Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

13 червня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання попереднього договору та стягнення забезпечувального платежу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що між ним та відповідачем 14 січня 2022 року було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов`язують до 11 березня 2022 року укласти та підписати договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов попереднього договору [PERSON] було передано [PERSON] грошові кошти (забезпечувальний платіж) у сумі 101 749, 26 грн. Через об`єктивні обставини сторонам не вдалось укласти договір купівлі-продажу, у зв`язку з чим позивач просить суд розірвати попередній договір від 11 січня 2022 року та стягнути з відповідача забезпечувальний платіж. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2022 року цивільну справу № 753/5719/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 17 червня 2022 року. Ухвалою суду від 20 червня 2022 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків по справі. 24 червня 2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява (вх. № 24998) про усунення недоліків. 29 червня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 30 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 17 серпня 2022 року на 10:00 год. Підготовче засідання призначене на 17 серпня 2022 року у зв`язку із неявкою сторін було відкладено на 24 жовтня 2022 року на 10:00 год. 26 серпня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 37469). 01 листопада 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №51391). Підготовче засідання призначене на 24 жовтня 2022 року було відкладено на 17 листопада 2022 року на 12:00 год. 17 листопада 2022 року представником позивача було подано до суду додаткові пояснення (вх. № 54970), відповідно до яких позивач просив суд при ухваленні рішення у справі встановити, що підлягає поверненню сума 3700 доларів США, яка була передана позивачем відповідачу за умовами попереднього договору. Підготовче засідання призначене на 17 листопада 2022 року не відбулося у зв`язку із тривалим вимкненням електроенергії в приміщенні суду. Підготовче засідання було призначено на 10 січня 2023 року на 15:30 год. Ухвалою суду від 10 січня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, вказали що укласти основний договір купівлі-продажу земельної ділянки завадили об`єктивні причин, зокрема, позивачем було встановлено, що на земельну ділянку, яку він виявив бажання придбати у відповідача, накладається інша земельна ділянка, про що він повідомив продавцю. В той же час, продавець повідомив, що всі питання улагодженні, і з земельною ділянкою, що є предметом купівлі-продажу, немає жодних проблем. Також 11 березня 2022 року сторони не змогли укласти основний договір купівлі-продажу земельної ділянки через початок 24 лютого 2022 року повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Нотаріальні контори та державні реєстри не працювали тривалий час, що є об`єктивною перешкодою для укладання договору, та вказане не залежало від волі, зокрема позивача. 18 травня 2022 року позивач звернувся з претензією до відповідача з вимогою повернення забезпечувального платежу за договором, проте відповідач коштів не повернув, а тому позивач змушений був звернутись із цим позовом до суду. Відповідач та його представник заперечували проти заявлених вимог, вказали, що саме позивач затягував строк із укладанням основного договору, відповідач був готовий укласти основний договір купівлі-продажу земельної ділянки на наступний день після підписання попереднього договору, проте позивач почав йому розповідати про те, що при перевірці документів, він встановив, що документація по земельній ділянці не відповідає дійсності, оскільки за адресою знаходяться 2 земельні ділянки. Відповідач звернувся в усній формі до державного земельного кадастру України, де йому повідомили, що з документами та місцем розташування його земельної ділянки все в порядку. Зауважили, що фактично через два тижні після підписання попереднього договору та вирішення питання із земельною ділянкою, до 24 лютого 2022 року у сторін був час укласти основний договір купівлі-продажу, проте позивач тягнув із підписанням договору. Вказали, що станом на 18 травня 2022 року (момент написання претензії позивачем) нотаріальні контори та державні реєстри працювали, активних бойових дій на території Києва не було, а отже нічого не заважало сторонам укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки. Розгляд справи було відкладено на 30 січня 2023 року. У судовому засіданні 30 січня 2023 року позивач просив суд долучити до матеріалів справи лист від ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ та інформацію про власників земельних ділянок, які були надіслані йому на його звернення та який підтверджує факт накладання на земельну ділянку відповідача іншої земельної ділянки, власником якої відповідач не є. Також у судовому засіданні позивач додатково пояснив, що намагався врегулювати вказане питання із відповідачем у позасудовому порядку, телефонував йому, але він відповів на його дзвінок лише один раз, потім не виходив на зв`язок та не хотів вирішувати питання з грошима, а тому позивач звернувся із позовом до суду. У судовому засіданні відповідач вказав, що готовий навіть зараз укласти з позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки, з травня 2022 року він виставив вказану земельну ділянку на продаж, на сьогодні ділянку ще не продав. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши додані до матеріалів справи докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 січня 2022 року між позивачем [PERSON] (майбутній покупець) та відповідачем [PERSON] (майбутній продавець) був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим номером 117. Відповідно до пункту 1.1. цього договору сторони зобов`язались у майбутньому до 11 березня 2022 року включно укласти та підписати договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким [PERSON] буде продавцем, а [PERSON] покупцем. Пунктом 1.2 договору визначено, що предметом майбутнього договору купівлі-продажу є земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:96:004:0019, площею 0,1013 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За умовами пункту 2.1 договору сторони визначились, що основний договір має бути укладений, підписаний та нотаріально посвідчений до 11 березня 2022 року включно. Ціна продажу - 59000 доларів США. Пунктом 3.6 договору сторони домовились, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання основного договору [PERSON] зобов`язується передати [PERSON] грошові кошти в сумі 101749,26 грн, що еквівалентно 3700 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладання договору. Вказана сума розцінюється між сторонами як забезпечувальний платіж в рахунок основного договору. Згідно із пунктом 3.7 договору сторони домовились, що якщо [PERSON] необґрунтовано відмовлятиметься від укладання основного договору , у визначений пунктом 2.1. цього попереднього договору термін на вищезазначених умовах, то він зобов`язується повернути [PERSON] грошові кошти у сумі забезпечувального платежу та сплатити штраф у розмірі забезпечувального платежу протягом 1 доби з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі. Якщо [PERSON] необґрунтовано відмовлятиметься від укладання основного договору, у визначений пунктом 2.1. цього попереднього договору термін на вищезазначених умовах, то забезпечувальний платіж, що передається згідно пункту 3.6 договору залишається у власності [PERSON] , в якості штрафних санкції за недотримання умов цього договору. Отже за умовами попереднього договору сторони визначили строк для укладання основного договору до 11 березня 2022 року включно. Суд критично відноситься до твердження відповідача та його представника про те, що позивач затягував із укладанням основного договору, з огляду на те, що відповідач був готовий укладати його на наступний день, тобто 12 січня 2022 року, а також через 2 тижні після отримання усної відповіді від ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ щодо місця розташування його земельної ділянки, оскільки строк до 11 березня 2022 року включно був визначений сторонами за домовленістю у попередньому договору, а отже позивач не був зобов`язаний укладати його раніше зазначеного строку та твердження про не укладання його позивачем до 11 березня 2022 року як вчинення дій із затягуванням укладання договору є безпідставним. 24 лютого 2022 року відбулось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України 24 лютого 2022 року з 5:30 год введено воєнний стан на 30 діб. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 6 березня 2022 року № 209 установлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування державна реєстрація юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація), надання/отримання відомостей/інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр), Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у тому числі шляхом безпосереднього доступу до них, проводиться/забезпечується з урахуванням таких особливостей: державна реєстрація, крім державної реєстрації, що відповідно до законодавства здійснюється в автоматичному режимі, проводиться виключно: державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що перебувають у трудових відносинах із суб`єктом державної реєстрації/суб`єктом державної реєстрації прав, місцезнаходженням якого є адміністративно-територіальна одиниця, що не належить до територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, та відповідають вимогам, визначеним підпунктом 10-4 цього пункту (далі - державні реєстратори); посадовими особами Міністерства юстиції, його територіальних органів (далі - посадові особи), перелік яких письмово повідомляється Міністерством юстиції технічному адміністратору Державного реєстру прав/Єдиного державного реєстру; нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна (далі - перелік нотаріусів); державними та приватними виконавцями відповідно до повноважень, визначених законом, перелік яких письмово повідомляється Міністерством юстиції технічному адміністратору Державного реєстру прав. Нотаріусам, включеним до переліку нотаріусів із застереженням про заборону нотаріального посвідчення договорів щодо відчуження корпоративних прав, забороняється проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а із застереженням про заборону нотаріального посвідчення договорів щодо відчуження нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва або майнових прав щодо майбутнього нерухомого майна (далі - нерухоме майно) - державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Установлено, що протягом дії воєнного стану припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в межах адміністративно-територіальних одиниць, перелік яких затверджується Міністерством юстиції. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 526 ЦК України визначено що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Вказана позиція також визначена в постанові ВП ВС від 7 липня 2020 року, справа № 296/10217/15-ц. Отже, оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у розмірі 3700 доларів США є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження N 61-22017св18), у постанові від 17 червня 2021 року № 711/5065/15-ц. Посилання відповідача на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договорів, а тому позивач втратив право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Судом встановлено, що станом на 11 березня 2022 року сторони з об`єктивних причини не змогли укласти основний договір купівлі-продажу земельної ділянки. Крім того, як встановлено під час розгляду справи, зокрема станом на 25 січня 2023 року, та не спростовано належними та достатніми доказами відповідачем в межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:96:004:0019 (спірна земельна ділянка), розташовується інша земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000: 96:004:0036. Відповідно до листа Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (ДЕРЖГЕОКАДАРСТ) від 25 січня 2023 року № Л-39/0-72/6-23, згідно з даними ведення Державного земельного кадастру Національної кадастрової системи, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:96:004:0019 (спірна земельна ділянка), розташовується інша земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000: 96:004:0036. Земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:96:004:0019 зареєстровано 18 липня 2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Право власності на ділянку зареєстровано 5 липня 2021 року за [PERSON] . Земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000: 96:004:0036 зареєстровано 16 січня 2015 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Відомості про державну реєстрацію речових прав на цю земельну ділянку до Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ м. Києва та Київської області не надходило. Згідно із статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів на спростування вказаної інформації стороною відповідача суду надано не було, а зазначалось лише, що в усній формі було повідомлено про відсутність будь-яких проблем із земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:96:004:0019. Згідно із пунктом 3.1 попереднього договору з моменту його укладання [PERSON] зобов`язувався не відчужувати майно іншим особам, не передавати його в користування, в іпотеку. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що в травні 2022 року виставив на продажу земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:96:004:0019, в той же час, кошти позивачу, отримані за попередній договором від 11 січня 2022 року, позивачу не повернув. Враховуючи викладене, вимога позивача про розірвання попереднього договору від 11 січня 2022 року підлягає задоволенню. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Таким чином, у разі отримання майбутнім продавцем від майбутнього покупця за попереднім договором авансу в іноземній валюті, він зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана як аванс. Відповідач не заперечував факту передачі йому позивачем за попереднім договором коштів у доларах США у розмірі 3700 доларів США. Отже, зважаючи на встановлені обставини, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання попереднього договору та стягнення авансу в сумі 3700 доларів США, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2009,90 грн

Outcome: approved