Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 1990 року проживає в [ADDRESS] . Поряд по сусідству із нею на [ADDRESS] проживав [PERSON] , 1938 р.н., який був одинокий, похилого віку, часто хворів і потребував стороннього догляду, а тому з 2014 року позивач постійно здійснювала за ним догляд. У 2018 році [PERSON] почав часто хворіти і соціальні служби м. Калуша перевели його проживати в геріатричний пансіонат м. Івано-Франківська, де він і проживав з 01.08.2018 до дня смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння, що в цілому складається з житлового будинку площею 45,6 кв.м., сараю площею 20,2 кв.м., дровітні площею 10,0 кв.м., воріт площею 3,3 кв.м., огорожі площею 33,0 кв.м., яке знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на дане спадкове майно, який складений [PERSON] 24.05.2017 та посвідчений старостою села с. Станькова Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за №5-16. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, немає. Бажаючи оформити прийняття спадщини, [PERSON] звернулась із відповідною заявою до державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. Однак, постановою вищевказаного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що нею не надано оригінали документів, які підтверджували б право власності з реєстрацією у відповідних органах державної влади про належність [PERSON] житлового будинку. В зв`язку з цим [PERSON] змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майна, оскільки іншого способу захистити своє право на спадщину не має. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved