Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

\~Позивач [PERSON] в особі свого представника адвоката Могилей С.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа: ОСББ «Весна 16/1» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2003 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище позивача « [PERSON] » до державної реєстрації шлюбу змінено на прізвище у шлюбі « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб №00020885492. 22.05.2010 Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №455. Прізвище позивача « [PERSON] » до державної реєстрації шлюбу змінено на прізвище у шлюбі « [PERSON] ». Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по цивільній справі №711/2206/18 від 27.04.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до резолютивної частини рішення суду при реєстрації розірвання шлюбу судом вирішено змінити прізвище позивача « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] ». 23.10.2018 в Службі цивільного стану м. Ніспорєнь (Республіка Молдова) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис про шлюб 102. Прізвище позивача « [PERSON] » до державної реєстрації шлюбу змінено на прізвище у шлюб « [PERSON] », яке є прізвищем позивача, станом на момент подання даного шлюбу. Відповідно до ордера №803/064 від 30.08.2006, виданого ВАТ «Азот» позивачу [PERSON] , на склад сім`ї: син - [PERSON] , донька [PERSON] , було надано кімнату [ADDRESS] . Представник позивача вказує, що відповідно до листа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 18.07.2022 за №9906-01-21 відповідач [PERSON] , яка є донькою позивача зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] . Стверджує, що починаючи з червня 2019 року відповідач покинула зазначене вище житлове приміщення та в ньому не проживає, про що був складений акт опитування сусідів від 14.06.2022. Жодних перешкод щодо проживання у вказаному житлі позивач відповідачу не чинила та не чинить. Позивачу відомо, що у 2019 році відповідач поступила на навчання до ДНЗ «Черкаське вище професійне училище ім. Короленка» та почала проживати у гуртожитку вказаного закладу професійної освіти. У 2021 році відповідач працевлаштувалася у ТОВ «Черкасихліб ЛТД». Зауважив, що з 2020 році відповідач, з незрозумілих для позивача причин розірвала всі зв`язки з родиною, не спілкується, особистих речей в кімнаті не залишила, жилим приміщенням не користується, комунальні послуги не оплачує, чим ставить в скрутне матеріальне становище позивача, як наймача даного житла на вихованні та утриманні якої перебуває інша неповнолітня донька. Також, позивач зазначає про те, що у зв`язку із небажанням відповідача проживати за вказаною адресою протягом тривалого часу, позивач позбавлена права на безоплатну приватизацію даного житла, оскільки відповідач, на відміну від інших членів сім`ї відмовляється надавати свої паспортні дані та подати відповідну заяву до органів приватизації ЧМР. Такою поведінкою, відповідач чинить перешкоди позивачу, як наймачу даного житла на його приватизацію. Отже,\~посилаючись на\~ст.ст.71,72\~ЖК України,\~позивач просить\~суд -\~визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користуватися кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.10.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Відповідь на відзив позивачем подано не було. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , адвокат Могилей С.В. просив задоволити позов в повному обсязі на підставі викладеного в позовній заяві. Та повідомив, що станом на момент звернення із позовом є дві підстави для звернення із вказаним позовом, а саме не проживання тривалий час та обмеження своїми діями в праві [PERSON] здійснити приватизацію квартиру, яку винаймає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі та пояснила. Що позивачка є її рідною матір`ю, вона не користувалася квартирою тому, що позивач змінила замки, тому її ключі не підходять, вона просила це перевірити. На даний час вона проживає в гуртожитку так як навчається у Державному навчальному закладі з 2019 року. Вказала, що не проживає в даній кімнаті приблизно з 2019 року. За цією адресою вона навідувалася коли там проживала молодша сестра. Додала, що до поліції з приводу створення перешкоди у користуванні квартирою не зверталася через свою необізнаність у юридичних питаннях. Вважає, що цей позов поданий через помсту їй за бажання обмеження у батьківських правах матір. Представник ОСББ «Весна» в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання голова ОСББ «Весна» Омельченко Л.М. подала заяву в якій просила судове засідання у справі проводити без участі представника третьої особи, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідно до Ордеру №803/064 від 30.08.2006 виданого ВАТ «Азот» позивачу [PERSON] , на склад сім`ї: син - [PERSON] , донька [PERSON] , було надано кімнату [ADDRESS] . 26.06.2003 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище позивача « [PERSON] » до державної реєстрації шлюбу змінено на прізвище у шлюбі « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб №00020885492. 22.05.2010 Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №455. Прізвище позивача « [PERSON] » до державної реєстрації шлюбу змінено на прізвище у шлюбі « [PERSON] ». Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по цивільній справі №711/2206/18 від 27.04.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до резолютивної частини рішення суду при реєстрації розірвання шлюбу судом вирішено змінити прізвище позивача « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] ». 23.10.2018 в Службі цивільного стану м. Ніспорєнь (Республіка Молдова) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис про шлюб 102. Прізвище позивача « [PERSON] » до державної реєстрації шлюбу змінено на прізвище у шлюб « [PERSON] », яке є прізвищем позивача, станом на момент подання даного шлюбу. Як вбачається з Акту опитування сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який затверджений головою Комітету КСН мікрорайону «Хімселище» від 14.06.2022 року, знаходить своє підтвердження інформація про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у кімнаті [ADDRESS] , проте не проживає за даною адресою з 01.06.2019 року і по даний час. Судом перевірено інформацію про місце реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями департаменту «Центр адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 04.10.2022, які отримані судом 21.10.2022, з яких вбачається, що [PERSON] . [INFO] , з 27.09.2006 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених позовних вимог мотивуючи наступним. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 року (справа №521/17805/16-ц) роз`яснив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України, - положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~405\~ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку\~з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Під час розгляду справи встановлено, що не заперечується позивачем, відповідач [PERSON] , з 01.06.2019 не проживає за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з вступом на навчанням до ДНЗ «Черкаське вище професійне училище ім. Короленка». Дана обставина слідує із позову, була підтверджена відповідачкою у судовому засіданні та також з`ясовано, що на даний час вона проживає у гуртожитку через навчання, по закінченню якого вона бажає відновити своє проживання за місцем реєстрації проживання, так як в неї на даний час відсутні і місце проживання та можливість його отримання. Таким чином, судом встановлена обставина, яка у відповідності до положень ст.71 ЖК України відноситься до поважної з приводу не проживання протягом тривалого часу у квартирі. При цьому, суд також звертає увагу, що сторона позивача посилається на ч.2 ст.405 ЦК України, яка відштовхується від такого права саме власника житла, а вказана квартира (кімната) у відповідності до матеріалів відноситься до комунальної форми власності. Отже, як на думку суду також, особа, яка проживає у гуртожитку, має право на зайняття ліжко-місця в кімнаті гуртожитку, користування певною частиною жилої площі у наданій кімнаті і не наділена правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування ним чи проживання в ньому. Тож, з урахуванням положень\~ст.ст. 71, 72 ЖК\~України правом звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування кімнатою у гуртожитку, що перебуває у комунальній власності територіальної громади, наділений орган місцевого самоврядування, як власник гуртожитку (рішення ВСУ від 01.10.2008 у справі № 6-28945св07). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є необґрунтованими і безпідставними. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed