Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Національного авіаційного університету, відповідно до якого просить визнати незаконним та скасувати наказ Національного авіаційного університету № 914/к від 30.09.2021 р. «Про звільнення [PERSON] », поновити на посаді професора кафедри аерокосмічних систем управління Факультету аеронавігації, електроніки та телекомунікацій Національного авіаційного університету з дня звільнення та відновити дію Контракту № 473/п.1.1.7 від 27.06.2019 р., стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 гривень та стягнути судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2021 р. за наказом ректора Національного авіаційного університету від 30.09.2021 р. № 914/к позивача було звільнено з посади професора кафедри аерокосмічних систем управління Факультету аеронавігації, електроніки та телекомунікацій Національного авіаційного університету на підставі п.3 ст.41 КЗпП України за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, а також припинено дію контракту. Підставою для звільнення стали доповідні записки працівників відділу безпекової діяльності університету та служби охорони, в яких зазначалось про неетичну поведінку, висловлювання лайливою лексикою, вчинення бійки з охоронцем в присутності інших учасників навчального процесу. Позивач заперечує вчинення ним зазначених дій, вважає своє звільнення помстою керівництва університету в зв`язку з його публічною позицією щодо незадовільного стану та перспектив розвитку НАУ, обставини, викладені в наказі, не підтверджені належними доказами, а також посилається на порушення порядку звільнення, оскільки будь-яких пояснень у нього не було відібрано, відповідачем не врахував наукові досягнення позивача. В зв`язку з незаконним звільненням позивач просить скасувати оскаржуваний наказ та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також поновити дію контракту. Крім того, позивач зазначає, що в зв`язку з незаконним звільненням він пережив сильні душевні хвилювання і певне погіршення здоров`я, пов`язані з невизначеністю подальшої трудової діяльності маючи значний трудовий стаж та бездоганну репутацію у тому числі на міжнародному рівні. Моральну шкоду позивач оцінює в 100000 гривень. 03.11.2021 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 20.12.2021 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON] під час проведення перевірки наявності перепусток та посвідчень у осіб, які входили до навчального корпусу № 4, на вимогу працівника відділу без пекової діяльності показати своє посвідчення влаштував штовханину та бійку з охоронцем, нецензурно висловлювався та застосовував лайливу лексику у присутності інших учасників навчального процесу, в зв`язку з чим [PERSON] був звільнений як працівник, який виконує виховні функцій і до якого висуваються більш жорсткі вимоги до поведінки, порушення яких може завдати значної шкоди як суспільним інтересам, так і авторитету навчального закладу. Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди відповідач вважає необґрунтованими, недоведеними, з огляду на що вони не підлягають задоволенню. 11.02.2022 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги та обґрунтування позову, просили його задовольнити, посилаючись на незаконність звільнення позивача з займаної посади, невідповідність даних, викладених в доповідних записках, які стали підставою звільнення, фактичним обставинам подій, порушення порядку звільнення, а також завдання позивачу такими діями моральної шкоди. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказуючи на дотримання процедури звільнення позивача, вчинення ним проступки, який є несумісним з подальшою роботою викладача, який виконує виховні функції, оскільки очевидцями подій були інші учасники виховного процесу, а також зазначав на недоведеність вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наказу ректора Національного авіаційного університету М.Луцького за № 914/к від 30.09.2021 р. [PERSON] , професора кафедри аерокосмічних систем управління Факультету аеронавігації, електротехніки та телекомунікацій звільнено з роботи з 01.10.2021 р. на підставі п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи та припинено дію контракту з дня звільнення. Як вбачається зі змісту наказу, 29.09.2021 р. під час проведення перевірки наявності перепусток та посвідчень у осіб, які входили до навчального корпусу № 4, професор кафедри аерокосмічних систем управління Факультету аеронавігації електротехніки та телекомунікацій [PERSON] на вимогу працівника відділу безпекової діяльності показати своє посвідчення влаштував штовханину та бійку з охоронцем, нецензурно висловлювався та застосовував лайливу лексику у присутності інших учасників навчального процесу. Підставою для звільнення, як зазначачено в наказі, стали: доповідна записка начальника відділу безпекової діяльності Зубка Є. від 29.09.2021 р. № 06.35.04./222, доповідна записка завідувача сектору ЗКД [PERSON] від 29.09.2021 р., доповідна записка провідного інженера відділу безпекової діяльності [PERSON] від 29.09.2021 р., доповідна записка сторожа відділу безпекової діяльності [PERSON]. від 29.09.2021 р., доповідна записка асистента [PERSON] , акт про відмову надати письмові пояснення від 29.09.2021 р. Відповідно до доповідної записки начальника відділу безпекової діяльності НАУ Є.Зубка 29.09.2021 р. о 08.00 год., здійснюючи перепустковий режим на вході до навчального корпусу № 4 для виявлення підроблених посвідчень, особа, яка називалась «[PERSON]» відмовилась пред`являти посвідчення працівника університету, продовжив рух у напрямку корпусу № 5, при спробі працівників Відділу безпекової діяльності [PERSON] та [PERSON] його затримати, наніс удар валізою по нозі [PERSON] і під час розмови поводив себе агресивно, погрожував, намагався силою потрапити до навчального корпусу. В доповідній записці [PERSON] вказано про те, що він став свідком того, що 29.09.2021 р. близько 08.00 год. працівники охорони попросили пред`явити посвідчення викладача, який відмовився, продовжував рух до корпусу, викрикнув, що він « [PERSON] », і про спробі працівників охорони його затримати та пред`явити посвідчення, він відмовив та вчинив конфлікт. Сторож [PERSON] у своїй доповідній на ім`я Начальника відділу безпекової діяльності Зубка Є.В , зазначив, що він був свідком, як працівники відділу зупинили особу для перевірки перепусти, однак зазначена особа стала агресивно себе поводити, проривалась в корпус, голосно викрикувала, після чого він почав знімати подію на телефон. Сторож [PERSON] в доповідній записці зазначив, що 29.09.2021 р. близько 08.00 год. він здійснював перевірку перепусток і на прохання пред`явити посвідчення [PERSON] відмовився, зазначив, що поспішає, після повторної спроби затримати його і повторно пред`явити посвідчення, останній відштовхнув його, вдарив валізою по нозі та при цьому виражався образливими словами. Згідно з доповідною запискою [PERSON] остання повідомила, що стала свідком того, що о 08.00 год. в 4 корпусі Університету при проведенні перевірки перепусток один із викладачів відмовився її надати, сказавши, що поспішає, при повторній спробі його затримати та пред`явити перепустку, останній поводив себе агресивно, відштовхнув працівника охорони, після чого почав знімати все на телефон. [PERSON] в доповідній записці підтвердила, що викладач [PERSON] при спробі працівників служби охорони перевірити його посвідчення поводив себе агресивно, ображав непристойними словами, відштовхнув сторожа та вдарив його валізою. 29.09.2021 р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складено акт про те, що 29.09.2021 р. близько 08.00 год. [PERSON] влаштував бійку та лаявся з працівниками охорони університету, на вимогу надати письмові пояснення, останній відмовився. Згідно з актом від 01.10.2021 р., складеним [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було надано копію наказу про звільнення, від отримання трудової книжки останній відмовився. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником. До суб`єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти. Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо. Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні працівники зобов`язані дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки. Тобто, працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь - зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України. З підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП), можуть бути звільненні лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Оскільки законодавцем не визначено критеріїв визначення межі між проступками, сумісними і не сумісними з продовженням роботи, тому суд зобов`язаний з метою виконання завдання цивільного судочинства самостійно надати оцінку і встановити чи є вчинений аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи. Такі висновки правозастосування викладені у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2015 року у справі № 6-248цс14, від 22 березня 2017 року у справі № 757/4906/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 560/893/17; від 7 грудня 2020 року у справі № 279/44/20. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] не підтвердив факт нанесення умисного удару з боку [PERSON] , зазначивши, що він випадково зачепив його валізою, а також не підтвердив факт висловлювання позивачем лайливими словами. Фотосвітлини, зроблені з камер відеоспостереження, надані відповідачем, не підтверджують факту вчинення [PERSON] бійки, висловлювання лайливими словами та агресивної поведінки позивача. Зазначені докази не є належними в розумінні ст.76 ЦПК України. Будь-які відеозаписи з камер відеоспостереження, що містять відео зйомку подій, що мали місце 29.09.2021 р. за участю позивача, з боку відповідача надано не було. Сам по собі конфлікт, що мав місце 29.09.2021 р. близько 08.00 год. в корпусі № 4 НАУ при здійсненні перевірки дотримання пропускного режиму не може свідчити про аморальну поведінку позивача, яка несумісна з його подальшою викладацькою діяльністю. Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, що такий конфлікт носив аморальний характер, що з боку позивача була допущена неетична поведінка, яка суперечить нормам суспільної моралі та загальнодержавним цінностям, що він завдав шкоду виховному процесу або ж став прикладом порушень норм етики і моралі. Враховуючи викладене, за відсутності належних та достатніх доказів обставинам, викладеним в наказі про звільнення позивача, таке звільнення не можна вважати законним, а отже наказ Національного авіаційного університету № 914/к від 30.09.2021 р. «Про звільнення [PERSON] » підлягає скасуванню, з поновленням позивача на посаді професора кафедри аерокосмічних систем управління Факультету аеронавігації електроніки та телекомунікацій Національного авіаційного університету з дня звільнення 01.10.2021 р., а дія Контракту № 473/п.1.1.7 від 27.06.2019 р. поновленню. За приписами ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до Розділів І,ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від лютого 1995 р. N 100 середньомісячна заробітна плата у випадку затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п.3 розділу ІІІ даного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п.8 Розділу ІУ даного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Період вимушеного прогулу позивача за період часу з 01.10.2021 р. по 16.02.2023 р. становить 355 робочих днів. Як вбачається з довідки про доходи від 08.12.2021 р. № 661/490, виданої Національним авіаційним університетом, середньоденна заробітна плата позивача становила 559,22 гривень. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 198523,10 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне. Позивач посилається на те, що у зв`язку з порушенням з боку відповідача його трудових прав, незаконне звільнення за викладених в наказі обставин, йому була завдана моральна шкода, що полягає у приниженні його честі та гідності, ділової репутації, оскільки він має значні наукові досягнення та є викладачем не лише в Україні, а і за кордоном, він зазнав душевних переживань, погіршилось його здоров`я. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних права призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Підставою для відшкодування моральної шкоди за ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. З урахуванням обставин справи, характеру та глибини душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, зважаючи що про факт звільнення та причини звільнення стало відомо мешканцям будинку, де проживає позивач, іншим викладачам, студентам, що вплинуло на емоційний стан позивача, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що вищезазначені обставини є підставою для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. В іншій частині такі вимоги не знайшли свого підтвердження. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі в розмірі 1946 гривень 94 копійок. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, що підтверджуються копією Договору про надання правничої допомоги, Актом приймання-передачі наданих послуг у справі, рахунком на оплату послуг в розмірі 10000 гривень, оскільки такі витрати пов`язані з розглядом справи, відповідають складності справи та витраченому часу адвоката на її підготовку та участь в судових засіданнях.

Outcome: approved