Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

В листопаді 2022р. заявниця [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересовані особи: [PERSON] (далі по тексту - заінтересована особа 1), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. (далі по тексту - заінтересована особа 2), в якій просила суд: - встановити факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який на день смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом із заявницею. Після смерті якого відкрилася спадщина зокрема на частину цієї квартири. На день смерті спадкодавця, заявниця проживала разом з ним, своїм чоловіком в зазначеній квартирі без реєстрації, вважає себе такою, що прийняла спадщину, інший спадкоємець спадщину не прийняв. 12 жовтня 2022р. заявниця звернулася до заінтересованої особи 2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка, однак, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності у заявниці доказів постійного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті, а тому їй потрібно звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2022р. відкрито провадження по справі. 30 січня 2023р. на адресу суду надійшли письмові пояснення про визнання обставин, викладених в заяві від заінтересованої особи 1, а також, клопотання про розгляд справи у його відсутність. 07 лютого 2023р. на адресу суду надійшли письмові пояснення від заінтересованої особи 2 про те, що спадкова справа не заводилась, а також, клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника. В судовому засіданні представник заявниці подану заяву підтримала в повному обсязі, з підстав наведених в ній і просила суд встановити факт, що має для заявника юридичне значення. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, розглянувши наявні в матеріалах справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві ГТУЮ у м. Києві серії [NUMBER] від 18 листопада 2015р., актовий запис № 17296. Судом встановлено, що на час смерті спадкодавця, заявниця постійно проживала разом із своїм чоловіком, за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з акта від 29 вересня 2022р., складеного мешканцями житлового будинку [ADDRESS] , який завірений начальником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», в період з березня 2010р. по момент відкриття спадщини заявниця постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . З письмових заяв фізичних осіб від 30 вересня 2022р., слідує, що заявниця та спадкодавець, в період з березня 2010р. по момент відкриття спадщини постійно разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Крім того, своєю заявою від 22 жовтня 2022р., заінтересована особа 1 визнала, що з березня 2010р. по момент відкриття спадщини, заявниця проживала без реєстрації разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявниця (дружина померлого) є спадкоємицею першої черги за законом, яка подала в установленому законом порядку заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що 12 жовтня 2022р. заявниця звернувся до заінтересованої особи 2 з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. 12 жовтня 2022р. заінтересована особа 2 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки заявницею не підтверджено факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення заяви.

Outcome: approved