Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Вівчар Р.Г. звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до Відповідача [PERSON] вказавши в ньому, що він являється власником домогосподарства, що розташоване по [ADDRESS] . Відповідач по справі зареєстрований в даному господарстві, так як являється його колишнім зятем, однак не проживає у ньому. Реєстрація Відповідача в даному господарстві перешкоджає Позивачу у можливості розпоряджатися даним приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власника такого. В позові зазначається, що Відповідач не проживає в належному Позивачу домогосподарстві, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим по [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, проте до початку судового засідання від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що відповідач по справі її колишній зять, який проживав в їхньому господарстві з червня 2020 року по травень 2021 року, а в листопаді 2022 року її донька [PERSON] розлучилася з відповідачем по справі. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що відповідач по справі в спірному домогосподарстві не проживає з 2021 року. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником домогосподарства, що розташоване [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4). Також встановлено, що домогосподарством, де зареєстрований відповідач [PERSON] , він не користується та не проживає з 2021 року по теперішній час, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація Відповідача в спірному господарстві перешкоджає Позивачу у можливості розпоряджатися приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власника такого. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України суд може визнати громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням в разі, якщо час його суд сутності за місцем постійного проживання перевищує встановлений законом термін, а саме 6 місяців. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному об`ємі, а [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved