Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.08.2002 року Виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис № 18. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини не склались через втрату почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, спільне проживання припинено з початку березня 2019 року, сім`я розпалася та носить виключно формальний характер. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 20.02.2023 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, і просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 20.02.2023 звернулася до суду із заявою, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить провести розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Долученою до матеріалів справи документацією доведено, що 27 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим повторно 21 квітня 2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 18. Разом із тим, з початку березня 2019 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, а їх збереження суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, шлюб носить формальний характер, і його збереження суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved