Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 лютого 2011 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Від подружнього життя з [PERSON] спільних дітей не мають. Вказала, з початку липня 2021 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного майна не мають. Аргументи учасників справи Позивач надала суду заяву про підтримання позову. Відповідач та його представник надіслали суду спільну заяву про визнання позову. Участь у справі сторін У судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, надіславши спільну заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи Ухвалою судді\~Київського\~районного\~суду м.\~Харкова\~від 06\~січня\~2023\~року позовну заяву прийнято до\~розгляду\~та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Матеріали справи свідчать, що 11 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 136 (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , повторно видане 01 грудня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України,примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3,\~4\~ст.\~56\~СК України\~передбачено,\~що кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що з початку липня 2021 року шлюбні відносини між сторонами припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.2785426572.1 від 20 грудня 2022 року про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved