четвертому кварталі 2015 року отримала від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 10509,85 грн., у третьому кварталі 2016 року 5175 грн., у четвертому кварталі 2017 року 4500 грн.; [PERSON] у 2015 році отримав від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 10509,85 грн., у 2016 році - 5175 грн., у 2017 році 4500 грн.; [PERSON] у 2015 році отримав від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 10509,85 грн., у 2016 році - 5175 грн., у 2017 році 4500 грн.; [PERSON] у 2015 році отримала від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 7856,80 грн., у 2016 році - 592,25 грн., у 2017 році - 200 грн., у 2018 році 13500 грн.; [PERSON] у 2015 році отримала від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 5375,10 грн., у 2016 році - 6802,25 грн., у 2017 році - 8160 грн., у 2018 році 1165,56 грн.; [PERSON] у 2015 році отримала від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 6877 грн., у 2016 році -10350 грн., у 2017 році 5000грн., у 2018 році 5000грн.; [PERSON] у 2015 році отримав від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 7107 грн., у 2016 році 10350 грн., у 2017 році 9005 грн., у 2018 році 9000 грн.; [PERSON] у 2015 році отримала від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 38506,10 грн., у 2016 році - 39311,07 грн., у 2017 році - 28492 грн., у 2018 році 41985 грн.; [PERSON] у 2015 році отримав від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 5750 грн., у 2016 році 11500 грн., у 2017 році 9000 грн., у 2018 році 9000 грн.; [PERSON] у 2015 році отримала від СВК «Черповоди» грошові кошти (дохід від надання майна в оренду, код 106) в сумі 7728 грн., у 2016 році - 11787 грн., у 2017 році - 15000 грн. Слід зазначити, що до відзиву головний спеціаліст відділу судової роботи та міжнародного співробітництва у Черкаській області Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко М.О. долучила пояснення приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П, які остання подала Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України. Приватний нотаріус вказувала, що в порушення вимог пункту 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 112, суб`єктом розгляду скарги їй не надано копії скарги та доданих до неї документів не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Крім того приватний нотаріус зазначила, що скаржники не тільки знали про існування зареєстрованих речових прав - договорів оренди щодо належних їм земельних ділянок, а і реалізовували протягом 2016-2019 свої права, передбачені даними договорами. Зокрема вони отримували орендну плату, що підтверджувалося касовими ордерами про отримання орендної плати за 2016-2019 роки, з зазначенням в них періоду, за який отримано орендну плату, розмір та особистих підписів скаржників про отримання вказаної орендної плати. Разом з тим, приватний нотаріус посилаючись на фактичні обставини та вимоги законодавства України вказувала на відсутність підстав для задоволення скарги. Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин.) Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Відповідно до частини другої\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. З урахуванням предмета спору, мотивів та правового обґрунтування оскарження наказу Міністерства юстиції України, для правильного вирішення справи, суду необхідно з`ясувати, чи був оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України винесений у межах повноважень, відповідно до закону, з дотриманням встановленої процедури та на законних підставах. \~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. За змістом частини першої\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~загальними засадами\~державної реєстрації\~прав є:\~1)\~гарантування державою\~об`єктивності,\~достовірності та\~повноти відомостей\~про зареєстровані\~права на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження; 2)\~обов`язковість державної\~реєстрації прав\~у Державному\~реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4)\~внесення відомостей\~до Державного\~реєстру прав\~виключно на\~підставах та\~в порядку,\~визначених цим\~Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. За змістом частини першої\~статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство\~юстиції України\~розглядає скарги: 1)\~на рішення\~державного реєстратора\~про державну\~реєстрацію прав\~(крім\~випадків,\~коли таке\~право набуто\~на підставі\~рішення суду,\~а також\~коли щодо\~нерухомого майна\~наявний судовий\~спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Так, частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності). За приписами частин дев`ятої та десятої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до пункту 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (далі - Порядок №1128) для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом. За приписами пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження. Відповідно до п.9 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Згідно п.10\~Порядку №1128,\~суб`єкт розгляду\~скарги своєчасно,\~але не\~пізніше ніж\~за два\~дні до\~дня розгляду\~скарги по\~суті,\~повідомляє особам,\~запрошеним до\~розгляду скарги\~по суті,\~про час\~і місце\~розгляду скарги\~в один\~з таких\~способів: 1)\~телефонограмою (якщо\~номер телефону\~зазначено у\~скарзі); 2)\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги). Як стверджує відповідач, всю належну інформацію про розгляд скарги Комісією Міністерства юстиції України з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації, що призначена на 01.04.2019 о 15 год. 30 хв., було розміщено 29.03.2019 о 17:06 год. на офіційному веб-сайті Мін`юсту, про що у матеріалах справи є відповідь ДП "Національні інформаційні системи". У матеріалах справи відсутні будь-які докази вручення копії скарги та додатків до неї всім учасникам розгляду скарги. До відзиву відповідачем долучено тільки копії супровідних листів від 28.03.2019 про направлення скарги разом із додатками та вказівкою про те, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією буде опубліковано на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Проаналізувавши наведені норми Порядку, суд дійшов висновку про те, що чинне законодавство передбачає обов`язок комісії під час розгляду скарги запросити до цього процесу суб`єктів оскарження та інших заінтересованих осіб, що зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей у реєстрі, надати цим особам копію скарги та доданих до неї матеріалів не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті та своєчасно повідомити осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, про час і місце її розгляду в один із встановлених Порядком способів. Таке повідомлення повинно містити інформацію про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги. Верховним Судом у справі № 826/19452/16 зазначено, що Міністерством юстиції України не дотримано правил Порядку № 1128 щодо дотримання прав та інтересів позивача, як зацікавленої особи в частині надання останньому копії скарги та доданих до неї документів при розгляді скарги. У постанові від 28 березня 2018 року Верховний Суд відхилив посилання скаржників на те, що наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування спірного наказу, адже важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли. Тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення". Закон не містить вказівки впродовж якого строку Міністерство юстиції має повідомити про розгляд скарги, а суд не поставить собі за обов`язок його застосування.\~Але попри це, суд вважає, що Міністерство юстиції України повинно його розглядати таким чином, щоб сторонній спостерігач міг упевнитись у тому, що Міністерство юстиції України вдавалося до розумних заходів для розгляду скарги та забезпечення прав учасників реєстраційних відносин. Повідомлення про оскарження суб`єкта в стислі строки або у формі, яка не є загальноприйнятою для відповідних правовідносин, не може бути визнана розумним і прийнятим, щоб визнати оскарження суб`єкта або особу повідомлену про надходження скарги та правомірну участь у її розгляді. Разом з тим, правові наслідки подання скарги за межами шістдесятиденного строку визначено у пункті 8 частини 8 статті 37 Закону № 1952-ІУ, відповідно до якого якщо закінчився встановлений законом строк подання скарги, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що зі скаргою на дії, рішення або бездіяльність державного реєстратора скаржник може звернутися протягом 60 днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. При цьому однією з підстав відмови у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строк подачі скарги. Відповідно до пункту 7 Порядку № 1128, у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу. Всупереч пункту 8 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Комісія, задовольняючи скаргу порушила умови подання скарги, а саме, прийняла скаргу до розгляду після закінчення встановленого законом строку для її подачі. У постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 826/9614/17 колегія суддів визнала необгрунтованими доводи, що встановлення дотримання строку звернення зі скаргою є виключними повноваженнями Міністерства юстиції України, оскільки відповідно до пункту 5 Порядку № 1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення, зокрема: чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги. Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.96 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідалася» та «могла довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який особа не знала про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернулася по його захист, недостатньо (постанова Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 521/10053/17-ц). Відповідно до вимог ст. 13, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Як убачається із тексту скарги, скаржники зазначили, що на земельних ділянках було помічено невідому сільськогосподарську техніку, що обробляла належні їм земельні ділянки, а згодом невідомі особи, які представились працівниками охоронної фірми, повідомили скаржникам та їх родичам про те, що відповідні земельні ділянки перебувають в оренді та користуванні невідомої юридичної особи. Скаржники не вчиняли жодних правочинів щодо таких ділянок та не передавали правовстановлюючі документи на вказані ділянки жодним особам, а відтак й не відслідковували будь-яких відомостей з державних реєстрів щодо таких ділянок. Договори оренди земельних ділянок, нібито укладені між скаржниками та ТОВ «Черповоди» та СВК «Черповоди» жодним зі скаржників не укладались, а факт існування таких договорів став відомий їм лише із відомостей, викладених у Інформаційних довідках, отриманих скаржниками лише з 15.03.2019. Отже, для з`ясування дати, з якої розпочинається відлік, необхідно досліджувати об`єктивні та суб`єктивні фактори, які сприяють реалізації особою зазначеного права. Звертаючись зі скаргою на рішення державного реєстратора, у випадку пропуску визначеного законодавством строку, скаржники повиннні довести факт того, що вони не знали та з об`єктивних причин не могли дізнатися про порушення своїх цивільних прав, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилалася. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] 01.01.2016 (а.с.127 т.1), [PERSON] 05.01.2016 (а.с.11 т.2), [PERSON] 01.01.2016 (а.с.140, 154 т.1), [PERSON] 17.01.2017 (а.с.37,46 т.2), [PERSON] 10.11.2015 (а.с. 190, 203 т.1), [PERSON] 10.11.2015 (а.с.217 т.1), [PERSON] 01.02.2016 ( а.с.226 т.1), [PERSON] 20.12.2016 (а.с.19 т.2), [PERSON] 01.01.2016 ( а.с. 178 т.1), [PERSON] , [PERSON] 01.10.2015 ( а.с. 168 т.1), [PERSON] 01.01.2016 ( а.с. 118 т.1), [PERSON] 14.02.2014 ( а.с.1 т.2) уклали з СВК «Черповоди», договори оренди землі. Вказані договори підписані орендодавцями, у судовому порядку недійсними або неукладеними не визнавалися. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, справі № 2-383/2010). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями\~\~ [PERSON] .. Спадкодавець [PERSON] 15.11.2013 уклав договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Черповоди» ( а.с.28 т.2). Крім того, [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , уклала 01.07.2016 договори оренди земельних ділянок з СВК «Черповоди» ( а.с.55, 64 т.2). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Власники земельних ділянок, які успадкували земельні ділянки, що були предметом договорів оренди, набули прав та обов`язків за ними в тих самих обсягах, що належали спадкодавцям.\~\~ Отже, відповідачі фізичні особи не тільки могли знати, а й безумовно знали, що\~\~їх земельні ділянки перебували в оренді позивача. Крім того, відповідачі отримували орендну плату за договорами оренди в грошовій формах від ТОВ «Черповоди» та СВК «Черповоди». Відтак, отримавши відповідні пояснення зацікавлених осіб в частині наявності чинних договорів оренди землі, укладених відповідачами фізичними особами, а також їх спадкодавцями, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України не могла не усвідомлювати, що строк для оскарження рішень державних реєстраторів, встановлений законом у 60 днів, давно сплив. Тобто скаржникам було відомо про наявність договорів оренди, вони отримували оренду плату, а реєстраційні рішення були прийняті з 2016 і ніхто із скаржників будь-яких претензій не заявляв. Крім того, позивачі вказують на обов`язок скаржників знати про свої права, й останні могли з 2016 року із відкритих реєстрів дізнатися про зареєстровані речові права. При цьому, зазначена Комісія не звернула увагу, що\~\~жоден з скаржників не надав до поданої скарги доказів недійсності чи не укладення зазначених договорів, а у своєму висновку питання пропуску встановленого п. 3 ч. 2\~ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~строку взагалі не вирішила. Видавши на підставі зазначеного висновку Комісії оспорюваний наказ, Міністерство юстиції України також не звернуло уваги, що порушення встановленого строку у відповідності до п. 8 ч. 8 цього ж\~Закону\~є підставою до відмови в задоволенні скарги. Таким чином, недотримання особою, яка подає скаргу, передбачених законом вимог щодо її оформлення та подачі, неподання доказів порушення внаслідок прийняття державним реєстратором рішень її прав, виключає можливість розгляду скарги та є безумовною підставою для відмови у її задоволенні. Справедливість рішення (як судового, так і прийнятого відповідним органом) вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Рішення органу, до повноважень якого належить вирішення того чи іншого питання, має містити пояснення (мотиви), чому орган вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому враховано одні докази, але не взято до уваги інших доказів, чому обрано ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосовано чи не застосовано встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Установивши, що відповідачі (фізичні особи) звернулися зі скаргою про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки із пропуском встановленого строку, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що скарга не відповідала вимогам статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначені процедурні порушення розгляду скарги\~ обумовлюють наявність достатніх і більшості правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.04.2019 N 1047/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх оскарження", яким підтверджено висновок Комісії, складений за результатами її розгляду, що заявляє про відповідні обставини. Суд також вважає за необхідне зазначити, що порушення Комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації заяв розгляду скарги, що стало підставою для скасування позову Міністерства юстиції України в судовому порядку, не означає, що суд погоджується/не погоджується із правомірністю дій державного реєстратора під час здійснення спільних реєстраційних дій, після по суті виявлених порушень у діях державного реєстратора.\~Можливість у такій перевірці може виникнути, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що Комісією дотримано процедури розгляду скарги, однак запитувач не погоджується з виявленими порушеннями по суті. Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1047/5 від 03.04.2019. Що стосується вимог позивачів про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про право оренди земельних ділянок слід зазначити наступне. За загальним правилом і з урахуванням статей\~641\~та\~642 ЦК України\~моментом, з якого договір вважається укладеним, є момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, тобто повного і безумовного прийняття однією стороною пропозиції другої сторони укласти договір на визначених і добровільно погоджених ними умовах. За таких обставин, укладення договору є певним процесом (від направлення оферти до моменту надання договору юридичної сили), а не моментальною, одноактною дією, та фактично складається з кількох стадій, що слідують послідовно одна за одною, а саме: подання однією стороною пропозиції щодо укладення договору, прийняття погодженої пропозиції другою стороною, надання договору необхідної форми (з урахуванням законодавчих вимог), а за необхідності - нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконати обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Частиною четвертою\~статті 124 ЗК України\~передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом частини другої\~статті 792\~ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства\~Земельним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі». Одна і та сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів, укладених з різними орендарями, та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря). Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря. Такий правовий висновок висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 587/2331/16-ц (провадження № 14-411цс19), від 09 жовтня 2019 року в справі № 387/1095/17 (провадження № 14-414цс19), від 20 листопада 2019 року у справі № 669/930/16-ц (провадження № 14-486цс19), від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (провадження № 14-442цс19). Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Суд вважає, що саме на відповідачів покладається обов`язок представити докази на підтвердження відповідних обставин. З врахуванням того, що відповідачі фізичні особи та ФГ «Хорста» не скористались правом подати відзив на позов, а отже не заперечують перед судом тверджень позивача. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тобто, звернення із цим позовом до суду зумовлено необхідністю захисту права оренди на об`єкти нерухомого майна та відповідно відновлення у Державному реєстрі відомостей про це майно до попереднього стану. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. З огляду на задоволення основних позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1047/05 від 03.04.2019, відповідно до якого було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права оренди земельних ділянок відповідачів фізичних осіб, тому підлягають задоволенню також і похідні вимоги про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про право оренди земельних ділянок. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог керівника СВК «Черповоди» та директора ТОВ «Черповоди» - Деренюка Ю.М. до Міністерства юстиції України, Фермерського господарства «Хорста», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним наказу Міністерства юстиції України, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved