Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в якій зазначив, що проживав зі спадкодавцем - [PERSON] та її раніше померлим чоловіком - [PERSON] однією родиною, має право спадкування четвертої черги, з метою підтвердження чого просить встановити юридичний факт проживання однією родиною. У судове засідання заявник не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його особистої участі, доводи заяви підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровської міської ради Римська Анастасія Вікторівна до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її особистої участі та вирішити її згідно чинного законодавства України. На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською Анастасією Вікторівною було надано копію спадкової справи 82/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви виходячи з наступного. Згідно статті 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 23 лютого 1964 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження було зроблено відповідний запис № 582. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Як пояснив заявник, за життя [PERSON] страждав від наркотичної залежності, та саме заявник як лікар психіатр-нарколог займався його лікуванням, за час чого між заявником та [PERSON] , [PERSON] склались приязні та спочатку дружні відносини. [INFO] [PERSON] помер у віці 46 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 29.08.2012 року. Після смерті єдиного сина, [PERSON] та [PERSON] зблизились із заявником, який був всього на 4 роки старший за їх померлого сина, та поступово між ними склались батьківські, родинні відносини. З 2012 року заявник, [PERSON] та [PERSON] проживали фактично однією сім`єю, вели спільне господарство, заявник приймав участь в витратах на медичну допомогу [PERSON] та [PERSON] , придбання необхідних продуктів, предметів побуту, утримання квартири. Інших родичів у [PERSON] та [PERSON] не встановлено. Проживали заявник та [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 2004 року, право власності зареєстровано згідно витягу № 3564374 від 13.05.2004 року, реєстраційний номер 5810666. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31 березня 2022 року, серія [NUMBER] . Заявник разом із [PERSON] займався отриманням документів про смерть [PERSON] , похованням, та після продовжив піклуватись про [PERSON] . Після смерті [PERSON] [PERSON] , як його дружина та, відповідно, спадкоємиця першої черги, прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви, проте свої спадкові права оформити не встигла, та [INFO] [PERSON] також померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 серпня 2022 року, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] заявник отримував документи про її смерть, займався похованням. Як пояснив заявник, після смерті [PERSON] , [PERSON] мала намір скласти відповідні документи для підтвердження права заявника на спадкування, проте через хворобливий стан здоров`я не встигла здійснити їх оформлення, через що заявник змушений звернутись із відповідною заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцями. Обставини спільного проживання підтверджуються, зокрема, показаннями свідка [PERSON] , викладених у заяві, підпис на які посвідчено нотаріально. Свідок [PERSON] підтверджує, що з лютого 2002 року проживає у сусідній квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відомостями про реєстрацію місця проживання, внесеними до її паспорта серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 14.02.2001 року. Після смерті [PERSON] і [PERSON] , і [PERSON] неодноразово особисто розповідали свідку, що [PERSON] замінив їм сина, піклується про них, веде з ними спільне господарство, несе спільні витрати на придбання необхідних продуктів, надання їм медичної допомоги, придбання необхідного майна, предметів побуту, утримання квартири. Особисто свідок [PERSON] систематично бачила, як заявник заходить до квартири та виходить із неї, має власні ключі, фактично у ній проживає, та вважає, що з 2012 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживали спільно однією сім`єю. Також на підтвердження факту спільного проживання свідчать і показання свідка [PERSON] , викладені у заяві свідка, підпис на якій посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстровано в реєстрі за № 130. Згідно даної заяви, свідок підтвердила, що має приятельські стосунки із [PERSON] , та мені особисто відомо, що після смерті у 2012 році сина [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] фактично проживав однією сім`єю із подружжям, надавав їм допомогу в облаштуванні побуту, утриманні, введенні спільного господарства. Вони з [PERSON] та [PERSON] несли спільні витрати на придбання необхідних для дому товарів, [PERSON] допомагав в організації лікування при потребі. Проживали сторони спільно у квартирі [ADDRESS] , яка належала спільно [PERSON] та [PERSON] . Як пояснила свідок [PERSON] , інших родичів чи близьких у [PERSON] та [PERSON] не було. Після смерті [PERSON] у березні 2022 року [PERSON] та [PERSON] надалі проживали спільно, вели спільний побут, до дня смерті [PERSON] . Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки» Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України). Отже, сторона посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести факти, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Суд оцінюючи надані письмові докази, покази свідків, дійшов висновку, що надані заявником докази у їх сукупності, свідчать про доведеність факту спільного проживання заявника та [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved