Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивач, через свого представника, звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] , в якій також зареєстрована відповідач, але не проживає у даному житловому приміщенні. Факт реєстрації місця проживання відповідача у згаданому житловому приміщенні порушує права та майнові інтереси, оскільки позивач вимушена сплачувати додаткові комунальні платежі за відповідача. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS] . Представник позивача подав клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без участі позивача та її представника; позовні вимоги підтримав повністю; проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 37). Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 28, 34). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування від 08.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 8373 (а.с. 9) та свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2004 року (а.с. 12) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району від 21.02.2003 року «Про розгляд клопотання депутатської групи смт. Гуйва та мешканців про присвоєння назв вулицям» (а.с. 14) [ADDRESS] власності [PERSON] на зазначену вище квартиру підтверджується також витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності №\~319608301\~від 05.01.2023\~року (а.с. 30-31). Зі змісту довідки № 592 від 15.08.2022 року (а.с. 15) вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею за цією адресою зареєстрована [PERSON] (сестра). Згідно акту № 28 від 27.05.2022 року та акту № 45 від 10.08.2022 року на фактичне не проживання громадян за адресою (а.с. 16, 17) [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2011 року, оскільки проживає в Російській Федерації. Зазначене підтверджується відміткою у паспорті (а.с. 19). Відповідно до положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України,\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) та\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1\~ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1\~ст. 319 ЦК України). Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Частиною 2\~статті 405 ЦК України\~визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі N 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі N 753/481/15-ц (провадження N 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі N 695/2427/16-ц, (провадження N 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі N 523/12186/13-ц (провадження N 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача, яка не пов`язана спільним побутом з позивачем, у належному останній житловому приміщенні, має істотне значення, оскільки створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, у зв`язку з чим, дослідивши питання дотримання балансу між захистом права власності позивача та захистом права відповідача на користування квартирою, а також враховуючи те, що відповідач не є власником спірного будинку, суд вважає за потрібне визнати останню такою, що втратила право користування належною позивачу квартирою [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави 992,40 грн судового збору, від сплати якого позивача звільнено на підставі п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved