Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за аліментним зобов`язаннями, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.01.2022 року по 01.10.2022 року в сумі 39 685,96 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з [PERSON] вона має неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 17.12.2019 року у справі №382/2263/18 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. За виконавчим листом, виданим на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 17.12.2019 року у справі № 382/2261/18 з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 13 грудня 2018 року і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист № 382/2261/18 позивачкою звернуто до виконання, проте відповідач не виконує свій батьківський обов`язок щодо матеріального утримання своєї дитини. Так, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яка була видана на її вимогу 26.10.2022 року Бориспільським ВДВС у Бориспільському районі Київської області, за [PERSON] станом на 01.10.2022 року заборгованість становить 39 685,96 грн. При цьому, відповідач є фізично здоровою людиною, здійснює підприємницьку діяльність, а тому має відповідні доходи і може утримувати свою дитину на належному рівні. Отже, у відповідності до ст. 196 СК України відповідач повинен був сплатити за період з 01.01.2022 року по 01.10.2022 року неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у сумі 78 611,16 грн., проте, законом обмежено розмір суми стягнення: не більше 100 відсотків заборгованості. У зв`язку з цим неустойка (пеня), що підлягає стягненню з відповідача становить 39 685,96 грн. Ухвалою від 07.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін; витребувано у Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію виконавчого провадження ВП 60979840, відкритого за виконавчим листом № 382/2261/18 зі стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] 30.01.2023 року на адресу суду надійшло вищевказане виконавче провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, також просила вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить їх залишити без задоволення. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17.12.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 13 грудня 2018 року і до досягнення сином повноліття. Яготинським районним судом Київської області від 17.12.2019 року видано виконавчий лист у справі № 382/2261/18, який подано до примусового виконання до органів державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження № 60979840. У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментам від 26.10.2022, виданої головним державним виконавцем Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 13.12.2018 по 30.09.2022 складає 39 685,96 грн. Представником позивача надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, у відповідності з яким за період з 01.01.2022 по 01.10.2022 пеня (неустойка) за прострочення плати аліментів складає 78 661,16 грн., однак позивач просить стягнути пеню, яка дорівнює 100% заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період, а саме 39 685,96 грн. Контррозрахунок та доказів погашення заборгованості відповідач не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. У постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За таким правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Поданий позивачкою розрахунок неустойки (пені) відповідач також не спростував. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання сина матеріали справи не містять, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами. Звертаючись до суду, позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 01.10.2022 складає, з урахуванням ст. 196 СК України, 39 685,96 грн. Крім цього, представник позивачки звернулася до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог якої просить стягнути з відповідача 12 500 грн витрат на правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 23 січня 2023 року у справі № 165/3847/21 (провадження № 61-9960 св 22). Тобто вказана судова практика є незмінною. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано: договір про надання правової допомоги від 01.11.2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 01.02.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 54/22 від 07.11.2022 року квитанцію до прибуткового касового ордеру № 9/23 від 01.02.2023 року про сплату грошових коштів за актом в сумі 8 000 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 01.02.2023 року сторони оцінили в суму 12 500 грн зустріч з клієнтом [PERSON] для з`ясування обставин справи та консультування щодо захисту її порушеного права, правовий аналіз наданих клієнтом документів, аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах (опрацьовано 12 судових актів та правові позиції ВСУ), складання позовної заяви, виконання розрахунку з неустойки (пені), підготовка додатків до позовної заяви, підготовка копії позовної заяви та додатків до неї для направлення відповідачу, направлення (подання) позовної заяви з додатками до суду, судовий супровід справи. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач проти стягнення цих витрат не заперечив, клопотання про їх зменшення до суду не подав, водночас заявлені позивачем витрати у сумі 12 500 грн не є співмірними із наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги з урахуванням, зокрема, незначної складності справи, не в повній мірі відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, оскільки представник позивача безпосередньо участі у судових засіданнях не брав, а також позиція акту наданих послуг з правничої допомоги "підготовка копії позовної заяви та додатків до неї для направлення відповідачу", з урахуванням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, на переконання суду фактично цілком охоплюється поняттям "складання позовної заяви і додатків до неї"; тож суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 8 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved