Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року ухвалено стягувати з [PERSON] у користь позивачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі по 600 грн., щомісячно. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.10.2018 змінено розмір аліментів та постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів в розмірі по 1500 грн. щомісяця на дитину, до її повноліття. Однак, з листопада 2018 року відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого заборгованість за період з 01.11.2018 по 01.11.2022 становить 90377,51 грн. Матеріальне становище позивачки значно погіршилося і вона не в змозі самостійно утримувати дитину, яка інвалідом дитинства, у звязку з введенням воєнного стану в державі, економічною кризою та зростанням цін на продукти харчування, ліки значно зросли витрати на дитину, а відповідач фізично здоровий та працездатний, працює не офіційно, має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців не має. Однак, добровільно допомагати дитині відповідач відмовляється, як і сплачувати визначену судом суму аліментів та погасити заборгованість. Позивач зазначає, що загальна сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.11.2018 по 01.11.2022 становить 90377, 51 грн., яку позивач просить стягнути дану суму з відповідача. \~ \~ \~ \~Позивачка до судового засідання подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відносно заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, шляхом надсилання повістки за місцем свого проживання . Ухвалою суду від 05.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 16.01.2023 позивачка подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.32). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі (а.с. 9). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року ухвалено стягувати з [PERSON] у користь позивачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі по 600 грн., щомісячно. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.10.2018 змінено розмір аліментів та постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів в розмірі по 1500 грн. щомісяця на дитину, до її повноліття, на підставі якого було видано виконавчий лист (а.с. 11-12). Згідно постанови ДВС 04.12.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по даній справі, а сааме про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів в розмірі по 1500 грн. щомісяця на дитину, до її повноліття (а.с.13-14). Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 345/2785/18 від 15.11.2018 сума заборгованості станом на 01.11.2022 становить 90377, 51 грн. (а.с. 15-16). До матеріалів справи також долучено розрахунки суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а загальна сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з 01.11.2018 по 01.11.2022 складає 521280,00 грн. (а.с. 6-8). Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. Згідно із ч.1 ст.196\~СК України із змінами від 17.05.2017, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017, що набрав чинності 08.07.2016, було внесено зміни до ст.\~196\~Сімейного кодексу\~України саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів. У п.22 постанови Пленум\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що передбачена ст.196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Положеннями ст.60\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на це слід зазначити, що відповідачем, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної сплати аліментів у стягнутому судом розмірі на утримання неповнолітньої дитини та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин. Тому, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини відповідача, який, маючи працездатний вік не вживав заходів щодо утримання своєї дитини у визначеному судовим рішенням розмірі. Аналіз ч. 1 ст.\~196\~СК України дає підстави стверджувати, що платник аліментів несе відповідальність, встановлену законом у вигляді пені, за несплату (неповну сплату) аліментів за встановлений рішенням суду період (місяць) у розмірі 1% від суми несплачених (недоплачених) аліментів за кожен день прострочення у вказаному періоді. Тому суд вважає, що позивачкою у позові вірно обрано спосіб розрахунок пені, а саме, що пеня нараховуються на заборгованість по сплаті аліментів за кожен місяць окремо і множиться на кількість днів того місяця, у якому виникла така заборгованість, однак сума пені не може перевищувати 100 % заборгованості по аліментах, тобто не може становити більше 90377, 51 грн., а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст. 184, 196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved