Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 30 серпня 2008р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис №53. Зазначає, що за час спільного подружнього життя у них (сторін) народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Покликається на те, що сімейне життя між ними (сторонами) не склалось через розходження поглядів на життя, неприязні відносини, постійні розлади в сім`ї. Стверджує, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої морально-психологічної атмосфери. Вказує, що з його ініціативи між ними (сторонами) постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їхні діти, що негативно впливає на їхній психічний стан. Стверджує, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, не взмозі підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Вважає, що їхній (сторін) шлюб фактично припинив існування, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її (позивачки) інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб між нею, позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , а після розірвання шлюбу і надалі бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити та здійснити розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] » та просить залишити за нею понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~від останнього\~поступила телефонограма,\~відповідно до якої зазначив, що не може прибути в судове засідання, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд справу розглянути у його відсутності. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 19.08.2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з наявними у ній недоліками, які позивачкою усунуто. Ухвалою судді від 27.09.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив). Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 08.11.2022р. подружжю надано строк для примирення. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 09.01.2023р. поновлено провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 30 серпня 2008 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис №53. Від подружнього життя в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються, між ними відсутнє взаєморозуміння, за термін наданий судом на примирення сторони не помирились, позивачка [PERSON] не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Вказані обставини\~підтверджуються:\~свідоцтвом про\~шлюб серії [NUMBER] від 29.05.2009 року, копіями сторінок паспортів сторін; копіями свідоцтв про народження дітей сторін; іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, виходячи з фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін двох малолітніх дітей, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення та враховуючи інші обставини життя подружжя, з урахуванням наданого судом терміну на примирення та періоду часу, який пройшов з часу звернення з позовом в суд до часу ухвалення судом рішення по суті спору, під час якого відповідачем [PERSON] не надано жодних доказів, що ним вживались заходи для збереження сім`ї та подальше визнання ним позовних вимог, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] бажає надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується поданою нею квитанцією №ПН1416257 від 28.07.2022р. (платник: [PERSON] , банк платника: АТ АКБ «Львів»). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, однак з урахуванням думки позивачки [PERSON] , судові витрати слід залишити на нею.

Outcome: approved