Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.10.2022 р. звернулася в суд з позовом до відповідача Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що позивач 08 вересня 2017 року була прийнята на роботу медичною сестрою до вищого Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В.Руднєва», відповідно до наказу про прийому на роботу від 07.09.2017 року №27-К. 26 грудня 2017 року між позивачем та Міністерством оборони України був укладений контракт про проходження військової служби строком на три роки (з 26.12.2017 року по 25.12.2020 року), відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII 1992 року (із змінами). Керівництво вищого комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В.Руднєва» було повідомлено про укладений контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби строком на три роки, та надано всі необхідні документи. Наказом від 25 січня 2018 року № 1-К позивача було звільнено з посади сестри медичної коледжу з 26.12.2017 року, у зв`язку укладенням контракту про проходження військової служби.\~ Копію наказу про звільнення, трудову книжку та письмово повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, від відповідача з січня 2018 року по даний час позивач не отримувала наручно, та не давала згоди на пересилання поштою. 25 листопада 2019 року позивач зверталась до Управління Держпраці Сумській області із заявою з приводу її незаконного звільнення. Згідно відповіді Управління Держпраці у Сумській області від 17.12.2019 року № Ш-838/17-08/2019/977 зазначено, що «за результатами проведеного інспекційного відвідування встановлені порушення вимог ч. 1 ст. 47 та ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України. З огляду на встановлені факти порушення чинного законодавства про працю, за результата інспекційного відвідування, головним державним інспектором складено акт, вживаються заходи щодо внесення керівнику закладу припису про усунення виявлених порушень, за виконанням якого був встановлений контроль. 29 червня 2022 року позивач звернулась до Управління Держпраці у Сумській області про надання завіреної копію акта, припису та надання інших документів про встановленні факти порушень чинного законодавства про працю, за результатами інспекційного відвідування. Своєю відповіддю від 06.07.2022 № СМ/1/391-ЗВ-22 Управління держпраці у Сумській області надали позивачу запитувані документи. 29 червня 2022 року позивач звернулась до відповідача про надання копії наказу про звільнення, трудову книжку, письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, та інші підтверджуючі документи про звільнення з роботи, однак відповіді по даний час не отримала. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки, відповідно до ви пункту 3 частини першої статті 36 та частини третьої статті 119 КЗ України, за позивачем зберігається місце роботи, посада та середній заробіток\~ у період проходження строкової військової служби під час дії особливого періоду, що настав в Україні. На підставі наведених обставин, позивач просить суд: - визнати незаконним та скасувати наказ від 25 січня 2018 року №1-К директора коледжу вищого комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В.Руднєва», яким було звільнено [PERSON] , [INFO] , з посади сестри медичної коледжу з 26.12.2017 року, у зв`язку із укладенням контракту про проходження військової служби; - поновити на роботі [PERSON] на посаді сестри медичної Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж ім С.В.Руднєва» (коледжу вищого комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В.Руднєва») з 26.12.2017 року; - стягнути з Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 грудня 2017 року по час постановлення рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання 07.02.2023 р. не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від неї до суду надійшла заява в якій вона просила проводити розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, позов підтримала та простила позовні вимоги задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача в судове засідання 07.02.2023 р. не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився повторно, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Контракт для проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу з особового складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду або продовження військової служби, що відповідає пункту 26 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008. Днем фактичної демобілізації вважають день виключення із списків особового складу військової частини, у зв`язку зі звільненням з військової служби. Таке виключення оформляють наказом військової частини, а також робиться відповідний запис у військовому квитку (пп. 3 та 4 Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу, і п. 3 Положення про військовий квиток офіцера запасу, затверджених Указом Президента України від 25.05.94 р. № 263/94). Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою та четвертою статті 119 КЗпП України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту». З положень зазначених норм законів вбачається, що гарантії, передбачені частинами третьою, четвертою статті 119 КЗпП України, надаються не тільки особам, які були призвані на військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, але і тим, що були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці чи настання особливого періоду. Відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України поширення гарантій щодо збереження місця роботи законодавець не ставить у залежність від виду контракту, а тільки умову, що такі гарантії надаються особі у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, а саме: під час мобілізації, на особливий період. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період діє в Україні відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року N 113-VII. який набрав законної сили 20 січня 2015 року, яким оголошено проведення часткової мобілізації. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 04.05.2022 р. №01-10/1122 Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва», [PERSON] працювала\~ на посаді сестри медичної коледжу з 08.09.2017 р.\~ по 26.12.2017 р. (а.с.47). Згідно копії наказу Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» від 25.01.2018 р. [PERSON] звільнено з посади сестри медичної коледжу з 26.12.2017 р., у зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби (а.с.45-46). Згідно довідки від 01.07.2022 р. № 2615-5001821929 [PERSON] ,\~ [INFO] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа із [ADDRESS] та зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.9). Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 15.09.2018 р. [PERSON] ,\~ [INFO] , є учасником бойових дій (а.с.10). 26 грудня 2017 року між [PERSON] та Міністерством оборони України був укладений контракт про проходження військової служби строком на три роки (з 26.12.2017 року по 25.12.2020 року), відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII 1992 року (із змінами) (а.с.11-12). Згідно копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] [ADDRESS] від 23.04.2022 р. [PERSON] звільнено наказом командира 27 реактивної артилерійської бригади від 24.04.2022 р. №65-РС з військової служби у запас (а.с.14). Згідно копії повідомлення Управління Держапраці у Сумській області від 06.07.2022 р. №СМ/1/391-3В-22 [PERSON] надіслані акти інспекційного відвідування відповідача та припис від 19.12.2019 р.(а.с.19). Згідно копії акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) Управлінням Держапраці у Сумській області юридичної особи - Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» від 13.12.2019 р., проведеним інспекційним відвідуванням\~ встановлено, що [PERSON] прийнято на посаду сестри медичної коледжу з 08.09.2017 р. на 2017-2018 навчальний рік. На підставі наказу від 25.01.2018 р. №1-к [PERSON] звільнено із займаної посади, у зв`язку із укладанням контракту\~ про проходження військової служби на підставі\~ п.3 ст.36 КЗП України. [PERSON] з 26.12.2019 р. була відсутня на робочому місці, про що посадовими особами Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» складалися акти про перевірку наявності працівників коледжу на робочих місцях, які підлягали\~ дослідженню під час інспекційного відвідування (акт від 26.12.2017, 27.12.2017, 28.12.2017, 29.12.2017, 05.01.2018, 12.01.2018). Згідно усних пояснень директора закладу освіти [PERSON] встановлено, що\~ [PERSON] в усній формі повідомляла заклад, що має намір укладати контракт про проходження військової служби, однак відповідних документів закладу не надавала. Комунальний заклад Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» листом від 16.01.2018 №01-10/12 направлений запит до Військового комісаріату Путивльського району про надання\~ інформації щодо перебування [PERSON] на військовій службі з 26.12.2017 р. у зв`язку із її відсутністю на роботі, та письмових підтверджень її місця знаходження. Листом від 24.01.2018\~ р. №46 [INFO] повідомив заклад, про те, що [PERSON] з 26.12.2017 р. укладений контракт про проходження військової служби і з 28.12.2017 р., остання перебуває на військовій службі. Проведеним інспекційним відвідуванням\~ виявлені порушення ч.1 ст. 47 КЗпП, ч.3 ст.119 КЗпП (а.с.20-23). Згідно листа Управління Держапраці у Сумській області від 19.19.2019 р., директору Комунальний заклад Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» винесено припис про усунення виявлених порушень від 19.12.2019 №СМ2364/186/АВ/П та зобов`язано директора\~ Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» усунути порушення виявлені за результатами інспекційного відвідування від 13.12.2019 р. (а.с.24, 26-27). Згідно копії постанови по справі про адміністративне правопорушення №СМ2364/186/АВ-СМ7584П186/ПИТ/ПС від 03.03.2020 р., директора Комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний фаховий коледж імені С.В.Руднєва» Фомакіна Л.Б. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП, та накладено штраф в сумі 850 грн. (а.с.28-29). Згідно копії довідки військової частини № [NUMBER] від 23.04.2022 р. №998 наданій [PERSON] про те, що вона дійсно у період з 30.04.2018 р. по 23.08.2018 р., з 02.09.2018 р. по 31.10.2018 р., з 07.05.2019 р. по 27.06.2019 р., з 09.07.2019 р. по 06.09.2019 р., з 17.09.2019 р. по 03.11.2019 р., з 06.06.2020 р. по 19.08.2020 р., з 05.09.2020 р. по 17.12.2020 р. безпосередньо брала участь у здійсненні заходів із забезпечення\~ національної безпеки\~ і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій, Луганській областях (а.с.34). З урахуванням досліджених матеріалів справи, суд зазначає наступне. Щодо строків вирішення трудового спору. Як зазначалося позивач звернулася до суду з позовом про вирішення трудового спору 14.10.2022, а наказ про звільнення був винесений роботодавцем 26.12.2017. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів визначені в статті 233 КЗпП, і, на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, діяли дві редакції цієї норми Закону. Так, статтею 233 КЗпП України, в редакції Закону до 10.06.2021, було визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Законом України № 1217-IX від 05.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», який набрав чинності 10.06.2021, у частині першій статті 233 слова "з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки" замінено словами "з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення". До матеріалів справи позивачем додано копію наказу від 25 січня 2018 року № 1-К, яким позивача було звільнено з посади сестри медичної коледжу з 26.12.2017 року. Проте, з пояснень наданих у позові, такий наказ позивач отримала в Управлінні Держапраці у Сумській області, а не в роботодавця, що суд не відносить до офіційного вручення наказу про звільнення, в значенні ст. 233 КЗпП України. Таким чином, з досліджених матеріалів справи не встановлено, що після звільнення позивача, їй офіційно не було вручено роботодавцем копію наказу про звільнення або видано трудову книжку, а тому суд приходить до висновку, що позов слід вважати таким, що поданий з дотриманням строків встановлених ст. 233 КЗпП. Щодо гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків. Як зазначалося, статтею 119 КЗпП визначені гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків, і, за час виникнення між сторонами спірних правовідносин, зазначена норма закону також мала дві редакції. Так, в редакції статті 119 КЗпП, яка була чинна до 19 липня 2022 року, зокрема зазначалося, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022 року, викладено в новій редакції ст. 119 КЗпП. Зокрема, з вказаної дати, роботодавець зобов`язаний зберігати лише робоче місце й посаду за працівниками, яких увільнено від роботи на час військової служби. Тобто, роботодавець був звільнений від обов`язку виплачувати середній заробіток мобілізованому працівнику. Відтак, починаючи з 19 липня 2022 року, законодавство не передбачає збереження за мобілізованим працівником середнього заробітку, а зберігається виключно місце роботи (посада). Таким чином, суд приходить до висновку, що на зважаючи на те, що позивача було звільнено з військової служби в запас 24.04.2022 (наказ командира військової частини [NUMBER] [ADDRESS] від 23.04.2022 р.), на неї продовжують поширюватися гарантій встановлених ст. 119 КЗпП, які, з урахуванням змін до цієї статі, повинні тривати в частині\~ збереження середнього заробітку - до 19 липня 2022 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконним та скасувати наказ від 25 січня 2018 року №1-К директора коледжу вищого комунального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В.Руднєва», яким було звільнено [PERSON] , [INFO] , з посади сестри медичної коледжу з 26.12.2017 року, у зв`язку із укладенням контракту про проходження військової служби, з поновленням позивача на вказаному робочому місці. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку, то стягнення середнього заробітку слід здійснювати із застосуванням статті 119 КЗпП, а саме стягувати середній заробіток до дня внесення змін до статті 119 КЗпП, а саме до 19 липня 2022 року, а відтак позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, то суд покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 992,40 грн. в дохід держави. На підставі наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 119, ч. 2 ст. 235 КЗпП України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та

Outcome: partial