Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

11.10.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти за надання централізованого опалення до квартири за адресою: [ADDRESS] в розмірі 54401 грн., та понесені судові витрати пов`язані з розглядом даної справи ( а. с. 2-7). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.01.2006 ним було укладено договір № 2-70/2006 інвестування будівництва житлового будинку, а саме 2-во кімнатної квартири на [ADDRESS] . 07.06.2006 ним, до кредитного договору № 014/5022/74/36656 від 07.06.2006 укладено договір іпотеки відносно вказаної квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1286з. 11.07.2006 між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них народилось двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На підставі акту від 08.10.2010 № 123/2010 йому було передано вказано квартиру та відповідно до свідоцтва права власності від 24.02.2011 він став власником зазначеної квартири. 26.10.2010 було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Також зазначено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2016 шлюб між ними було розірвано. В зв`язку з чим вони почали проживати окремо, відповідач з дітьми залишилась проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідач не сплачувала платежі за комунальні послуги. При цьому він сплачує аліменти на утримання дітей щомісячно та несе додаткові витрати на утримання дітей, забезпечуючи їх всім необхідним не лише для навчання, а й для побуту та повсякденного життя. 29.07.2021 йому було вручено КПТМ «Бориспільтепломережа» вимога-претензія щодо оплати боргу в розмірі 54401,46 грн. Відповідач зареєстрована та постійно проживає за адресою : [ADDRESS] , але не бере жодної участі в утриманні зазначеної квартири, внаслідок чого постійно виникають заборгованості. 30.08.2021 було укладено договір № 311 про надання послуг з централізованого опалення та договір № 2 від 30.08.2021 на добровільне погашення заборгованості про надання послуг з централізованого опалення та надано розстрочку на оплату заборгованості по 9066,91 грн. В зв`язку з тим, що з відповідачем не досягнуто жодної згоди щодо відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 27.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 31). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, зазначивши, що відповідач проживає в квартирі і користується послугами. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в повному обсязі, зокрема, зазначивши, що при звернення з позовом до суду позивач не надав доказів фактично понесених витрат, а також, звертаючи увагу, що на даний час в суді розглядається спір щодо поділу вказаної квартири. Крім того, відповідач проживала в квартирі з дітьми та не має нести самостійно такі витрати. Також зазначила, що відповідач з 24.02.2022 в квартирі не проживає, оскільки виїхала з дітьми за кордон, тому не могла оплачувати комунальні послуги. Заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, вважає їх необґрунтованими та неспівмірними з заявленими вимогами. Представник третьої особи - Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» у призначене судове засідання не з`явився, до суду надійшов лист з проханням розгляд справи проводити без участі представника, проти заявлених вимог не заперечують (а. с. 43). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.07.2006, в якому у них народилось двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами ( а. с. 15-17). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2016 між сторонами шлюб було розірвано ( а. с. 18). Крім того встановлено, що 11.01.2006 між ДП МО України «Укрвійськбуд» та [PERSON] було укладено договір інвестування будівництва житлового будинку № 2-70/2006, предметом якого є квартира за адресою : [ADDRESS] , кількість кімнат 2, загальна площа 59,53, житлова площа 29,54 ( а. с. 8). 07.06.2006 укладено договір іпотеки відносно вказаної квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1286з ( а. с. 11-12). Відповідно до акту від 08.10.2010 № 123/2010 позивачу [PERSON] було передано квартиру [ADDRESS] ( а. с. 13). 24.02.2011 за позивачем на підставі свідоцтва про право власності від 24.02.2022 Виконавчого комітету Бориспільської міської ради було зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією д Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.05.2019 ( а. с. 19). 30.08.2021 між позивачем та КПТМ «Бориспільтепломережа» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення № 311 ( а. с. 20-21). Крім того 30.08.2021 між позивачем та КПТМ «Бориспільтепломережа» було укладено договір № 2 про добровільне погашення заборгованості про надання послуги з централізованого опалення ( а. с. 22). За змістом укладеного договору споживачу [PERSON] надано розстрочку у погашенні заборгованості послуг з централізованого опалення, що утворилась станом на 01.09.2021 на суму 54401,46 грн. з виплатою по 9066,91 грн. (а. с. 22). Вказану заборгованість позивачем було погашено, що підтверджується квитанціями : №39765059-1 від 03.11.2021 на суму 9067,00 грн., № 40248594-2 від 29.11.2021 9067,00 грн., № 40674725-2 від 20.12.2021 9067,00 грн., № 41370972-1 від 27.01.2022 9067,00 грн., № 43121143-1 від 17.06.2022 9067,00 грн. ( а. с. 53-55). Крім того встановлено, що зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Реєстраційної служби Бориспільської міської ради ( а. с. 30). Як визнано\~сторонами,\~в провадженні\~Бориспільського міськраойнного\~суду Київської\~області знаходиться\~цивільна справа\~№359/4032/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТ.НЕТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРО.НЕТ», про встановлення факту проживання однією сім`ю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та про поділ майна подружжя. Предмет спору у якій є, зокрема вимога щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] , та складається з двох житлових кімнат, загальною площею 60,1 кв.м., в тому числі житловою площею 29,9 кв.м. Разом із з цим на даний час рішення у вказаній справі не ухвалено. Проте, наявність спору між колишнім подружжям [PERSON] щодо права власності на квартиру не позбавляє суд можливості встановити фактичні обставини справи на підставі наявних у справі доказів. Як вказує позивач, та повністю визнано відповідачем, на момент звернення з позовом до суду відповідач та неповнолітні діти сторін постійно проживали за вказаною адресою. Таким чином,\~вищенаведені фактичні\~обставини підтверджують,\~що відповідач\~ [PERSON] \~ вселилася\~та проживала\~в квартирі,\~як член\~сім`ї позивача\~ [PERSON] ,\~та продовжувала\~проживати в\~квартирі після\~розірвання шлюбу\~з двома\~їх спільними\~з позивачем дітьми. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно із положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в\~частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162\~цього Кодексу. За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, позивач, як особа, яка в силу правовстановлюючих документів, є власником квартири, а також відповідач, яка наразі оспорює право приватної власності на квартиру позивача, та фактично на момент виникнення спірних правовідносин проживала і користувалася вказаним житловим приміщенням, зобов`язані у рівних частках нести витрати на утримання такого житла. У тому числі на сторони покладені рівні обов`язки нести такі витрати як батьки двох неповнолітніх дітей, які також проживали та фактично користувались квартирою та відповідно послугами з її централізованого опалення. Доказів, що сплачені позивачем на користь відповідача в рахунок аліментів кошти покривали такі витрати, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Як встановлено, позивачем за вищевказані послуги перераховано 54401 гривень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача коштів понесених на утримання квартири, а саме за послуги централізованого опалення підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути частину таких витрат, що становить 27200 грн. 50 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За загальним правилом, визначеним ст.141 ЦПК України понесені стороною судові витрати стягуються пропорційно до задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ч.4, ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 25000 грн. ( а. с. 1, 26). Так, розмір понесених витрат на правничу допомогу підтверджується попереднім розрахунком, актом приймання-передачі виконаних робіт від 29.09.2023, розрахунковою квитанцією від 29.09.21 ( а. с. 24-25). Разом із з цим, дослідженням Попереднього розрахунку судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с.24) та Акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.25) встановлено, що вони включають, у тому числі, вартість консультації (1500грн.) та вартість вивчення матеріалів та узгодження правової позиції (3500грн.). На переконання суду обидві послуги є взаємопов`язаними та, безумовно, мали бути обґрунтованими щодо визначеної вартості в частині кількості витраченого часу, обсягу вивчених документів, встановленими тарифами. Крім того, визначена позивачем та адвокатом наперед вартість послуги з представництва в Бориспільському міськрайонному суді (15000 грн.) також мала бути обґрунтованою із зазначенням прогнозованої (за результатами розгляду - фактичної) кількості витраченого часу (проведених засідань, їх тривалості), а також щодо застосованих тарифів (вартість участі адвоката в одному судовому засідання чи години роботи адвоката). За відсутності таких детальних розрахунків, сторона відповідача була позбавлена можливості оцінити їх відповідність складності справи, засадам розумності, добросовісності і справедливості. Крім того, визначена вартість складання позовної заяви та формування для подачі до суду становить 5000грн. З урахуванням викладеного, а також зважаючи на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути частину понесених витрат на професійну правничу допомогу, які можна вважати обґрунтованими та співмірними з зі складністю справи та пропорційними із заявленими позовними вимогами, якими на переконання суду є: 2000 грн. консультація, вивчення матеріалів та узгодження правової позиції, 5000 грн. складання позовної заяви, 3000 грн. представництво в суді. Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн., що був сплачений у мінімально визначеному Законом України «Про судовий збір» розмірі та є прямими збитками позивача, та частину понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., тобто частину витрат, які визнані судом обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: partial