Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просила: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (всіх доходів) батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Сторони перебувають у шлюбі з 2011 року, однак наразі проживають окремо. Під час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а оскільки двої дітей проживають з позивачем як матір`ю, вона не в змозі їх самостійно забезпечувати всім необхідним, в тому числі харчуванням та навчанням. Угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання їх дітей не укладено. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 05.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 03.09.2011 (а.с. 7). Під час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6). Судом встановлено, що сторони проживають за різними адресами, а згідно з довідкою, виданою Липовецькою міською радою від 01.11.2022 діти сторін проживають спільно з матір`ю позивачем за однією адресою (а.с.4). Позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, і що вона не в змозі їх самостійно забезпечувати всім необхідним, в тому числі харчуванням та навчанням. Наявність угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дітей не встановлено. Разом з тим, відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування у нього утриманців. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Зміст зазначених норм матеріального права та правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Судом встановлено, що сторони проживають за різними адресами, а згідно з довідкою, виданою Липовецькою міською радою від 01.11.2022 діти сторін: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , проживають спільно з матір`ю позивачем за однією адресою. Крім того, позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, і що вона не в змозі їх самостійно забезпечувати всім необхідним, в тому числі харчуванням та навчанням. В силу вимог ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування у нього утриманців. Суд враховує, що приписами ст. 183 СК України унормовано визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Також, згідно ч. 5 ст. 183 СК України законодавцем визначено можливість для того із батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи те, що позивач має право на отримання аліментів на утримання проживаючих з нею двох неповнолітніх дітей, а тому суд визначаючи їх розмір керується ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (всіх доходів) батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керується правилами Глави 8 ЦПК України та враховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved