Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

08.09.2022 року [PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що їй на підставі сертифікату серії МК № 0035645 належать земельна частка (пай) загальною площею 4,78 га, яка розташована в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Зазначена земельна частка (пай) перебуває в користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 01.06.2005 року, укладеного між нею та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років. В порушення умов договору відповідач нарахував, але не сплатив їй орендну плату за 2020, 2021 роки, розмір якої після утримання податку складає 7 021 грн. 84 коп. Позивачка вважає, що систематична несплата відповідачем орендної плати є підставою для розірвання договору оренди земельної частки (паю). У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань вона просить розірвати договір оренди та стягнути орендну плату за 2020, 2021 роки в сумі 7 021 грн. 84 коп. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1\~984 грн. 80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20\~000 грн. Ухвалою суду від 09.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позов є безпідставним, а його обґрунтування не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначив, що товариство регулярно нараховує орендну плату та сплачує податки, але позивачка відповідно до умов спірного договору не з`являється за отриманням орендної плати до каси Орендаря і не повідомляє платіжні реквізити для перерахування орендної плати. В даному випадку несплата орендної плати виникла з вини позивачки, яка ухиляється від отримання орендної плати з метою штучного створення підстав для розірвання договору оренди. Позивачкою не доведено, що товариство протягом 2020-2021 років умисно не виплачувало орендну плату, а відтак неотримання коштів викликане саме поведінкою позивачки. Зазначає, що викладені позивачкою в позовній заяві обставини свідчать про її недобросовісну поведінку, оскільки дії щодо розірвання договору суперечать попередній поведінці позивачки щодо прийняття виконання за договором оренди, зокрема, отримання орендної плати за попередні роки. Крім того, представник відповідача зазначив, що товариство вживало заходів щодо отримання позивачкою орендної плати шляхом направлення на її адресу листа, однак позивачка проігнорувала направлений лист, тому орендна плата за 2020, 2021 роки була сплачена уповноваженому представнику позивачки, який діяв за нотаріально посвідченою довіреністю. Представник відповідача також заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20\~000 грн., оскільки заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає приписам ст. 137 ЦПК України. Представниця позивачки надала відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вважає, що сплата орендної плати за довіреністю не підтверджує належне виконання зобов`язань за договором оренди. Представниця зазначає, що довіреність була видана строком на один рік до 26.12.2004 року, а орендна плата за твердженням відповідача начебто була сплачена 07.02.2022 року, тому [PERSON] не був уповноважений власником на отримання орендної плати. Також представниця позивачки зазначає, що із наданих представником відповідача доказів вбачається, що орендна плата за 2020, 2021 роки була сплачена лише 07.02.2022 року, тобто із систематичним порушенням строків її виплати, що є підставою для розірвання договору. Крім того, вона вказує, що відповідачем не надано доказів того, що систематичне порушення умов договору було викликано поважними причинами, або обумовлене винною поведінкою позивачки. Щодо заперечень представника відповідача проти розміру витрат на правничу допомогу, представниця позивачки вказує, що заявлені витрати відповідають складності проведеної адвокатом роботи, фінансовому стану позивачки, значенню справи для позивачки, ринкової вартості адвокатських послуг. Надані послуги детально описані, а розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням із клієнтом. Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що твердження представниці позивачки про те, що відповідач не мав права сплачувати орендну плату за довіреністю, є помилковими та не гуртуються на нормах чинного законодавства. Між [PERSON] та позивачкою була укладена усна домовленість (договір), за яким [PERSON] виступав як повірений позивачки. На підтвердження укладення усного договору була видана довіреність, яка не мала строку дії, тому зберігає чинність до її припинення. Матеріали справи не містять доказів припинення (скасування) довіреності. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 договору оренди розмір орендної плати становить 1\~211 грн. Товариство сплатило позивачці наперед орендну плату. У 2019 році позивачці було сплачено орендну плату у розмірі 6\~839 грн. 79 коп., що перекриває майбутні періоди 2020, 2021 роки. Оскільки орендна плата була сплачена наперед, відсутня систематичність, а тому відсутні і підстави для розірвання договору оренди. Ухвалою суду від 21.12.2022 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представниця в судове засідання не явилися; представниця позивачки\~адвокат Сотська С.О. надала заяву про розгляд справи в їх відсутність; позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Усі необхідні підготовчі дії проведені судом на стадії підготовчого розгляду, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне відповідно до статей 211, 223 ЦПК України здійснювати судовий розгляд справи на підставі наданих сторонами письмових доказів у відсутність сторін. Ознайомившись з позиціями сторін, викладеними у письмових заявах по суті справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.06.2005 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» був укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років з 01.01.2006 року до 31.12.2055 року, що підтверджується копією вказаного договору. Наведені обставини сторонами не оспорюються. Згідно договору [PERSON] передала відповідачу в строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів вартістю 40\~392 грн. 33 коп., яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких». З часу укладення договору земельна частка (пай) [PERSON] знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що також сторонами не оспорювалось. Підпунктом 2.2 пункту 2 Договору передбачено, що за користування вказаною у договорі земельною часткою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається орендодавцем в користування орендарю, що в грошовому вигляді складає 1\~211 грн. 77 коп. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Орендар, за погодженням з орендодавцем, може перенести термін виплати орендної плати. За несвоєчасну сплату орендної плати орендар зобов`язався сплачувати пеню у розмірі 0,2 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення. Таким чином ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зобов`язане щорічно до 26 грудня провести розрахунок по орендній платі, однак із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17.08.2022 року вбачається, що орендна плата [PERSON] була нарахована, але не була виплачена: у четвертому кварталі 2020 року в сумі 4 864 грн. 72 коп. без утриманого податку (податок 875 грн. 65 коп.); у грудні 2021 рік 3 698 грн. 50 коп. (податок 665 грн. 73 коп.) Товариство не оспорює, що орендна плата не виплачена в строки, встановлені договором, проте вважає, що це пов`язане з ухиленням позивачки від її отримання, яке полягає в ненаданні нею реквізитів банківського рахунку та у неявці до каси орендаря за отриманням орендної плати. Суд не погоджується з такими доводами відповідача, тому що своєчасна сплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору. Відповідач не надав достатніх доказів на підтвердження факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивачки від отримання такої плати, зокрема, що орендодавцю було запропоновано, але вона відмовилася від отримання орендних платежів або орендар вживав інші заходи щодо виплати орендної плати, але не мав можливості її сплатити, у тому числі шляхом внесення коштів за місцем проживання позивача або шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знав куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання. Представник відповідача в обґрунтування вжиття заходів щодо сплати орендної плати посилається на лист, направлений за на адресу позивачки, зазначену у договорі. Однак, заначений лист не є беззаперечним доказом вжиття заходів до сплати орендної плати та підтвердженням факту ухилення позивачки від отримання орендної плати, оскільки із доданого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось з відмітною «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідачу було достовірно відомо, що позивачка даний лист не отримала, однак інших заходів сплати орендної плати відповідач не вжив. Матеріали справи не містять даних про умисне ухилення позивачки від отримання орендної плати та вчинення будь-яких дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати. Крім того,\~в подальшому\~представник відповідача\~змінив свої\~доводи в\~обґрунтування заперечень,\~вказуючи що\~орендна плата\~за 2020,\~2021\~роки була\~виплачена наперед\~у 2019\~році,\~у зв`язку\~з чим\~відсутня систематичність\~порушення умов\~договору. Твердження представника відповідача про те, що орендна плата сплачувалась наперед не заслуговують на увагу суду, оскільки докази того, між позивачкою та товариством було досягнуто домовленості про перенесення термінів виплати орендної плати, що чітко передбачено у договорі оренди, матеріали справи не містять. Також не заслуговують на увагу суду твердження представника відповідача про відсутність спору, оскільки на час розгляду справи орендна плата за 2020, 2021 роки сплачена. Вчасна сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. В даному випадку відповідачем порушено строки виплати орендної плати, що є однією із істотних умов договору, порушення якої є підставою для розірвання договору оренди. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно пункту 1 частини першої ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору є також орендна плата. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно правил ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі статтями 3, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24і25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Частиною першою ст. 43 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі. У правовій позиції, висловленій у справі № 6-1449цс17 від 11.10.2017 року Верховний Суд України зазначив, що системний аналіз зазначених положень законодавства з врахуванням врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати або слати її з порушенням строку визначеного у договорі, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати орендну плату за користування орендарем земельною ділянкою у строки в які він розраховував її отримати. Відтак, систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, або несплата її у строки, передбачені договором, тобто систематичне порушення договору умов оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Разове порушення умов договору оренди не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Розглядаючи можливість дострокового розірвання договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. Відповідно до змісту ст.ст. 629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Таким чином, для вирішення спору у наданій справі необхідно встановити наявність або відсутність систематичного (неодноразового) порушення зобов`язань орендаря щодо виплати орендної плати та істотність цього порушення в аспекті такого обмеження права орендодавця на одержання благ, визначених договором, яке призводить до втрати інтересу з його сторони на підтримання договірних правовідносин. Судом на підставі наявних доказів встановлено систематичне порушення ТОВ «Агрофірма Корнацьких» несплати орендної плати у строки, передбачені у договорі оренди, що є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання договору оренди. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання договору земельної частки (паю). Слід розірвати договір оренди землі, укладений 01.06.2005 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких». \~ \~ \~ \~Щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2020, 2021 роки, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки заборгованість погашено відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями від 07.02.2022 року № 646, 647, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17.08.2022 року. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити частково, лише в частині вимоги про розірвання договору оренди. Вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20\~000 грн. також підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Зазначений у такому розмірі гонорар адвоката встановлений у договорі у фіксованому розмірі. Зазначені витрати підтверджені наданими доказами: договором-дорученням про надання правової допомоги, додатковим договором, актом прийняття-передачі наданих послуг, додатком до договору про надання правової допомоги.\~ У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Однак таких доводів на переконання суду у неспівмірності витрат відповідачем не надано. Тому на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 10\~000 грн., оскільки у разі часткового задоволення позову \~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Крім того,\~оскільки позов\~задоволено частково,\~то на\~підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено дві вимоги, майнового та немайнового характеру, за які сплачено по 992 грн. 40 коп. за кожну. Рішенням суду задоволено одну вимогу немайнового характеру, за яку судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial