Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

20 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В позовній заяві, неодноразово уточненій під час розгляду справи, покликається на ту обставину, що 9 жовтня 1982 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, про що Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області було зроблено актовий запис №272. Сімейні відносини були припинені та шлюб було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2013 року. За час спільного проживання однією сім`єю з 09 жовтня 1982 року по 16 січня 2013 року сторонами було придбано майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 44,3 м.кв. по \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , загальною вартістю 762 000,00 грн.; нежитлове приміщення \~ \~ \~ \~ загальною площею 40,4 м.кв. в [ADDRESS] , вартістю \~ \~ \~ \~266 754,00 грн.; квартира площею 21,5 м.кв. по [ADDRESS] , вартістю 395 176,00 грн.; нежитлове приміщення \~ \~ \~ \~44,7 м.кв. по [ADDRESS] , вартістю \~ \~ \~ \~473950,00 грн.; нежитлове приміщення \~ \~ \~ \~140,5 м.кв. по [ADDRESS] , вартістю 1 390 394 грн.; складські приміщення \~ \~ \~ \~площею 85,7 м. кв. \~ \~ \~ \~в [ADDRESS] , вартістю 71 130,00 грн. Також було придбано майно: контейнер металічний \~ \~ \~ \~по [ADDRESS] , вартістю 117 600,00 грн., легкові автомобілі «Nissan Vanette» \~ \~ \~ \~1989\~р.в.,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~вартістю 45\~000,00\~грн.,\~«Фольксваген Т4»,\~ 1998\~р.в.,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~вартістю 137\~780,00\~грн.,\~рухоме майно,\~яке знаходиться\~по [ADDRESS] ,\~рухоме майно,\~яке знаходиться по [ADDRESS] , згідно переліку, вказаному у тексті уточненої позовної заяви. Під час перебування в шлюбі, відповідач [PERSON] за спільні кошти подружжя створив приватне підприємство «Лаверна Л» статутний фонд якого складає внесок подружжя в розмірі 50 000 грн. Вся підприємницька діяльність особисто як відповідача, так і приватного підприємства була направлена на потреби сім`ї. Таким чином, позивач вважає, що має право при поділі майна придбаного за час шлюбу на спільні грошові кошти в розмірі вартості 1/2 частини внеску в статутний фонд ПП «Лаверна Л», а саме на суму 25 000,00 грн. та на 1/2 частину різниці між частками учасників внесеного уставного фонду ПТ « Лаверна ломбард Залуський і К» спільних грошових коштів , а саме в розмірі 42 000,00 грн. ( 252 000,00 грн. - 168 000,00): 2= 42 000,00 грн.) Поділу також підлягає і майно приватного підприємства «Лаверна ломбард Залуський і К», а саме нерухоме майно (приміщення), які знаходяться за адресою [ADDRESS] . Окрім цього, після розлучення з 2013 року по 2021 рік [PERSON] спільне майно подружжя, а саме приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , здає в оренду та особисто отримує дохід. Приміщення за адресою [ADDRESS] було передано відповідачем в оренду: ПрАТ « Київстар» в період з 19.08.2011 року по 01.03.2017 рік, загальна сума отриманого доходу підтверджується договором оренди між [PERSON] та ПрАТ « Київстар» та довідкою ДФС України № 899/03-16-13 від 24.07.2018 року; ТОВ «Гараж Мобайл Груп» в період з 01.03.2017 року по даний час, що підтверджується договором оренди № 010317-1 від 01.03.2017 року, укладеного між фізичною особою [PERSON] та ТОВ «Гараж Мобайл Груп» та довідкою ДФС України № 899/03-16-13 від 24.07.2018 року. Приміщення по [ADDRESS] , в якому знаходиться редакції газети «Місто вечірнє» частково також передано за договорами оренди фізичній особі [PERSON] площею 12 м.кв. за 20 гр. в місяць, та за договором оренди приватному підприємцю [PERSON] площею 10,65 м.кв. за 20 грн. за місяць. По укладених договорах оренди відповідач отримав дохід на загальну суму 1 059 129, 72 грн. Наведені позивачем варіанти поділу майна кожному з подружжя здійснені з врахуванням того, що спільно нажите майно, яке вона хоче залишити за собою не використовується [PERSON] у підприємницькій діяльності. А інша частина майна, яка залишається за [PERSON] , навпаки використовується ним шляхом розміщення товарних запасів підприємства «Лаверна Ломбард» , « Залуський і К», а також розміщення редакції газети «Місто вечірнє» та магазину «Лаверна». Просить визнати\~за нею\~право власності\~на спільно\~нажите майно\~подружжя \~загальною вартістю\~1\~757\~681,15\~грн.,\~а саме:\~нежитлове приміщення\~загальною площею\~44,3\~м.кв.\~по [ADDRESS] ,\~загальною вартістю\~762\~000,00\~грн.; нежитлове приміщення 44,7 м.кв. по [ADDRESS] , вартістю 473 950,00 грн.; квартира площею 21,5 м.кв. по [ADDRESS] , вартістю 395 176,00 грн.; рухоме майно на загальну вартість 126\~555,15 грн. згідно переліку. Визнати за [PERSON] право власності на спільно нажите майно подружжя загальною вартістю 2 218 073 грн., а саме: контейнер металічний \~ \~ \~ \~по [ADDRESS] , вартістю 117 600,00 грн.; нежитлове приміщення \~ \~ \~ \~ загальною площею 40,4 м.кв. в [ADDRESS] , вартістю \~ \~ \~ \~266 754,00 грн.; складське приміщення \~ \~ \~ \~площею 85,7 м. кв. \~ \~ \~ \~в [ADDRESS] , вартістю 71 130,00 грн.; нежитлове приміщення \~ \~ \~ \~140,5\~м.кв.\~по [ADDRESS] ,\~вартістю 1\~390\~394\~грн.; легковий автомобіль «Nissan Vanette» \~ \~ \~ \~1989 р.в., д.н.з. \~ \~ \~ \~ [NUMBER] , вартістю 45 000,00 грн.; легковий автомобіль «Фольксваген Т4», 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER] , вартістю 137 780,00 грн.; рухоме майно загальною вартістю 189\~415 грн., згідно переліку. При такому поділі частка [PERSON] перевищує ідеальну частку на суму 230 195,92 грн. Просить стягнути з [PERSON] в її користь грошові кошти в розмірі 596 564,86 грн., а саме: \~ \~ \~ \~529 564,86 грн. 1/2 частину отриманих грошових сум від здачі майна в оренду ( 1 059 129,72 грн.); 25 000,00 грн. 1/2 частина внеску в уставний фонд ПП « Лаверна Л»; 42 000,00 грн.- 1/2 частину різниці між частками учасників статутного фонду ПТ «Лаверна Ломбард Залуський і К» спільних грошових коштів. Стягнути з [PERSON] її користь всі судові витрати по справі 45 096,33 грн.: сплачений судовий збір 4 499,81 грн., сплачені кошти за оголошення в газеті «Волинь Нова» - 96,00 грн., проведення експертиз 16 849,32 грн. (3184,00 грн.,2 385,22 гри.,799,50 грн., 2 220,00 грн., 6 437,60 грн.,1 700,00 грн., 123,00 грн.); витрати за надання правової допомоги 9 256,80 грн.,14 490,40 грн.,2100,00, а всього 25 847,20 грн. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 червня 2014 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. Ухвалами суду за клопотанням позивача у справі було забезпечено докази та було призначено ряд судових експертиз, зокрема судові будівельно-технічну, автотоварознавчу, оціночно-будівельну та судово-економічну експертизи. Ухвалами суду\~до участі\~у розгляді\~справи в\~якості третіх\~осіб на\~стороні відповідача,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~було залучено\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ПТ «Лаверна\~Ломбард Залуський\~і К», ТОВ «Лаверна». В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] , а згодом і [PERSON] позовні вимоги підтримали, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Просять позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та на підставі зібраних доказів. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи не з`явився. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення даного позову, покликаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, та їх невідповідність закону. Треті особі на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] , ПТ «Лаверна Ломбард Залуський і К», ТОВ «Лаверна» пояснень з приводу заявленого позову не надали, заяв чи клопотань до суду не направили, для участі у розгляді справи повторно не з`явились. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 9 жовтня 1982 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, про що Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області було зроблено актовий запис №272. Сімейні відносини були припинені та шлюб було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2013 року. Дані обставини стверджуються копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2013 року та ухвали цього суду від 21 січня 2013 року. (т.1, а.с.9, 10). Згідно положень ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Згідно зі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому\~засіданні на\~підставі наданих\~сторонами доказів,\~та зібраних\~судом за\~їхнім клопотанням,\~встановлено,\~що сторони\~за час\~перебування у\~шлюбі та\~проживання однією\~сім`єю,\~придбали наступне\~нерухоме майно: квартиру, яка розташована в [ADDRESS] , загальною вартістю 395176 грн.; нежитлове приміщення площею 40,4 м.кв., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 266 754 грн.; нежитлове складське приміщення загальною площею 85,7 м2, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , вартістю 71 130,00 грн.; вбудоване приміщення магазину А-5 площею 44,3 кв.м., яке розташоване за адресою [ADDRESS] , загальною вартістю 762 000 грн. Вказана обставина стверджується копіями правовстановлюючої та реєстраційної документації та висновками судових експертиз, а презумпція спільності права власності подружжя на вказане майно, яке набуте ними за час шлюбу, не оспорюється сторонами. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч.4, ч.5 ст.71 СК України, суд не знаходить правових підстав для присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а тому зазначене нерухоме майно, зокрема: квартиру, яка розташована в [ADDRESS] ; нежитлове приміщення площею 40,4 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове складське приміщення загальною площею 85,7 м2, яке розташоване за адресою [ADDRESS] ; вбудоване приміщення магазину А-5 площею 44,3 кв.м., яке розташоване за адресою [ADDRESS] , не дивлячись на запропонований позивачем варіант поділу, ділить між обома з подружжя порівну, виділивши кожному з них із спільної сумісної власності по частини вказаного нерухомого майна. На підставі наданих сторонами доказів, та зібраних судом за їхнім клопотанням, встановлено, що позивачем до складу нерухомого майна також було подано ряд об`єктів, які були придбані юридичними особами і є їх власністю, а отже не можуть бути визнані судом спільною власністю подружжя, зокрема нежитлове приміщення \~ \~ \~ \~площею 44,7 м.кв. по [ADDRESS] , вартістю \~ \~ \~ \~473950,00 грн., яке було придбане ПТ «Лаверна Ломбард Залуський і К» і є власністю вказаного товариства (т.1, ас.111) , а також нежитлове приміщення площею 140,5 м.кв. по [ADDRESS] , вартістю 1 390 394 грн., яке було придбане ТОВ «Лаверна» і є власністю вказаного товариства (т.1, ас.109, 111). В частині позовних вимог про поділ даного майна суд відмовляє з вказаних підстав. Стосовно поділу рухомого майна - контейнера металічного \~ \~ \~ \~по [ADDRESS] , вартістю 117 600,00 грн., то позивачем не надано суду доказів того, що вказаний контейнер був придбаний подружжям, що він є у наявності та яка його вартість, а тому відмовляє в цій частині вимог за недоведеністю. З тих же підстав суд відмовляє позивачу в поділі рухомого майна, яке знаходиться по [ADDRESS] та рухомого майна, яке знаходиться по [ADDRESS] , згідно переліку, вказаному у тексті уточненої позовної заяви, оскільки позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження факту придбання вказаного майна подружжям, що воно є у наявності та яка його вартість, а тому відмовляє в цій частині вимог за недоведеністю, при цьому первісне часткове визнання цих вимог позивачем до уваги не береться, оскільки після заміни складу суду та розгляду справи заново, відповідач змінив свою попередню позицію та заперечив її. Позивачем заявлено вимогу про поділ легкових автомобілів «Nissan Vanette» 1989 р.в., д.н.з. \~ \~ \~ \~ [NUMBER] , вартістю 45 000,00 грн. та «Фольксваген Т4», 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER] , вартістю 137 780,00 грн. шляхом визнання права власності відповідача на вказані легкові автомобілі з виплатою їй компенсації половини їх вартості. Як вбачається з досліджених судом доказів, сторони під час шлюбу дійсно придбали у власність вказані автомобілі. Разом з тим, як вбачається з досліджених доказів, з 07 березня 2014 року власником автомобіля «Фольксваген Т4», 1998 р.в., д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (т.4 а.с. 32), а власником автомобіля «Nissan Vanette» 1989 р.в., д.н.з. \~ \~ \~ \~ [NUMBER] , з 22 березня 2016 року являється [PERSON] (т.4, а.с.37). Позивачу дані обставини були відомі і вона не змінила позовних вимог, не довела що кошти за відчуження автомобілів були привласнені відповідачем та не заявила про стягнення з відповідача компенсації половини вартості відчужених автомобілів, тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог. Стосовно поділу статутних фондів ПП «Лаверна Л», ПТ « Лаверна ломбард Залуський і К», з огляду на зміст вимог та надані докази, суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки обидва з подружжя є співзасновниками ПТ «Лаверна ломбард Залуський і К», і не позбавлені можливості здійснювати господарську діяльність та отримувати від неї дохід. Окрім цього, спір між двома співзасновниками господарського товариства з приводу стягнення частини внеску в статутний фонд не є спором між подружжя з приводу поділу спільно нажитого майна, а вимоги про це не грунтуються на нормах Сімейного Кодексу України. Покликання позивача на наведену в позовній заяві судову практику не заслуговують на увагу, оскільки наведені приклади стосуються компенсації частки іншому з подружжя, який не є учасником господарського товариства. Стосовно стягнення 1/2 частини внеску в статутний фонд ПП « Лаверна Л», то суд відмовляє у цій частині вимог за відсутністю доказів, що такий статутний фонд було створено та кошти були внесені [PERSON] . Задекларований розмір статутного фонду в Статуті цього підприємства не доводить факт внесення таких коштів відповідачем. За таких обставин суд відмовляє в цій частині вимог. Позивачем також заявлено вимоги про стягнення половини одержаного відповідачем доходу від здачі в оренду об`єктів нерухомого майна, а саме приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Наявні у матеріалах справи докази, а саме договори оренди майна, укладені відповідачем вже після розірвання шлюбу, та позивачем не надано доказів одержання доходів відповідачем від здачі в оренду вказаного майна. Зазначені в договорах оренди майна суми розміру орендної плати не доводять факту одержання відповідачем цієї оплати від орендарів. За таких обставин в цій частині вимог суд також відмовляє у задоволенні. Задовольнивши позовні вимоги частково, до стягнення з відповідача відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає також частина понесених позивачем судових витрат, у розмірі 35 відсотків, що є пропорційним до частини задоволених позовних вимог, зокрема 2750 грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору, 4656 грн.85 коп. витрат за проведення судових експертиз, 33 грн. 60 коп. витрат на судове оголошення. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.60,\~70,\~71\~ЦПК України,\~

Outcome: partial