Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

У квітні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області із вказаним позовом, в якому просив суд: - визнати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо передачі на торги «Право вимоги за кредитним договором №1701/0708/77-009 від 04.07.2008 року, укладеним з [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», забезпечення: земельна ділянка несільськогосподарського призначення, загальною площею - 0,166 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Колоденка, іпотекодавецем є позичальник» неправомірним, а результати електронного аукціону з продажу лота F11GL37059 недійсними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04 липня 2008р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та позивачем, було укладено кредитний договір №1701/0708/77-009, відповідно до якого він отримав в кредит грошові кошти в розмірі 39000,0 дол. США строком до 03 липня 2027р. Для забезпечення виконання кредитного договору він передав в іпотеку банку земельну ділянку несільськогосподарського призначення, загальною площею - 0,166 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Колоденка, а між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №1701/0808/77-009-Р-1 від 04 липня 2008р. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 березня 2016р. на користь ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 790305,66 грн. Як зазначив у позові позивач, у зв`язку з примусовим виконанням даного рішення у Відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, з нього щомісячно стягується 20 % від всіх видів доходів. Також позивач зазначив у позові, що у зв`язку із здійсненням процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, а уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. 25 березня 2019р. позивач дізнався, що 18 березня 2019р. відбувся продаж на «голландському» аукціоні право вимоги за кредитним договором №1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р., забезпечення: вищезазначена земельна ділянка, переможцем якого, відповідно до протоколу №UA-EA-2019-01-28-000076-b, стала [PERSON] . Позивач вважає, що відповідачем Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час продажу на аукціоні права вимоги за кредитним договором №1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р. неправомірно визначено в сторону завищення ціни активу, тобто визначення обґрунтованості та правильності початкової ціни активу викликає сумнів та є неправильною. В обґрунтування таких тверджень позивач вказав, що в публічному паспорті активу зазначено загальний залишок заборгованості (без штрафів та пені), що становить 1349278,96 грн., який складається з залишку по тілу кредиту 916389,98 грн. та залишку по процентам 432888,98 грн., а в рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 24 березня 2016р. стягненню підлягала сума заборгованості в розмірі 716337,24 грн. за тілом кредиту та 73968,42 грн. відсотків. За таких обставин, позивач вважає, що рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про передачу на електронні торги право вимоги за вищевказаним кредитним договором із забезпеченням є неправомірним, а результати електронного аукціону - недійсними. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2019р. цивільну справу № 570/1696/19 передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2019р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання. 13 грудня 2019р. на адресу суду від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, тобто Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Нормативно - правовими актами, які регулюють відносини у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, передбачено обов`язок Фонду щодо затвердження переліку майна банку, що підлягає продажу та затвердження умов відкритих торгів. Проте, обов`язок щодо формування активу покладається на неплатоспроможний банк, зокрема на малий комітет з управління активами. Законодавство зобов`язує Фонд затвердити умови продажу активів банку. Також відповідач вважає, що позивачем у позові не надано належних обґрунтувань неправомірності дій Фонду щодо затвердження умов продажу права вимоги за кредитним договором № 1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р. із забезпеченням, враховуючи прямо покладений Законом на Фонд обов`язок щодо здійснення відчуження активів ПАТ «Дельта Банк» з метою задоволення вимог кредиторів банку, а також не наведено порушень процедури проведення такого аукціону. 18 грудня 2019р. на адресу суду від відповідача ПАТ «Дельта Банк» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач у відзиві вказав, зокрема, про те, що в позовній заяві не зазначається, яким чином та ким саме порушено права позивача, а тому правові підстави позову є незрозумілими. Обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам процесуального законодавства, оскільки не забезпечує ефективне поновлення нібито порушених прав позивача, а лише робить неможливим виконання рішення (у разі задоволення позовної заяви) через відсутність правового механізму та як наслідок порушення прав добросовісного покупця активу. Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2020р. апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019р. повернуто скаржнику. