Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося в суд із вказаним позовом про стягнення із [PERSON] \~ заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 25528,94 грн та понесених судових витрат. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання до квартири [ADDRESS] , в якій проживає відповідач. Надалі ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідача також залучено [PERSON] , який проживає за адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідачі свої зобов`язання, як споживачі виконували неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.11.2021, утворилась заборгованість у розмірі 25528,94\~\~ грн. з оплати за послуги теплопостачання, з яких 8769,45 грн борг станом на 01.11.2018. Представник позивача подав суду заяву відповідно до змісту якої вимоги позову підтримав, просив задоволити, а розгляд справи провести нза його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали суду заяву про застосування строків позовної давності та просили відмовити в частині стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 8769,45 грн станом на 01.11.2018. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав заяву відповідно до змісту якої просив суд відмовити\~ в задоволенні позову до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та ухвалюючи рішення по справі просив врахувати відзив на позовну заяву і заяву про застосування позовної давності. Відтак суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг теплопостачання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010 року. Відповідачі проживають за адресою: квартира [ADDRESS] і є його співвласниками. Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Між позивачем та відповідачами не було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак 01.10.2017 року ДМП «ІФТКЕ» оприлюднило договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (офіційно опублікований на сайті www.tke.if.ua та в газеті «Західний кур`єр» №40 (1613) від 05.10.2017 року). Проте, навіть відсутність письмового договору між Споживачем і Виконавцем послуги не є підставою для не сплати споживачем за житлово-комунальну послугу, що фактично надавалась. Аналогічні позиції відображено в правовій позиції Верховного суду України в справі № 6-2951цс15, згідно з якими споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно із п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п.21 Правил, тобто згідно з установленими нармативами (нормами) споживання. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005р. Внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 01.11.2021р. виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 25528,94 грн,з яких сума заборгованості в розмірі 8769,45 грн. станом на 01.11.2018. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду (подати позов) з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України) і складає за загальним правилом 3 роки. Оскільки позивач звернувся в суд з позовом у листопаді 2021, то підлягає стягненню заборгованість у період з листопада 2019 по дату кінцевої заявленої заборгованості у позовних вимогах, яка складає 16759,49 боргу за вказаний період, відповідно до наданого позивачем розрахунку без стягнення\~ 8469,45 грн. боргу станом на 01.11.2018, яке включено до загальної суми боргу поза встановленими строками позовної давності (25528,94-8769,45=16759,49). Отож, з урахуванням наведеного вище позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наявність фактичних договірних відносин щодо надання відповідних послуг, що при відсутності укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги. За ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Слід також вказати, що як зазначав Верховний Суд в постанові від 02.04.2020 за №757/29813/17-ц\~ не проживання власника-відповідача у квартирі, яка належить йому/їй на праві власності, та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.\~\~ Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача з наданих послуг теплопостачання або ж спростовували доводи представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Отже, у суду є всі підстави стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому відповідача [PERSON] звільнено від сплати судового збору, позов задоволено частково, отож з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені ним та підтверджені судові витрати в розмірі 745,11 грн. На підставі наведенного вище та

Outcome: partial