Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 05.08.1995 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис №175. [INFO] у них з відповідачкою народилася донька [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] . Вказує, що з 2017 року між ними припинились шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, відсутній спільний бюджет, відсутнє взаєморозуміння. Зазначає, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, зусилля зберегти сім`ю не призвели до позитивного результату. Враховуючи вищевикладене, просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову та про розгляд справи без її участі. Разом з тим, вказала, що не погоджується із підставами розірвання шлюбу. Зазначає, що дійсними підставами для розірвання шлюбу є те, що позивач протягом тривалого часу принижує її, вчиняє домашнє насильство, вчиняє безпідставні скандали та сварки, перешкоджає проживати у належній їй квартирі, що знаходиться у м. Львові, перешкоджає вільно спілкуватися із сином та відвідувати з ним батьків відповідачки. Окрім цього, вказує на те, що не відповідає дійсності і те, що відповідачка не піклується про сина, оскільки з сином спілкується, бачиться та допомагає усім для його гармонійного зростання та розвитку. Оскільки відповідачка визнала, пред`явлений до неї позов і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.08.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №175, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії серія [NUMBER] , виданого 05.08.1995 року. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 27.07.2016 року, та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юсттиції 10.04.2008 року. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved