Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] звернулася до АТ «Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 26.04.2007 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а позичальнику надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додасться). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000.00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.06.2019 року. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Позивачем 23.05.2020 року направлена претензія кредитора до П`ятої львівської державної нотаріальної контори та 17.06.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 26.04.2007 року становить 5174 грн. 04 коп. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Зважаючи на вищевикладене, позивач прость стягнути зазначену суму із відповідачів. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 03.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився. Разом із тим подав на адресу суду клопотання, відповідно до якого не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення судом заочного рішення. Відповідачі в судові засідання не з`являлися, хоча належним чином, неодноразово повідомлялися про час та місце проведення останніх, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] є наступна адреса: [ADDRESS] . За цією адресою відповідачам неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній», "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ «Комерційний банк «Приватбанк» з ціллю отримання банківських послуг. Для реалізації зазначеної цілі підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 26.04.2007 року. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 26.04.2007 року, укладеного між "ПриватБанком" та клієнтом [PERSON] , станом на дату смерті стверджується, що у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 5174 грн. 04 коп. за простроченим тілом кредиту. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналіз наданих позивачем доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що АТ КБ «Приватбанк» виконав прийняті на себе зобов`язання у повному обсязі, надав [PERSON] кредитну картку з можливим кредитним лімітом у визначеному сторонами розмірі відповідно до умов кредитного договору № б/н від 26.04.2007 року, що підтверджується даними наданого суду розрахунку заборгованості, що в свою чергу також не спростовано відповідачами у справі. Водночас невиконання своїх зобов`язань за вказаним договором, а саме неповернення ним позивачу отриманих сум кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 5174 грн. 04 коп., що і зумовило звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~ст. 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4\~ст.42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1\~ст.1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1, 3\~ст.509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11Закону Українивід 12травня 1991року №1023-XII«Про захистправ споживачів» (далі -\~Закон №1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1\~ст.1 Закону №1023-XII\~споживач-фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Таким чином, оскільки на підставі заяви від 26.04.2007 року, яку підписав боржник, були отримані у позивача кошти в кредит, про що боржник належним чином був особисто обізнаний, суд вважає достатніми наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку із спадкоємців боржника суми тіла кредиту. Відповідно до витягну з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що: до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи судом встановлено, що померла [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою, а саме: [ADDRESS] . Окрім цього, місце реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] підтверджується також і відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 01.02.2021 року, а також відповіддю Франківської районної адміністрації № 35-вих-11009. Відповідно до частини першої\~статті 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Статтею 1270 ЦК України\~передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, відповідачі, які проживали разом з померлою [PERSON] , вважаються спадкоємцями, відтак мали право протягом шести місяців з дня її смерті подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини. Згідно\~ст.\~1281\~ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В той же час, відповідно до ч. 2\~ст. 1281 ЦК України,\~якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Позивачем 23.05.2020 року направлена претензія кредитора до П`ятої львівської державної нотаріальної контори та 17.06.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Разом з тим, спадкоємці позичальника вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором та угодою не задовольнили, що свідчить про порушення прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», як кредитора у даних правовідносинах. Зокрема, згідно зі ч. 1\~ст. 1281 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведене, суд вважає достатніми наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржників суми тіла кредиту, оскільки встановлено, що спадкоємці позичальника власного обов`язку щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором не виконали, вказане свідчить про порушення ними вищевказаних норм права та інтересів позивача. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі.

Outcome: approved