Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] на період їх навчання у твердій грошовій сумі у розмірі по 21000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дітьми 23-річного віку. В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . З 06 вересня 2022 року діти навчаються на денній формі навчання, зокрема [PERSON] - у Dalhousie University (Далхаузи університет) по спеціальності - creative writing, marketingr (креативне письмо, маркетинг) м. Галіфакс, Канада а [PERSON] - у NSCAD University (Ново-Шотландський коледж арту та дизайну) по спеціальностям - Fine art, interdisciplinary design (Образотворче мистецтво, міждисциплінарний дизайн) в м.Галіфакс , Канада. Строк закінчення ступеня бакалавра - 30 травня 2026 року. Орієнтовний строк закінчення університетів (ступеня магістра) - 30 червня 2027 року. Наразі діти тимчасово проживають з позивачкою у приймаючій канадський сім`ї у [ADDRESS] . Позивачка та її діти приїхали в Канаду у зв`язку з війною в Україні по програмі CUAET та необхідністю переїхати за межі України за станом здоров`я дітей і вступом до вищих навчальних закладів Канади. Прихисток, який надала приймаюча сторона є тимчасовим. З часом діти мають переїхати до студентських кампусів (гуртожитків), які є у навчальних закладах платними. Платним є навчання та харчування. Стипендії в вищих навчальних закладах Канади не передбачені. Навчаючись на денній формі навчання, діти не мають змоги працювати та самостійно отримувати заробіток. Витрати з урахуванням сплати за житло, харчування, придбання необхідної для навчання літератури, підручників, одежі, предметів побуту, проїзду в транспорті та медичне страхування на двох дітей в середньому становлять 6000,00 С$- 25% - 1500 CAD (42000 грн.) кожного місяця. З метою матеріального забезпечення, позивачка надає дітям свою банківську карту з фінансовими збереженнями. Діти, для оплати першого року навчання, використовують разову фінансову допомогу уряду Канади у сумі 3000,00 С$ на людину, а також пожертву благодійної організації. В той же час, позивачка зазначила, що усі 18 років діти проживають із нею. Дітей вона виховує та утримує одна, усі додаткові витрати на них здійснюються лише позивачкою. Натомість долею та інтересами дітей відповідач ніколи не цікавиться. Матеріальної допомоги на навчання та проживання не надає. При цьому, зазначає позивачка, вона самотужки не в змозі у повній мірі забезпечити необхідні матеріальні потреби дітей (студентів), які обтяжені життєвими обставинами в умовах війни, оскільки доходу наразі позивачка не має і знайти роботу та вивчити англійську мову в Канаді потребує багато часу і зусиль. Крім того, за наявності хронічних хвороб і витрат коштів на їх лікування та свої потреби позивачка позбавлена об`єктивної можливості самостійно забезпечити дітей всім необхідним. Таким чином діти, у зв`язку із продовженням навчання, потребують матеріальної допомоги, їм необхідні кошти на оплату навчання, за проживання у кімнаті в гуртожитку, дієтичне харчування, оплату проїзду до місця навчання і до рідного дому (Київ-Галіфакс ( Канада), Галіфакс ( Канада)-Київ), проїзних квитків у міському пасажирському транспорті до місця навчання і до гуртожитку, витрати на медичне страхування та постійне лікування клінічних проявів з дитинства, на придбання підручників, посібників, зошитів, одягу, взуття, інтернету та мобільного зв`язку з рідними, засобів догляду за собою та гігієни, витрати пов`язані з облаштуванням побуту кімнати у гуртожитку, зокрема придбання посуду, постілі, побутових приладів, електронних приладів, їх ремонту, ремонту житлового приміщення гуртожитку тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. З огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. До початку судового засідання від позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій позивачка просить суд проводити розгляд справи за її відсутності на підставі наданих нею доказів, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд позов задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2022, 06.12.2022 та 29.12.2022 на адресу відповідача, а саме: [ADDRESS] , були направлені судові повістки про виклик в судові засідання на 05.12.2022 о 12:00, 26.12.2022 о 10:00, 30.01.2023 о 12:00, однак конверти із вказаними відправленнями повернулись на адресу суду без вручення, згідно відмітки поштового відділення за закінченням встановленого терміну зберігання та адресат відмовився. Крім того, 06.12.2022, 29.12.2022 на іншу поштову адресу відповідача, а саме: [ADDRESS] , були направлені судові повістки про виклик в судові засідання на 26.12.2022 о 10:00, 30.01.2023 о 12:00, однак конверти із вказаними відправленнями повернулись на адресу суду без вручення, згідно відмітки поштового відділення за закінченням встановленого терміну зберігання (світлокопія додається). Крім того, з метою належного сповіщення відповідача, судом направлялись судові повістки одержувачу [PERSON] на його електронну адресу [INFO] Також з матеріалів справи вбачається, що секретарем судового засідання направлялись судові повістки за допомогою SMS-повідомлення за номером телефону, який зазначений позивачкою у позовній заяві, а саме: [NUMBER] . Однак відповідач у жодне з призначених засідань не з`явився, належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце проведення судових засідань, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання неодноразово повідомленого відповідача, з урахуванням строків розгляду справ даної категорії, та перебуванням справи в провадженні суду більше встановленого Законом строку, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, за наявними в матеріалах справи документами, з метою вирішення спору який виник між сторонами даної справи. Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що з 06 вересня 2022 року діти навчаються на денній формі навчання, зокрема [PERSON] - у Dalhousie University (Далхаузи університет) по спеціальності - creative writing, marketingr (креативне письмо, маркетинг) м. Галіфакс, Канада а [PERSON] - у NSCAD University (Ново-Шотландський коледж арту та дизайну) по спеціальностям - Fine art, interdisciplinary design (Образотворче мистецтво, міждисциплінарний дизайн) в м.Галіфакс , Канада. Строк закінчення ступеня бакалавра - 30 травня 2026 року. Орієнтовний строк закінчення університетів (ступеня магістра) - 30 червня 2027 року. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями довідок, виданих вказаними навчальними закладами. Як зазначила позивачка, діти тимчасово проживають з нею у приймаючій канадський сім`ї у [ADDRESS] . Позивачка та її діти приїхали в Канаду у зв`язку з війною в Україні по програмі CUAET та необхідністю переїхати за межі України за станом здоров`я дітей і вступом до вищих навчальних закладів Канади. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальну допомогу пов`язану з їх навчанням не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку стосовно їх утримання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається з описаної диспозиції вказаної статті зобов`язання щодо утримання батьками своїх дітей, які продовжують навчання настає за наявності трьох умов: навчання повнолітніми дочкою чи сином у навчальному закладі; потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги та наявність умов, за яких батьки можуть надавати таку допомогу повнолітнім дітям. Аналогічний роз`яснення містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до якого обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підтвердження навчання [PERSON] у Канаді позивачка надала переклад довідки на українську мову Далхаузкого университета (Dalhousie University) від 30 серпня 2022 року про зарахування та навчання в університету. А також студентський квиток № В00946322 та переклад довідки на українську мову на ім`я [PERSON] від 29 серпня 2022 року Ново-Шотландського коледжу арту та дизайну( NSCAD University). А також студентські квитки. Також позивачкою на обґрунтування позову щодо витрат на навчання та проживання, обов`язкове міжнародне медичне страхування та придбання підручників надано переклад документу під назвою «Для оформлення візи» на ім`я [PERSON] . На думку суду наданих позивачкою доказів не достатньо для визнання обґрунтованою до стягнення суми аліментів у розмірі 21 000 грн. на кожну дитину, оскільки позивачкою до свого позову не надано переконливих доказів того, що вона несе реальні і поточні витрати у зв`язку з навчанням дітей. Наданий позивачкою документ під назвою «Для оформлення візи» не може бути належним підтвердженням несення позивачкою таких витрат. Не достатнім доказом суд вважає і виписку з банківської карти, оскільки з її змісту не зрозуміло на які цілі витрачались кошти з карткового рахунку та чи дійсно ці витрати були пов`язані з потребами на навчання дітей. Однак як було вже встановлено, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , з 06 вересня 2022 року навчаються на денній формі навчання, зокрема [PERSON] - у Dalhousie University (Далхаузи університет) по спеціальності - creative writing, marketingr (креативне письмо, маркетинг) м. Галіфакс, Канада а [PERSON] - у NSCAD University (Ново-Шотландський коледж арту та дизайну) по спеціальностям - Fine art, interdisciplinary design (Образотворче мистецтво, міждисциплінарний дизайн) в м.Галіфакс, Канада. Строк закінчення ступеня бакалавра - 30 травня 2026 року. Таким чином судом встановлено, що повнолітні діти навчаються на денній формі навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить - 2833 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання повнолітніх дочок до закінчення ними навчання в розмірі по 2833 грн. щомісячно на весь період його навчання, але не більше як до досягнення дочками двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітніх. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 06 жовтня 2022 року, таким чином, аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання дочок у зв`язку з навчанням з 06 жовтня 2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного та

Outcome: partial