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання 30 січня 2023р., учасники судового розгляду не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися в установлений законом порядок, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, проте, доказів поважності причин неявки до суду представник позивача не надав; від представника відповідача Фонду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Інші учасники судового розгляду жодних заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи без їх участі до суду не направили. Враховуючи тривалий розгляд справи та те, що представником позивача не надано доказів поважності причин неявки до суду, виходячи з положень ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу без участі учасників судового розгляду. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це вставнолено судом, що 04 липня 2008р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №1701/0708/77-009, відповідно до якого позичальник [PERSON] отримав в кредит грошові кошти в розмірі 39000,0 дол. США, з відсотковою ставкою 13 % річних строком до 03 липня 2027р. 04 липня 2008р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №1701/0708/77-009-Р-1, згідно якого поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] , взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 1701/0708/77-009. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору 04 липня 2008р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №1701/0708/77-009-Z-1 за умовами якого останній передав в іпотеку банку земельну ділянку несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,166 га, кадастровий номер 56246859:00:02:005:0368, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована: с. Колоденка, Рівненського району Рівненської області. Також судом встановлено, що 25 травня 2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, зокрема і за кредитним договором від 04 липня 2008р. №1701/0708/77-009. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2016р. у справі № 569/11797/15, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 790305,66 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту - 716337,24, заборгованість за відсотками - 73968,42 грн. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору, тому у банку виникло право достроково звернутись до нього та [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В свою чергу, судом встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015р. №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 березня 2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015р. запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладі фізичних осіб 02 жовтня 2015р. прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банку Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05 жовтня 2015р. до 04 жовтня 2017р. включно, в подальшому його повноваження були продовжені на два роки до 04 жовтня 2019р. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон № 4452-VI). Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Частиною 4 ст. 44 цього Закону визначено, що Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, норми Закону № 4452-VI є спеціальними, тобто він є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Повноваження Фонду під час здійснення ліквідації банку визначені в ст. 48 Закону № 4452-VI. Так, зокрема, п.п.2, 4, 9 ч.1 ст. 48 зазначеного Закону, передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом. Порядок прийняття рішень та вчинення дій Фондом щодо виведення з ринку банку, який визнаний неплатоспроможним рішенням Національного банку України; відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме, підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку встановлюється та регулюється Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 05.07.2012 року № 2 (далі по тексту -Положення №2). За змістом пп. 5.1 п. 5 розділу V Положення №2 порядок організації передпродажної підготовки, реалізації майна банку, у тому числі консолідованого продажу майна банку (кількох банків), затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку за найвищою вартістю. Порядок реалізації майна банку визначається Законом та окремими нормативно-правовими актами Фонду з питань продажу активів. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації. Фонд може утворювати колегіальні органи з питань консолідації та продажу активів різних банків. У процесі продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, Фонд забезпечує дотримання принципу рівного та недискримінаційного доступу потенційних покупців до інформації щодо активів (майна), що реалізуються, в тому числі шляхом оприлюднення такої інформації відповідно до Закону та нормативно-правових актів Фонду з питань продажу активів. Підпунктом 5.5 п. 5 розділу V Положення №2 встановлено, що виконавча дирекція Фонду або колегіальний орган Фонду з питань консолідації та продажу активів (у разі делегування йому відповідних повноважень) приймає рішення про: затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу; об`єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об`єктів; строки та заходи передпродажної підготовки майна; затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу; обмеження загальної кількості відкритих торгів, на яких пропонуються до продажу одні й ті самі об`єкти або пули активів; проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків. Відповідно до пп.5.11 п. 5 розділу V Положення №2, реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 року № 388 затверджено Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються (далі по тексту - Положення № 388), метою якого є визначення порядку організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, у тому числі визначення принципів та критеріїв черговості продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, які застосовуються при формуванні як планів продажу активів (майна) на рівні банків, що ліквідуються, так і пропозицій з продажу окремих активів / пулів активів. За змістом п. 1 розділу ІІ «Визначення термінів» Положення № 388 функції з приводу надання необхідної інформації щодо активів (майна) відповідного банку для прийняття рішень стосовно їх продажу покладаються на малий комітет з управління активами (далі по тексту - МКУА), який створений на базі діючої організаційної структури банку, що ліквідується, або Фонду. Пунктом 1 розділу IV Положення № 388 визначено, що у разі формування плану продажу активів (майна) МКУА банку такий МКУА банку подає його уповноваженому структурному підрозділу Фонду перед затвердженням Фондом. Разом з планом продажу активів (майна) МКУА банку подає до Фонду перелік активів (майна) банку, що не підлягають продажу. У будь-якому разі МКУА формує та затверджує протоколом пропозицію щодо кожного активу (майна), лота або пулу відповідно до плану продажу активів (майна) банку. Пропозиції формуються МКУА відповідно до планів продажу активів (майна) та затверджуються протоколом МКУА. Якщо пропозиції сформовані МКУА банку, такі пропозиції разом з протоколом передаються до Фонду. МКУА банку має подати уповноваженому структурному підрозділу Фонду пропозиції щодо кожного активу (майна), лота або пулу, а в разі формування пропозицій МКУА Фонду - відповідному колегіальному органу Фонду або виконавчій дирекції Фонду. Уповноважений структурний підрозділ формує висновки щодо кожного активу (майна), лота або пулу активів (майна). Зміни до пропозицій готуються у вигляді окремого протоколу МКУА та погоджуються у порядку, визначеному цим пунктом. З огляду на викладене вбачається, що нормативно - правовими актами, які регулюють відносини у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, передбачено обов`язок Фонду затверджувати перелік майна банку, що підлягає продажу та затверджувати умови відкритих торгів. Проте, обов`язок щодо формування активу покладається на неплатоспроможний банк, зокрема на МКУА. Законодавство зобов`язує Фонд затвердити умови продажу активів банку. Окрім того, Фонд рішенням «Про утворення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів, делегування йому частини повноважень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» від 05 липня 2017р. № 2837 утворив Комітет з питань консолідації та продажу активів, який є постійно діючим колегіальним органом Фонду, якому виконавча дирекція Фонду делегувала окремі повноваження щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються. Основними завданнями Комітету є: визначення строків та заходів передпродажної підготовки активів (майна) банків, що ліквідуються; визначення способів, порядку та умов продажу активів (майна) банків, що ліквідуються; попередній розгляд документів та проектів рішень, що подаються на розгляд виконавчої дирекції Фонду, з питань продажу активів (майна) банків, що ліквідуються; забезпечення координації роботи структурних підрозділів та уповноважених осіб Фонду на ліквідацію банків в частині продажу активів (майна) банків, що ліквідуються; надання рекомендацій щодо внесення змін до нормативно-правових актів Фонду в частині продажу активів (майна) банків, що ліквідуються. Комітет реалізовує свої завдання щодо активу (майна), лота, пулу активів (майна), балансова вартість яких (якого) є меншою 100 млн. грн. та початкова ціна / ціна реалізації яких (якого) є меншою або рівною балансовій або оціночній вартості (для прав вимоги за кредитними договорами - меншою або рівною заборгованості за такими договорами (заборгованість за основним боргом, нарахованими відсотками, а також передбаченими договором комісійними винагородами) або оціночній вартості). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комітету Фонду гарантування з питань консолідації та продажу активів від 07 листопада 2018р. № 2313 було затверджено умови продажу активів АТ «Дельта Банк», зокрема: право вимоги за кредитним договором № 1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р., укладеним з фізичною особою. До відзиву відповідач долучив Регламент роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються з якого вбачається, що реалізація активу здійснюється шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції. Відповідно до п.7.21. Регламенту ЕТС переможець зобов`язаний підписати протокол електронного аукціону протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його формування в ЦБД та надати оператору, через електронний майданчик якого такий переможець набув право участі в електронному аукціоні. У випадку не підписання протоколу електронного аукціону, з урахуванням пунктів 8.1, 8.2 глави 8 цього Регламенту ЕТС, ЕТС автоматично присвоює електронному аукціону статус «Результати аукціону скасовано». Згідно з п.7.22. Регламенту ЕТС переможець зобов`язаний укласти договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону за умови відсутності рішення Фонду стосовно продовження такого строку. У випадку не підписання договору ЕТС автоматично присвоює електронному аукціону статус «Результати аукціону скасовано». 18 березня 2019р. відбулися електронні торги лоту F11GL37059: Право вимоги за кредитним договором № 1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р., укладеним з фізичною особою. Забезпечення: Земельна ділянка несільськогосподарського призначення, загальною площею - 0,166 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: Рівненська область, Рівненський район., с. Колоденка. Іпотекодавцем є позичальник. Продаж відбувся за згодою заставодержателя. Електронні торги за лотом F11GL37059 оформлені протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-01-28-000076-b. Із змісту даного протоколу вбачається, що початкова (стартова) ціна лоту - 1349278,96 грн., мінімальна ціна лоту - 269855,79 грн., переможець - учасник [PERSON] , сума, яка підлягає сплаті переможцем банку - 269855,79 грн. 02 квітня 2019р. ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та [PERSON] (покупець) за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №UA-EA-2019-01-28-000076-b від 18 березня 2019р., уклали договір №1224/К купівлі-продажу майнових прав. Так, за цим договором продавець передав у власність покупцеві майнові права, а саме право вимоги за кредитним договором № 1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р. З приводу тверджень позивача, що відповідачем під час продажу на аукціоні право вимоги за кредитним договором №1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р. неправомірно визначено в сторону завищення ціни активу, внаслідок чого визначення обґрунтованості та правильності початкової ціни активу у позивача викликає сумнів, суд зазначає наступне. Пунктом 1 розділу VI Положення № 388 передбачено, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується, зокрема, право вимоги. У п. 3 розділу VI Положення № 388 зазначено, що початкова ціна активів (майна) банку, що ліквідується, не повинна бути нижчою за оціночну вартість, визначену незалежним суб`єктом оціночної діяльності на дату формування ліквідаційної маси, або на останню дату оцінки активів (майна). При цьому, як вказано в п. 1 розділу ІІ «Визначення термінів» Положення № 388, початкова ціна - ціна активу (майна) на перших відкритих торгах (аукціоні), відображена у рішенні Фонду про затвердження умов продажу активу (майна). Відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону № 4452-VI майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку. Таким чином, оціночна вартість права вимоги за кредитним договором № 1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р., укладеним з фізичною особою, із забезпеченням, визначена ТОВ «Бізнес Ассіст» станом на 01 січня 2016р., становила 228460,0 грн., а ціна продажу активу за результатами проведеного аукціону склала 269855,79 грн., що повністю відповідає умовам продажу, затвердженим рішенням Комітету Фонду гарантування з питань консолідації та продажу активів від 07 листопада 2018 рок № 2313. Посилання позивача на ту обставину, а саме, як на порушення його прав, що на електронних торгах визначено розмір заборгованості - 1349278,96 грн., тоді як судовим рішенням встановлено інший розмір заборгованості - 790305,66, грн., суд не приймає до уваги, оскільки обсяг боргових зобов`язань та розмір права вимоги фізичної особи [PERSON] за кредитним договором № 1701/0708/77-009 від 04 липня 2008р. можуть бути ним оспорені після пред`явлення до нього вимог новим кредитором. При цьому у разі пред`явлення до позивача вимог зі сторони нового кредитора, позивач несе обов`язок з виконання кредитного договору у межах визначеними його сторонами умов. Суд вважає, що електронні торги, на яких було продано право вимоги за кредитним договором, жодним чином не порушують прав та інтересів позивача, який є боржником за кредитним договором, право вимоги за яким було відчужено. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ч. 1 ст. 16 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020р. по справі №639/7253/18 зазначив, що згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015р. у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016р. у справі № 6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що протягом всього часу розгляду справи, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, що під час проведення електронних торгів мало місце порушення вимог чинного законодавства України з боку відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, внаслідок чого такі дії вплинули на результати електронних торгів, що є головною умовою, яка має бути встановлена судом при вирішенні спору даної категорії, а також не навів жодних обґрунтувань з посиланням на докази, яким чином результати електронних торгів порушили його права і законні інтереси, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання результатів електронного аукціону недійсними. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed