Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У жовтні 2022 року [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулась з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 17 червня 2020 року між сторонами був укладений договір про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №ПР-20/2020 у розмірі 363230 гривень, що становило 14 посадових окладів позивача. Вказаний договір було укладено на виконання п. 6.25.4 колективного договору, який діє у ДП «Украерорух», відповідно до якого виплата матеріальної допомоги працівнику при виході на пенсію здійснюється у порядку, передбаченому окремим договором. З часу укладення договору про виплату матеріальної допомоги їй було виплачено 6 посадових окладів з 14. З квітня 2022 року відповідач в односторонньому порядку припинив виконання вказаного договору, обґрунтовуючи таке припинення прийняттям 30 березня 2022 року наказу ДП «Украерорух» №141, яким було призупинено дію окремих положень колективного договору між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками з 1 квітня 2022 року на час воєнного стану в Україні, в тому числі, і пункту 6.25.4. Однак, дія вказаного наказу не може розповсюджуватись на правовідносини, що врегульовані договором про виплату матеріальної допомоги від 17 червня 2020 року. Відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства, в односторонньому порядку змінив умови означеного договору, укладеного з позивачем. [PERSON] має право на отримання залишку коштів, виплата яких їй була гарантована договором про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №ПР-20/2020 від від 17 червня 2020 року. Тому позивач просить суд стягнути з ДП «Украерорух» на свою користь 207560 гривень одноразової грошової допомоги, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36568 гривень 60 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2022 року (а.с.218 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2022 року (а.с.219 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнала позов та заперечувала проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилалася на те, що відповідач сплатив позивачу 6 виплат по 25945 гривень. У зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, які полягають у військових діях, закритті повітряного простору над Україною та забороною авіасполучень, Наказом ДП «Украерорух» №141 від 30 березня 2022 року було призупинено дію окремих положень Колективного договору на підставі ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану». Підприємство не відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, було вимушено призупинити виплату допомоги [PERSON] , і після закінчення війни продовжить таку виплату Тому представник відповідача [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову, а також посилалась на неспівмірність розміру гонорару адвоката складності справи, неподання представником позивача [PERSON] детального опису та розрахунку наданих послуг, а також на передчасність вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений з урахуванням апеляційного оскарження судового рішення, до такого оскарження. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. В лютому 2015 року між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками був укладений колективний договір (а.с.29-204 т.1). 28 травня 2020 року до п.6.25.4 розділу 6 колективного договору (а.с.49 т.1) були внесені зміни, відповідно до яких виплата матеріальної допомоги працівнику при виході на пенсію буде здійснюватись на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Наказом ДП «Украерорух» №607/о від 12 червня 2020 року (а.с.21 т.2) було звільнено [PERSON] з посади провідного інженера відділу управління майном Украероруху в зв`язку з виходом на пенсію. 17 червня 2020 року між [PERSON] та ДП «Украерорух» був укладений договір про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №ПР-20/2020 (а.с.205-207 т.1). Відповідно до п.1, п.2.2 договору підприємство зобов`язалось виплатити позивачу матеріальну (грошову) допомогу, передбачену п.6.25.4 колективного договору. Посадовий оклад працівника для розрахунку матеріальної допомоги був визначений у розмірі 25945 гривень. Згідно з п.2.3 договору розмір матеріальної допомоги склав 363230 гривень, що становило 14 посадових окладів працівника. Наказом ДП «Украерорух» №141 від 30 березня 2022 року (а.с.212-213 т.1) було призупинено дію окремих положень колективного договору з 1 квітня 2022 року на час воєнного стану в Україні, окрім пунктів та їх окремих підпунктів 5.1-5.4, 5.4.1, 5.6, 5.8, 5.10, 5.11, 5.11.1, 5.11.2, 5.15, 5.17, 5.25, 5.27 та 5.28 розділу 5 колективного договору, додатків 2-7, 9 до колективного договору. Спірні правовідносини регулюються главою 47 «Поняття зобов`язання. Сторони у зобов`язанні», главою 48 «Виконання зобов`язання», главою 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» та главою 52 «Поняття та умови договору», главою 53 «Укладення, зміна і розірвання договору» розділу ІІ «Загальні положення про договір» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до\~ч.1\~та ч.2\~ст.509\~ЦК України\~зобов`язанням є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана вчинити\~на користь\~другої сторони\~(кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту п.3.1 договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №ПР-20/2020, укладеним 17 червня 2020 року між ДП «Украерорух» та позивачем, вбачається, що відповідач зобов`язався виплатити [PERSON] матеріальну допомогу в такому порядку: 1 посадовий оклад протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, а залишок суми матеріальної допомоги по 1 посадовому окладу кожні 2 місяці, починаючи з 12-го місяця з дати підписання договору. З протоколу судового засідання №1203750 від 26 січня 2023 року (а.с.26-27 т.2) вбачається, що представники сторін [PERSON] та [PERSON] визнали, що ДП «Украерорух» виплатило позивачу частину матеріальної допомоги у загальному розмірі 155670 гривень, що становлять лише 6 посадових окладів. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виплатив [PERSON] іншу частину матеріальної допомоги в розмірі 207560 гривень (363230 155670). Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача [PERSON] не подала доказів того, що її довіритель ДП «Украерорух» уклав з позивачем додаткову угоду до договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №ПР-20/2020 від 17 червня 2020 року. Видача наказу ДП «Украерорух» №141 від 30 березня 2022 року не є способом внесення зміни до вказаного договору, адже згідно з п.5.2 договору усі зміни, які виникають упродовж дії договору, мають бути погоджені сторонами та оформлені виключно додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору. Крім того, після звільнення позивача з роботи між сторонами припинились трудові відносини. Правовідносини, що виникли на підставі договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №ПР-20/2020 від 17 червня 2020 року, є суто цивільно-правовими. У зв`язку з тим, що на них не поширюється ні Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану», ні колективний договір, суд критично оцінює послання представника відповідача [PERSON] на настання форс-мажорних обставин, адже згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на це суд висновує, що з ДП «Украерорух» на користь [PERSON] належить стягнути матеріальну допомогу у розмірі 207560 гривень. 7. Розподіл судових витрат. а) щодо відшкодування судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] була звільнена від сплати судового збору в розмірі 2075 гривень 60 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. Тому, суд висновує, що з ДП «Украерорух» на користь держави слід стягнути судовий збір в означеному розмірі. б) щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved