Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

В жовтні 2021 р. [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просила стягнути заборгованість за договором №8 про надання правової допомоги від 22.02.2019 р. в сумі 63048,08 грн, пеню в сумі 137016,32 грн, штраф в сумі 12608,90 грн, а всього 212670,30 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 22.02.2019 р. між адвокатом [PERSON]. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги , за яким сторонами погоджено розмір гонорару - 10 % від суми позову, рішення за яким прийнято на користь клієнта Правова допомога була надана в рамках розгляду цивільних справ: №761/7953/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 123995,62 грн та №761/10749/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 506450,52 грн. За умовами додаткових угод до договору про надання правової допомоги від 22.02.2019 р. гонорар адвоката складав за справу №761/7953/19 - 12399,56 грн, а за справу №761/10749/19 - 50645,05 грн., яку [PERSON] зобов`язувалась сплатити адвокату протягом 10 днів після отримання нею грошових коштів за судовими рішеннями. Позивач дізналась, що відповідач отримала кошти за рішенням суду у справі №761/7953/19 в лютому 2020 р. (постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена 01.03.2021 р.), а за рішенням суду у справі №761/10749/19 - 08.06.2021 р. Між тим, протягом 10 днів з моменту отримання коштів відповідач не сплатила гонорар адвокату за договором про надання правової допомоги від 22.02.2019 р. в загальному розмірі 63045,08 грн. На претензію про добровільну сплату гонорару відповідач не відреагувала, що стало підставою для нарахування неустойки в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразового штрафу в розмірі 20 %, що передбачено умовами укладеного договору. Загальний розмір заборгованості становить 212670,30 грн та складається з 12399,56 грн - гонорару адвоката у справі №761/7953/19; 49868,22 грн - пені в розмірі 2 % за кожен день прострочення; 2479,80 грн - одноразового штрафу; 50645,52 грн - гонорару адвоката у справі №761/10749/19; 90148,10 грн - пені в розмірі 2 % за кожен день прострочення; 10129,10 грн - одноразового штрафу. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. У відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що з відповідачем було дійсно укладено договір про надання правової допомоги в рамках розгляду цивільних справ №761/7953/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, №761/10749/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Укладаючи договір про надання правової допомоги з умовою сплати гонорару в розмірі 10 % від суми позову, відповідач сподівалась, що адвокатом будуть включені дані витрати до судових витрат, які будуть стягнути в рамках розгляду справ №761/7953/19 , №761/10749/19. Звертає увагу, що з лютого 2019 р. по червень 2021 р. позивачу не офіційно було сплачено майже 100000,00 грн за надання правової допомоги, які також не були включені до судових витрат та не були предметом розгляду судових справ №761/7953/19 , №761/10749/19. Крім цього, позивач не надала детальний опис виконаних нею робіт, а за умовами договору про надання правової допомоги не було обумовлено фіксований та/або погодинний розмір оплати гонорару. Вважає, що зміст договору про надання правової допомоги не може свідчити про домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати. Враховуючи фінансовий стан відповідача, розмір нарахованої пені вважає завищеним, який в два рази перевищує розмір гонорару адвоката. В травні 2022 р. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору в частині, в якому просила визнати недійсним пункт 3.2 договору №8 про надання правової допомоги від 22.02.2019 р. (зі змінами та доповненнями), укладеного між адвокатом [PERSON]. та [PERSON] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що 22.02.2019 р. між адвокатом [PERSON]. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги , за яким сторонами в п. 3.2 погоджено розмір гонорару - 10 % від суми позову, рішення за яким прийнято на користь клієнта. Підписуючи договір про надання правової допомоги з умовою сплати гонорару в розмірі 10 % від суми позову, [PERSON] сподівалась, що адвокатом будуть включені дані витрати до судових витрат, які будуть стягнути в рамках розгляду справ №761/7953/19 , №761/10749/19. Між тим, вказані витрати до судових витрат не були включені та судах першої, апеляційної інстанції не були стягнуті. Звертає увагу, що з лютого 2019 р. по червень 2021 р. позивачу не офіційно було сплачено майже 100000,00 грн за надання правової допомоги, які також не були включені до судових витрат та не були предметом розгляду судових справ №761/7953/19 , №761/10749/19. Позивач вважає, що умова про сплату гонорару в розмірі 10 % від суми позову є такою, що не відповідає закону. Умовою для отримання гонорару було досягнення позитивного результату у судових справах, така винагорода не є платою за надані послуги, а є платою за сам результат. Не включення гонорару адвоката до судових витрат є підставою, на думку позивача, для визнання недійсним п. 3.2 умов договору. У відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач заперечує щодо задоволення зустрічного позову, зазначає, що детальний перелік наданих послуг за правову допомогу та порядок сплати гонорару передбачено додатковими договорами №3,4,5,6,7, укладеними між сторонами. [PERSON] розуміла зміст договору та додаткових угод в частині сплати гонорару. Звертає увагу, що для отримання компенсації за надану правовому допомогу під час розгляду справи в суді необхідно документ, який підтверджує оплату наданих послуг, який був відсутній. [PERSON] приховала факт отримання коштів за судовими рішеннями у справах №761/7953/19 , №761/10749/19. Звертає увагу, що окрім надання правової допомоги у справах №761/7953/19 , №761/10749/19 була надана правова допомога матері позивача у інших справах. У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву позивач зазначає, що адвокату [PERSON]. було сплачено за ведення справ №761/7953/19 , №761/10749/19, №761/41449/19, 761/26053/20, №361/2881/19 гонорар в загальному розмірі 96000,00 грн. Вказана сума коштів не була включена в умови договору про надання правової допомоги та додаткових угод до неї. Вказані кошти були особисто сплачені готівкою адвокату за виключенням двох платежів на суму 1000,00 грн та 3500,00 грн, які були перераховані безготівковим шляхом. До цієї суми, яка отримала адвокат [PERSON]., були включені кошти за надання правової допомоги у справах №761/7953/19 , №761/10749/19 в розмірі 63048,08 грн, які є предметом розгляду первісної позовної заяви. Наголошує на тому, що адвокат була зобов`язана включити витрати за свої послуги до судових витрат та стягнути їх з в рамках розгляду справ №761/7953/19 , №761/10749/19. Ухвалою судді від 13.12.2021 р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 01.07.2022 р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору в частині, здійснено перехід на загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.11.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила його задовольнити, заперечила щодо задоволення зустрічного позову. Відповідач та її представник заперечили щодо задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримали, просили задовольнити. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.02.2019 р. між адвокатом [PERSON]. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №8 , предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть буди пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правовоу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. (п. 1.1) Згідно п. 3.1, 3.2, 3.3 договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаний із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатись додатковими угодами до цього договору, та є невід`ємними частинами останнього. Розмір гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майнових характер, встановлюється в розмірі 10 % від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь клієнта . Гонорар виплачується на протязі трьох днів з моменту підписання договору . Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно. Умовами додаткового договору №3 від 18.03.2019 р. до договору про надання правової допомоги №8 передбачено надання правничої допомоги [PERSON] при розгляду Шевченківським районним судом м. Києва справи №761/7953/19 про стягнення заборгованості в розмірі 123995,62 грн.. Відповідно до п. 3.2 Договору N68 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта. Пунктом 3.3. Договору N 8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року надання правової допомоги Клієнту за цим Договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів Клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду Клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20 %. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок Клієнта. За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару Клієнтом у розмірі 10% від суми позову - 123 995 грн. 62 коп. у справі №761/7953/19, що складає 12 399 грн. 56 коп. В свою чергу, Клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар Адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі N761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання. (а.с. 13) Юридичні послуги (правова допомога) за додатковим договором №3 від 18.03.2019 р. надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №3 здачі-прийняття наданих послуг від 26.06.2019 р. (а.с. 14) Звіт про проведену роботу за додатковим договором №3 з переліком наданих послуг - на а.с. 15. Умовами додаткового договору №4 від 10.06.2019 р. до договору про надання правової допомоги №8 передбачено надання правничої допомоги [PERSON] при розгляді Шевченківським районним судом м. Києва справи №761/10749/19 про стягнення заборгованості у розмірі 506 450 грн. 52 коп.; . Відповідно до п. 3.2 Договору N 8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта. Пунктом 3.3. Договору N 8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року надання правової допомоги Клієнту за цим Договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів Клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду Клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20 %. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок Клієнта. За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару Клієнтом у розмірі 10% від суми позову - 506 450 грн. 52 коп. у справі №761/10749/19, що складає 50 645 грн. 52 коп. В свою чергу, Клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар Адвокату після отримання ним грошових коштів за рішенням суду по справі №761/10749/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання. (а.с. 16) Юридичні послуги (правова допомога) за додатковим договором №4 від 10.06.2019 р. надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №4 здачі-прийняття наданих послуг від 27.01.2020 р. (а.с. 17) Звіт про проведену роботу за додатковим договором №4 з переліком наданих послуг - на а.с. 18. Умовами додаткового договору №5 від 21.08.2019 р. до договору про надання правової допомоги №8 передбачено надання правничої допомоги [PERSON] при розгляді Київським апеляційним судом апеляційної скарги [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.06.2019 у справі No761/7953/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 123 995 грн. 62 коп. Аналіз рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.06.2019 у справі N761/7953/19, підготовка апеляційної скарги та направлення відповідного пакету документів до Київського апеляційного суду. Відповідно до п. 3.2 Договору №8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта. Пунктом 3.3. Договору N° 8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року надання правової допомоги Клієнту за цим Договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів Клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду Клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20 %. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок Клієнта. За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару Клієнтом у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову - 123 995 грн. 62 коп. у справі N761/7953/19, що складає 12 399 грн. грн. 56 коп. В свою чергу, Клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар Адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі N761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання. (а.с. 19) Юридичні послуги (правова допомога) за додатковим договором №5 від 21.08.2019 р. надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №5 здачі-прийняття наданих послуг від 07.10.2019 р. (а.с. 20) Звіт про проведену роботу за додатковим договором №5 з переліком наданих послуг - на а.с. 21. Умовами додаткового договору №6 від 18.05.2020 р. до договору про надання правової допомоги №8 передбачено надання правничої допомоги [PERSON] при розгляді Київським апеляційним судом апеляційної скарги [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №761/10749/19 про стягнення заборгованості у розмірі 506 450 грн. 52 коп.Аналіз апеляційної скарги [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі No761/10749/19, підготовка відзиву на апеляційну скаргу та направлення відповідного пакету документів до Київського апеляційного суду. Відповідно до п. 3.2 Договору №8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта. Пунктом 3.3. Договору N° 8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року надання правової допомоги Клієнту за цим Договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів Клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду Клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20 %. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок Клієнта. За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару Клієнтом у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову - 123 995 грн. 62 коп. у справі N761/7953/19, що складає 12 399 грн. грн. 56 коп. В свою чергу, Клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар Адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі N761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання. (а.с. 22) Юридичні послуги (правова допомога) за додатковим договором №6 від 18.05.2020 р. надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №5 здачі-прийняття наданих послуг від 05.10.2020 р. (а.с. 23) Звіт про проведену роботу за додатковим договором №6 з переліком наданих послуг - на а.с. 24. Умовами додаткового договору №7 від 25.11.2020 р. до договору про надання правової допомоги №8 передбачено надання правничої допомоги [PERSON] у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ щодо виконання рішень Шевченківського районного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №761/10749/19 про стягнення заборгованості у розмірі 506 450 грн. 52 коп. та рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.06.2019 по справі N761/7953/19 про стягнення заборгованості у розмірі 123 995 грн. 62 коп. Відповідно до п. 3.2 Договору №8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта. Пунктом 3.3. Договору № 8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року надання правової допомоги Клієнту за цим Договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів Клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду Клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20 %. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок Клієнта. За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару Клієнтом у розмірі 10% від суми позову - 123 995 грн. 62 коп. у справі №761/7953/19, що складає 12 399 грн. грн. 56 коп. В свою чергу, Клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар Адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі №761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання. (а.с. 25) Юридичні послуги (правова допомога) за додатковим договором №7 від 25.11.2020 р. надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №7 здачі-прийняття наданих послуг від 13.05.2021 р. (а.с. 26) Звіт про проведену роботу за додатковим договором №7 з переліком наданих послуг - на а.с. 27. Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 26.09.2019 р. у справі №761/7953/19 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року скасовано. Постановлено нове рішення, позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 123 995 грн 62 коп. та повернення судових витрат у розмірі 3 099 грн 90 коп., а всього на загальну суму 127 095 грн 52 коп. 01.03.2021 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60461843 з примусового виконання виконавчого листа №761/7953/19 від 25.10.2019 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 127095,52 грн, оскільки борг в повному обсязі стягнуто на депозитний рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та перераховано стягувачу. (а.с. 32) Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23.09.2020 р. у справі №761/10749/19 позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 506 450 грн 52 коп., з яких 481 142 грн 50 коп. - заборгованість за договором позики; 11 151 грн 95 коп. - інфляційні втрати; 9 141 грн 70 коп. - 3% річних; 5 014 грн 37 коп. - судові витрати по сплаті судового збору. Згідно платіжного доручення №34442 від 08.06.2021 р. [PERSON] перераховано 506450,52 грн, як кошти стягнуті на користь стягувача у ВП за виконавчим листом №761/10749/19. (а.с. 33) Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позовом є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. [PERSON] , звертаючись до суду з зустрічним позовом, вважала, що умова договору в частині виплати гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі є недійсною на підставі ст. 203, ст. 215 ЦК України. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Тягар спростування презумпції правомірності правочину (або окремих його умов) покладається саме на позивача. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон). Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно з частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до статті 903 ЦК України у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Згідно зі статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Умови договорів щодо сплати гонорару є результатом домовленості сторін, а відтак, є обов`язковим для сторін відповідно до ст. ст. 627, 628 ЦК України. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). При цьому, чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у фіксованому розмірі. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат справи тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Судом встановлено, що як договір №8 про надання правової допомоги від 22.02.2019 р., так і додаткові угоди з умовою щодо порядку та розміру гонорару підписані [PERSON] , дані угоди укладені при повному розумінні, жодних зауважень чи претензій щодо розміру чи порядку сплати гонорару [PERSON] не заявляла. Вказаний договір про надання правової допомоги та додаткові угоди до нього містять вичерпний та детальний зміст умов щодо розміру адвокатського гонорару, його складових, порядку, способу та строків виплати, та оцінюється судом як факт безумовного досягнення сторонами договору всіх умов, пов`язаних з виплатою адвокатської винагороди. Твердження відповідача [PERSON] про те, що підписуючи договір про надання правової допомоги з умовою сплати гонорару в розмірі 10 % від суми позову, [PERSON] сподівалась, що адвокатом будуть включені дані витрати до судових витрат, які будуть стягнути в рамках розгляду справ №761/7953/19, №761/10749/19 є припущенням, не підтвердженим належними та допустимими доказами, оскільки з аналізу укладеного та підписаного сторонами договору та додаткових угод чітко вбачається умова про сплату гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі, яка пов`язана з отриманням грошових коштів [PERSON] за рішеннями судів по справах №761/7953/19, 761/10749/19. При цьому, умова про включення розміру гонорару до судових витрат не передбачена договором про надання правової допомоги та додатковими угодами до нього. Посилання [PERSON] щодо оплати гонорару адвокату [PERSON]. за справи №761/7953/19, №761/10749/19 готівкою не підтверджено належними та допустимими доказами. Представництво [PERSON] адвокатом [PERSON]. та надання останньою правової допомоги у справах №761/7953/19, 761/10749/19 є діями щодо виконання договору про надання правової допомоги та додаткових угод до нього та не свідчать про порушення прав [PERSON] на момент їх укладення. З огляду на викладене, позивачем за зустрічним позовом не наведено підстав недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ст.ст. 203, 215 ЦК України, та яким чином узгоджені сторонами умови дійсно порушують права позивача, а тому підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору в частині відсутні. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаї ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 6 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Умовами додаткових договорів до договору про надання правової допомоги №8 передбачено, що відповідно до п. 3.2 Договору №8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта. Пунктом 3.3. Договору № 8 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2019 року надання правової допомоги Клієнту за цим Договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів Клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду Клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20 %. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок Клієнта. Як встановлено судом та не заперечується сторонами при примусовому виконанні виконавчих листів, виданих у справах №761/7953/19, 761/10749/19 [PERSON] отримала 01.03.2021 р. - 127095,52 грн. та 08.06.2021 р. - 506450,52 відповідно. На претензію адвоката [PERSON]. про повернення коштів від 18.08.2021 р. [PERSON] не відреагувала. Оскільки протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів гонорар у розмірі 10 % від суми позову у справах не був сплачений адвокату [PERSON]., є підстави для стягнення з [PERSON] 63045,08 грн., а саме: 12399,56 грн. - розмір гонорару у справі №761/7953/19 та 50645,52 грн. - розмір гонорару у справі №761/10749/19. Щодо стягнення пені в розмірі 2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення та варто зазначити наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 185/1265/17, від 28 травня 2020 року у справі № 355/680/17, від 15 грудня 2020 року у справі № 754/136/16, від 15 квітня 2020 року у справі № 367/3875/16-ц, від 29 вересня 2021 року у справі № 756/1853/15-ц. Умова про сплату неустойки в розмірі 2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення [PERSON] не оспорюється, недійсною в судовому порядку не визнавалась. Так, сума основного боргу (невиплаченого гонорару) за договором про надання правової допомоги становить 63045,08 грн., а розмір пені - 137016,32 грн., тобто більше двох разів від основної заборгованості. Зважаючи на те, що умовами договору визначено стягнення пені, але [PERSON] втратила дві квартири та вимушена орендувати із мамою похилого віку інше житло, працюючи вчителем молодших класів, а є необхідність купівлі ліків для мами і продуктів (а.с.130-135) суд приходить до висновку про зменшення розміру пені з 137016,32 до 6304,50 грн. з урахуванням майнового стану відповідача. Відтак, виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим стягнути пеню в розмірі - 6304,50 грн., що дорівнює 10% від суми основної заборгованості, яка була предметом спору. Можливість зменшення розміру пені узгоджується з постановами Верховного Суду від 01.12.2021 р. у справі № 757/13186/19-ц та від 11.03.2020 р. у справі № 757/25076/15-ц. Між тим, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та підтримала Верховним Судом в постанові від 05.02.2020 р. у справі № 610/1818/16-ц. З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення одноразового штрафу в розмірі 20 % від суми позову. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення первісного позову та стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] 63045,08 грн. заборгованості за договором №8 про надання правової допомоги від 22.02.2019 р., 6304,50 грн. пені, та відсутності підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору в частині. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 693,49 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial