Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] через свого представника - адвоката Кузьменка Є.А., звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення, просить суд стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 7 149,80 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 11.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 34490 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 127/705531 від 10.10.2006 року в розмірі 6 318,91 грн. та звернуто стягнення на доходи за місце роботи позивача. 31.01.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, однак з заробітної плати [PERSON] на користь відповідача вже були стягнуті кошти в сумі 7 149,80 грн. 23.06.2022 року позивач звернулась до ТОВ «Фінпром Маркет» з претензією про повернення коштів в добровільному порядку, однак кошти їй повернуті не були, тому вона звернулась до суду в порядку ст. 1212 ЦК України. 04.10.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 13.10.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14.11.2022 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив ТОВ «Фінпром маркет», в якому зазначено про те, що на розрахункові рахунки відповідача стягнуті з позивача кошти у розмірі 7 149,80 грн. не надходили, а ст. 1212 ЦК України не підлягає застосуванню, оскільки кошти підлягають поверненню лише за наявності ознаки безпідставності їх стягнення. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з відзивом стороною подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 8 500 грн. до 1 907 грн. з огляду на малозначність справи та невідповідність критерію співмірності. Також 14.11.2022 року відповідач подав заяву про визнання позовних вимог в частині, що не стосується стягнення витрат на правову допомогу. 23.11.2022 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді. 09.02.2023 року представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений, позиція сторони по справі висловлена в письмовому вигляді, інших заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 34490, про звернення стягнення: з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року, укладеним між Первісним кредитором - Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», та [PERSON] . Відповідно до вказаного виконавчого напису запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», стягнуто з [PERSON] за період з 13.12.2020 по 11.05.2021 включно суму в розмірі: 6 268,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 6 318,91 грн. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2022 року у справі № 357/12175/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 34490, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 127/705531 від 10.10.2006 року в розмірі 6 318,91 грн. Вказане рішення набрало законної сили 03.03.2022 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича від 24.09.2021 року у виконавчому провадженні № 66827218 при примусовому виконанні вказаного виконавчого напису № 34490 від 11.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в сумі 6 318,91 грн., звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у Білоцерківському управлінні Державної казначейської служби України Київської області. Борг по виконавчому документу становить 7 149,80 грн., в тому числі 199 грн. витрат на проведення виконавчих дій. В матеріалах справи містяться копії платіжних доручень Білоцерківського УДКСУ Київської області про перерахування приватному виконавцю Чучкову Михайлу Олександровичу заборгованості по ВП № 66827218, боржник [PERSON] : № 347 від 23.12.2021 року на суму 3 089,55 грн. (за грудень 2021 року); № 317 від 26.11.2021 року на суму 2 633,65 грн. (за листопад 2021 року); № 295 від 27.10.2021 року на суму 1 426,60 грн. (за жовтень 2021 року). 23.06.2022 року позивач звернулась до відповідача з претензією про повернення стягнутих коштів, однак відповіді останнього матеріали справи не містять. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 року у справі №6-100цс15. За частиною 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Фінпром Маркет» грошових коштів став спірний виконавчий напис нотаріуса № 34490 від 11.05.2021 року, який за рішенням суду визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже і правова підстава для отримання ТОВ «Фінпром Маркет» стягнутих на підставі цього виконавчого напису з [PERSON] грошових коштів відпала, тому вони підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України. В матеріалах справи містяться докази про перерахування роботодавцем позивача приватному виконавцю в межах ВП № 66827218 в рахунок погашення заборгованості 7 149,80 грн., в тому числі винагорода приватного виконавця в сумі 631,89 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 199 грн., які не були набуті ТОВ «Фінпром Маркет». В порядку ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Оскільки вказана основна винагорода та витрати на проведення виконавчих дій не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження, тому заявлена до стягнення частина цих грошових коштів підлягає стягненню саме як збитки. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, заявлена позивачем до стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» грошова сума в розмірі 7 149,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача з урахуванням вищевказаних висновків суду. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена останнім сума судового збору в розмірі 992,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: 1) детальний опис робіт, наданих АО «Кузьменко, Діденко та партнери» клієнту [PERSON] ; 2) акт наданих послуг від 09.01.2023 року згідно договору № 1-К від 12.10.2021 року. 2) ордер серії АІ № 1285965 від 30.09.2022 року про надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Кузьменком Є.А., виданим АО «Кузьменко, Діденко та партнери»; 3) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4705/10 від 17.11.2011 року. З вищезазначених документів вбачається, що плата за надані адвокатом Кузьменком Є.А. послуги щодо захисту інтересів позивача становить 5 000 грн. Разом з тим, 14.11.2022 року відповідачем до суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке обґрунтоване недоведеністю вказаних витрат та їх необґрунтованістю з огляду на справу незначної складності. Крім наданих представником позивача відомостей про надані ним послуги клієнту, також з матеріалів справи вбачається про надання адвокатом Кузьменко Є.А. правової допомоги позивачу, що полягала у складанні, зокрема, позовної заяви, заперечення щодо врегулювання спору за участю судді, ознайомленні з матеріалами справи, запиту на адресу приватного виконавця та клопотання до суду про приєднання відповіді на запит, клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Таким чином, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співрозмірним з обсягом часу, витраченим адвокатом на надання послуг в рамках даної справи, а також відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості. Оцінивши доводи відповідача про зменшення суми витрат на правову допомогу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення вказаної суми витрат на правову допомогу. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved