Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Стверджує, що після смерті останньої залишилось спадкове майно, в тому числі частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.1976р. та довідки про перейменування вулиць Судововишнянської міської ради №1720 від 08.04.2013 року. Зазначає, що на момент смерті [PERSON] проживала одна в [ADDRESS] , а також за життя склала заповіт від 05.10.2002р., яким все своє майно заповіла їй (позивачці) [PERSON] . Покликається на те, що у встановлений законом строк вона не звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки у період з 2003 року та протягом декількох наступних років перебувала на тимчасових заробітках у росії, а коли повернулася, то строк для прийняття спадщини вже був пропущений. Вказує, що окрім неї (позивачки), інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] чи претендували б на таку, немає, а враховуючи поважність причин пропуску нею строку для звернення до нотаріуса, змушена звернутися до суду із позовом про продовження строку для прийняття спадщини. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким продовжити їй (позивачці [PERSON] ) строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати дану цивільну справу у її відсутності. Представник відповідача Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав клопотання, в якому вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Розгляд даної цивільної справи просить здійснювати у його (представника) відсутності. Третя особа\~ приватний\~нотаріус Яворівського\~районного нотаріального\~округу Львівської\~області Келюх\~М.А. в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надіслала заяву-повідомлення №07/01-16 від 17.01.2023р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.01.2023р. №71185174, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №71185180 від 17.01.2023р., згідно якої спадкодавицею [PERSON] складено заповіт, посвідчений 05.10.2002р. в Судововишнянській міській раді Мостиського району Львівської області за номером в реєстрі нотаріальних дій 74, номер у спадковому реєстрі 54900007. Просила розглядати дану справу у її (нотаріуса) відсутності. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном розпорядилася, склавши 05.10.2002р. заповіт на ім`я позивачки [PERSON] . Відтак, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна спадкодавиці [PERSON] . На час смерті спадкодавиці [PERSON] позивачка [PERSON] не вступила в управління та володіння своїм спадковим майном, а після її смерті у встановлений законом строк не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Згідно довідки виданої Центром надання адміністративних послуг Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області від 08.12.2022р. за №2197/07-05, - [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, зокрема листа-відповіді з Львівського державного нотаріального архіву від 06.01.2023р. №45/01-30 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.01.2023р. №71078700, - спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина після її смерті відкрилась до 01.01.2004 року, застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини підлягає законодавство, яке діяло у момент відкриття спадщини, тобто положення ЦК Української РСР і застосування норм ЦК 2003 року не допускається. Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 534 ЦК Української РСР встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом Відповідно до вимог ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Цей строк може бути подовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 24 червня 1983 року №4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування"). Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 „Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.\~\~ В зв`язку з цим необхідно застосовувати положення ЦК УРСР та роз`яснення постанови пленуму ВСУ „Про практику розгляду судами України справ про спадкування №4 від 24.06.83р., якими визначено, що заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Передбачений ст.549 ЦК ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Оскільки при продовженні зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване, заява у таких випадках є позовом майнового характеру. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки [PERSON] та вбачається із матеріалів справи, позивачка у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з її постійним проживанням та перебуванням за межами України в росії у період з 2003 року та протягом наступних років, в тому числі після смерті спадкодавиці [PERSON] , що мало місце 09.11.2002р. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивачки щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску позивачкою [PERSON] строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавиці [PERSON] Вказані обставини\~підтверджуються:\~копією свідоцтва\~про смерть\~та заповіту\~ [PERSON] ;\~копією Свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~від 02.03.1976р.;\~копією довідки\~виданої Центром\~надання адміністративних\~послуг Судововишнянської\~міської ради\~Яворівського району\~Львівської області\~від 08.12.2022р.\~за №2197/07-05,\~про склад\~сім?ї на\~час смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ;\~листом-відповідюі\~з Львівського\~державного нотаріального\~архіву від\~06.01.2023р.\~№45/01-30\~та інформаційною\~довідкою зі\~Спадкового реєстру\~(спадкові\~справи та\~видані на\~їх підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину)\~від 02.01.2023р.\~№71078700,\~згідно яких\~спадкова справа\~після смерті\~спадкодавця [PERSON] ,\~котра померла\~ [INFO] ,\~в нотаріальній\~конторі не\~заводилася; письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт перебування позивачки [PERSON] спільно із ними на тимчасових роботах в російській федерації; копіями паспортів свідків [PERSON] та [PERSON] ; копією паспорта позивачки та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, що передбачені ст.549 ЦК УРСР для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] та продовження їй строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] .

Outcome: approved