Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

До Южноукраїнського\~міського суду\~Миколаївської області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до ТОВ «ФК ФОРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ); приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 23.07.2015 між нею та ПАТ Банк «Траст» був укладений договір № R151.0050083, відповідно до якого їй було надано кредитні кошти в розмірі 29 600,00 гривень. Свої зобов`язання за кредитним договором вона виконувала згідно графіку погашення платежів, вчасно та в повному обсязі. 27.12.2016 року між нею та ПАТ «БАНК ФОРФАРД» було укладено кредитний договір № 118763778 у зв`язку з більш вигідними умовами кредитування. У рамках відповідного договору фактично відбулося перекредитування залишку заборгованності за кредитним договором від 23.07.2015 року, укладеним між нею та ПАТ Банк «Траст» на загальну суму 20 000 гривень. Обумовлена сума за заявою позивачки була в повному обсязі перерахована кредитодавцем ПАТ «БАНК ФОРФАРД» на користь ПАТ Банк «Траст». Позивачкою також було заповнений бланк електронної заяви на офіційному сайті ПАТ Банк «Траст» про дострокове погашення кредиту та його закриття. Вона неодноразово намагалась самостійно зв`язатися з представниками банку, щоб дізнатись про закриття кредитного договору. Згодом їй стало відомо, що на початку 2017 року банк було ліквідовано, а інформацію щодо зарахування сплачених нею коштів на користь ПАТ Банк «Траст» їй не надали. Зазначає, що на сьогодні позивачка не має жодних кредитних зобов`язань перед ПАТ Банк «Траст». Проте 12.01.2022 року на її адресу надійшла поштова кореспонденція, з якої їй стало відомо, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М. (приватну нотаріальну діяльність якого з 29.06.2021 року зупинено) вчинено виконавчий напис № 140584, яким стягнуто з неї на користь ТОВ «ФК ФОРТ» заборгованість у розмірі 26 050 гривень. На підставі відповідного виконавчого напису приватним виконавцем Химичем О.М. відкрито виконавче провадження № 68107634 та винесено постанову про стягнення з неї заборгованості та витрат приватного виконавця. Зазначає, що жодних доказів того, що ТОВ «ФК ФОРТ» набув право кредитора відносно укладеного між нею та ПАТ Банк «Траст» кредитного договору, доказів підтвердження факту наявності у неї заборгованості, обґрунтування її розміру позивачці не надходило. Матеріали, що надішли від приватного виконавця також не містять цієї інформації. Вважає, що в розпорядження нотаріуса не було надано всіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості, а отже порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Крім того, оспорюваний виконавчий напис вчинено відносно вимог, строк позовної давності за яким пропущено стягувачем. Тому позивачка просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачка надіслала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 140584 від 11.06.2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Южноукраїнський міський суд Миколаївської області ухвалою від 28 лютого 2022 року вирішив зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса № 140584 від 11.06.2021 року, який було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ФОРТ» коштів у розмірі 29 024 грн 00 коп., який на сьогодні перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химича О.М. (ВП № 68107634). Южноукраїнський міський суд Миколаївської області ухвалою від 01 березня 2022 року відкрив провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 30 березня 2022 року, розгляд якого було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. У підготовчому судовому засіданні 07.09.2022 цивільну справу було призначено до судового розгляду на 23.09.2022. Суд тривалий час не розглядав справу у зв`язку із неявкою учасників справи та перебуванням судді на лікарняному. У судове засідання 06.02.2023 позивачка [PERSON] не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У судове засідання 03.02.2023 року відповідач не з`явився. Від директора ТОВ «ФК ФОРТ» надійшла заява, в якій визнав позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просив розглянути справу без участі відповідача. У судове засідання 03.02.2023 року треті особі, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. З огляду на матеріали справи, відповідно до кредитного договору № 118763778 від 27.12.2016 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «БАНК ФОРВАРД», позивачці надано кредит у розмірі 20 000 гривень на строк з 27.12.2016 року по 27.12.2019 року (а.с. 6). Відповідно до заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 23.07.2015 року та кредитного договору № R151.0050083 від 23.07.2015 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ Банк «Траст», позивачці було надано кредит у розмірі 29 600 гривень строком користування на 48 місяців (а.с. 13-17). Постановою від 11.01.2022 року приватним виконавцем Химичем О.М. відкрито виконавче провадження № 68107634 відносно [PERSON] з виконання виконавчого напису № 140584 від 11.06.2021 року (а.с. 26). Відповідно до відповіді на запит діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. зупинена з 29.06.2021 року відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 року №1075/6 у зв`язку з необгрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності, до усунення цієї обставини (а.с. 30). Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У свою чергу\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII\~(надалі за текстом - Закон) передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5\~(далі за текстом - Порядок). Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно підпунктів 3.2. і 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості\~підтверджують документи, передбачені\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до підпункту 5.1. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. При цьому, згідно із підпунктів 6.1. і 6.2. пункту 6 глави 16 розділу ІІ Порядку, за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Відповідно до підпунктів 7.1. і 7.3. пункту 7 глави 16 розділу ІІ Порядку, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Згідно із пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 і від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц з подібних правовідносин. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) та застосований Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц (провадження № 61-35277св18). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Позивачка [PERSON] оспорює виконавчий напис та стверджує, що перед відповідачем ніяких заборгованостей не має, доказів підтвердження факту наявності у неї заборгованості, обґрунтування її розміру позивачці не надходило. Матеріали, що надішли від приватного виконавця також не містять цієї інформації. Вважає, що в розпорядження нотаріуса не було надано всіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості, а отже порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Крім того, спірний виконавчий напис вчинено відносно вимог, строк позовної давності за яким пропущено стягувачем. Будь-яких належних доказів на спростування зазначеного доводу суду не було надано, у зв`язку з чим суд приймає цей довід як такий, що відповідає дійсності та визнає, що зазначена заборгованість є спірною. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17. Згідно з п. 3.5 п.3 Глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нормою ст. 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, оспорюваний виконавчий напис: оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не підтверджений випискою по рахунку позивача за Договором кредиту, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved