Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 5 001,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2022р. становить 144 972,62 грн., а також судовий збір. В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26.02.2010р. у справі №2-27/10 задоволені позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто на його користь з [PERSON] в рахунок погашення боргу за кредитним договором №111-Ф/08 від 29.05.2008р. 68 075,01 доларів США та 17 519,21 грн., звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на майно, що було передано в іпотеку. Рішення суду набрало законної сили 09.03.2020р. У процесі його виконання реалізоване заставне майно, однак коштів від реалізації виявилось недостатня для задоволення вимог банку. Як вказує позивач, на сьогоднішній день рішення суду не виконане, заборгованість не погашена, тому на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано за період з 24.02.2019р. по 23.02.2022р. 3% річних, які складають 5 001,18 доларів США. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.12.2022р. відкрито провадження у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк», постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач письмового відзиву на позов не надав. Позовну заяву та ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 21.01.2023р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 29.05.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений Кредитний договір №111-Ф/08, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 60 400,00 доларів США. Як вбачається Немирівським районним судом Вінницької області розглядалась справа за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі відділення «Вінницьке обласне управління» АБ «Укргазбанк» до [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Партнер-інвест» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно. На виконання рішення, яке набрало законної сили 09.03.2010р., виданий виконавчий лист 09.03.2010р. №2-27/2010 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 075,01 доларів США та 17 519,21 грн; звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №111-Ф від 29.05.2008р. на трикімнатну квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] , що належить ТОВ «Будівельна компанія «Партнер-інвест»; на трикімнатну квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] . З постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2016р. ВП №50971793 з виконання виконавчого листа №2-27/2010 вбачається, що коштів у сумі 145 031,82 грн., що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. З постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2019р. ВП №57452139 з виконання виконавчого листа №2-27/2010 вбачається, що коштів від реалізації заставного майна недостатньо для задоволення вимог. Всього стягнуто від реалізації майна боргу 190 497,81 грн., всього стягнуто виконавчого збору 19 049,79 грн., всього стягнуто витрат 220,00 грн. Отже, з огляду на те, що вказане рішення суду не виконано відповідачем належним чином, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано на залишок заборгованості 3% річних за період 24.02.2019р. по 23.02.2022р., яка згідно розрахунку склала 5 001,18 доларів США. Так, у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань. У відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Немирівського районного суду Вінницької області, на виконання його було видано виконавчий лист №2-27/2010. Відповідач не довів зворотнього належними засобами доказування. Позивач шляхом подання даного позову пред`явив вимогу в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України про сплату 3% річних за період невиконання рішення 24.02.2019р. по 23.02.2022р. Зволікання відповідача з виконанням рішення суду призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього за рішенням суду, та інших втрат, а, отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18.07.2018р. у справі №361/7939/15-ц. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно розрахунку позивача сума 3% річних складає 5 001,18 доларів США, що станом на 23.02.2022р. згідно офіційного курсу НБУ становить 144 972,62 грн. Контррозрахунку суму 3% річних відповідач суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивача 5 001,18 доларів США, що станом на 23.02.2022р. згідно офіційного курсу НБУ становить 144 972,62 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved