Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, який був зареєстрований 02.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. В обґрунтування вимог вказано, що сторони не мають спільних інтересів, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, однією сім`єю не проживають, подружнє життя фактично припинило існування, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін є неможливим. Позивач подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без їх участі, позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заву не подав. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №181 (а.с. 3). Відповідач є громадянином Німеччини, сторони спільно прийняли рішення про те, що у весняно-літній період проживатимуть у квартирі позивача, а в осінньо-зимовий - у відповідача в Німеччині. Після реєстрації шлюбу сторони проживали у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом №11 голови правління ОСББ «Соколовська-14) від 10.11.2022 року. В період з 13.03.2012 року по теперішній час відповідач за вказаною адресою не проживає (а.с. 7). Так, виїхавши в Німеччину, відповідач не повертався до України, після чого спілкування між сторонами продовжувалося лише в телефонному режимі. Згодом від [PERSON] позивач отримала нотаріально засвідчений лист про дозвіл на розірвання шлюбу (а.с. 9-11). Після цього відповідач змінив номер телефону, у зв`язку з чим позивач не володіє інформацією про місце проживання відповідача, а також ця обставина унеможливлює врегулювання спору в позасудовому порядку. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Виходячи з викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з відповідним позовом, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд дійшов висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved