Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позиція сторін у справі У листопаді 2022 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що спільне життя між сторонами не склалося, у зв`язку із чим [PERSON] подала позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. Діти перебувають на утриманні позивача, що ставить її у складне матеріальне становище. Так як відповідач офіційно працевлаштований, то позивач подала до суду позов про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, подала заяву в якій просила здійснити розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про визнання позову. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 вересня 2012 року сторони уклали шлюб у Відділі деражвної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, відповідний актовий запис № 98. [INFO] у шлюбі народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 374. [INFO] у шлюбі народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 280. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання сину та доньки, він не має проблем із здоров`ям, має можливість працювати, забезпечувати себе і допомагати сину та доньці, а відтак суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина та доньки щомісячно в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved