Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

У листопаді 2022 року представник позивача [PERSON] в особі представника - адвоката Забари А.В. звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (далі - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», просила стягнути грощові кошти в розмірі 9494,99 грн., судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Позовна заява мотивована тим, що 17.04.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 002-03201- 170413 від 17.04.2013р., право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №2250/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020р. до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Відповідно до Умов надання кредитної картки тарифного пакету «Кредитна картка №1 Еволюція Лояльна»: частка щомісячного погашення становить 2% від суми використаних кредитних коштів, дата щомісячного погашення до 25 числа кожного місяця, пільговий період кредитування, говно до 55 днів.Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 01.02.2021р. було вчинено виконавчий напис №17001, яким запропоновано звернути стягнення у розмірі 14 822, 20 грн., на підставі виконавчого напису за заявою Відповідача було відкрите виконавче провадження ВП № 64545494.Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2021р. ВП №64545494 виконавець почав звернення стягнення на заробітну плату Позивача.Постановою від 29.10.2021р. ВП№64545494 виконавче провадження було передане до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. 02.06.2022 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 204/6228/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 17001, вчинений 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Горай О.С. За час примусового виконання виконавчого напису № 17001, вчиненого 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Горай О.С. з доходів [PERSON] було утримано 9494,99 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2022 року відкрито провадження по справі та призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2022 року клопотання [PERSON] в особі представника - адвоката Забара А.В. задоволено, витребувано від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. засвідчені належним чином документи: відомості про загальну суму стягнутих грошових коштів з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» по виконавчому документу; відомості, щодо стягнутих грошових котів з [PERSON] по ВП 64545494 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» по виконавчому документу. 06.12.2022 року на адресу суду надійшли витребувані судом докази. Представник позивача- адвокат Забара А.В. в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. (а.с. 64). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, а також відзив не подавали. Крім того, задля забезпечення принципу диспозитивності, змагальності, відкритості інформації, щодо справи та належного повідомлення відповідача про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідача суду не подавали, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. З огляду на викладене, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис за заявою стягувача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 002-03201- 170413 від 17.04.2013р та визначено загальну суму до стягнення, яка становить 15322,20 грн. (а.с. 24). Постановою приватного виконавця Табінським О.В. від 24.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64545494 з примусового виконання виконавчого напису № 17001, вчиненого 01.02.2021 року приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 15322,20 грн., а також стягнуто з боржника основну винагороду у розмірі 1532,22 грн. Постановою приватного виконавця Табінським О.В. від 26.02.2021 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №17001 від 01.02.2021 року, здійсненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. зареєстрованого в реєстрі під номером 17001, до набрання законної сили рішення. 02.06.2022 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 204/6228/21, яке набрало законної сили 07.07.2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 17001, вчинений 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості. Приватним виконавцем Мельниковим Р.І. 26 серпня 2022 року винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 64545494 з примусового виконання виконавчого напису № 17001, вчиненого 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 15 322,20 грн. у зв`язку із отриманням рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022 року у цивільній справі № 204/6228/21. З наданих звітів про здійснення відрахувань та виплат ТОВ Нова Пошта №652/вл-2022 від 14.09.2022, №653/вл-2022 від 14.09.2022, №654/вл-2022 від 14.09.2022, вбачається що підприємством у період з 01.03.2021 по 31.10.2021 року, за ВП №64545494 від 26.02.2021, було утримано 9494,99 грн. із отриманих [PERSON] доходів (а.с. 41-43). Згідно інформації з виконавчого провадження № 64545494, з боржника [PERSON] було стягнуто 15322,20 грн. - борг за виконавчим провадженням, 1532,22 грн. - основна винагорода приватного виконавця. Предметом позову є вимоги боржника, зокрема, до стягувача про повернення грошових коштів, сплачених боржником (позивачем) на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Оскільки у розглядуваній справі виконавчий напис, вчинений 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 17001, за яким стягнуто з [PERSON] 15322,20 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Згідно інформаційного листа Приватного виконавця Мельник Р.І. від 05.12.2022 №3581 зазначено, що в межах виконавчого провадження з доходів боржника на депозитний рахунок [PERSON] стягнуто кошти на суму 2507,70 грн. та на рахунок ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» стягнуто кошти в сумі 6987,27 грн. (а.с. 70). Вирішуючи питання стосовно кола суб`єктів, на яких покладається обов`язок із повернення стягнутих за скасованим виконавчим написом суд зазначає наступне. Так, під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Отже ключовою особливістю кондикційних зобов`язань є те, що сторонами у таких зобов`язаннях виступають потерпілий (особа з володіння якої майно вибуло без достатньої правової підстави) та набувач (особа, яка отримала майно без достатньої правової підстави). У даному випадку грошові кошти у виконавчому провадженні № 64545494, які були утримані із доходів [PERSON] , були розподілені приватним виконавцем на погашення боргу за виконавчим документом, компенсацію витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. Оскільки заочним рішенням Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року у цивільній справі № 205/913/22, яке набрало законної сили 12.05.2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 79132, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 15 591,11 грн., тому суд приходить до висновку, що отримані ТОВ «Вердикт капітал» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 4 581,89 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Таке стягнення грошових коштів відповідає приписам частини першої, третьої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Отже, в даному випадку не [PERSON] , а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», у разі заперечення проти позову, мало доводити факт неотримання коштів утриманих приватним виконавцем із заробітної плати боржника. Відомостей про оскарження товариством дій, рішень або бездіяльності приватного виконавця щодо розподілу грошових коштів, отриманих від боржника в межах виконавчого провадження, матеріали справи не містять. Як зазначено вище, здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти). При цьому для правильного застосування статті 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Згідно з ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. У відповідності до положень ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». У даному випадку приватним виконавцем Табінським О.В. у виконавчому провадженні № 645454948 було утримано з доходів [PERSON] грошові коти 2507,70 грн. Будь-які дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконавчого провадження № 64545494 позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на доходи боржника, незаконними не визнавались. Судом встановлено, що 26 серпня 2022 року виконавче провадження № 64545494 було закінчено у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. За змістом ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Наведені положення Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють підстави нарахування основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження, а також визначають особливості їх повернення боржнику. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 730,3 грн. (6987,27 *992,40 грн./ 9494,99 грн.), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат по справі, позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 19.07.2022, укладеного між позивачем та адвокатом Забари А.В., звіт про надання послуг з правової допомоги від 02.12.2022, платіжне доручення N @2PL136825 на суму 3000 грн., платіжне доручення N 383138192 на суму 1500 грн. Суд, враховуючи характер спірних правовідносин, ціну позову, сталість судової практики щодо розгляду справ даної категорії, мотиви прийнятого рішення,

Outcome: partial