Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

05 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначала, що з 31 січня 2004 року вона і відповідач перебували у шлюбі. Рішенням суду від 14 листопада 2019 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2016 року із відповідача [PERSON] на її користь стягувалися аліменти на двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13 січня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Їхній старший син [PERSON] досяг повноліття, є студентом ІІІ курсу Київського фахового коледжу транспортної інфраструктури денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги. Домовленості щодо сплати відповідачем аліментів чи надання будь-якої матеріальної допомоги повнолітньому синові, який продовжує навчання та потребує допомоги від батьків, між сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги повнолітньому синові [PERSON] , який продовжує навчання та потребує допомоги від батьків, не надає, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 31 січня 2004 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року у справі № 361/7027/19 шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. [INFO] старший син сторін [PERSON] досяг повноліття. У ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У п. 20 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України вказав на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів (частки від заробітку (доходу)) на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо їх утримання у такому випадку, розмір необхідної матеріальної допомоги від батьків, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, можливість надавати таку матеріальну допомогу. Із довідки № 38 від 23 червня 2022 року, виданої Київським фаховим коледжем транспортної інфраструктури, видно, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , є студентом ІІІ курсу денного відділення коледжу, навчається за рахунок коштів державного бюджету. Термін закінчення навчання - 01 лютого 2023 року. Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 виклав правовий висновок та зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем [PERSON] не надано суду будь-яких доказів того, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові [PERSON] , який продовжує навчання та потребує допомоги від батьків. Згідно із ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи що повнолітній син сторін [PERSON] навчається та потребує матеріальної допомоги від батьків, рівність обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на повнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі частки його заробітку (доходу) ґрунтується на вимогах закону, проте стягненню підлягають аліменти щомісячно від дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання - 01 лютого 2023 року, тому позов підлягає задоволенню лише частково. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial