Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки (моделі) Renault Trafic, тип ТЗ - загальний легковий пасажирський - В, 2007 року випуску, vin [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за нею право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки (моделі) Renault Trafic, тип ТЗ - загальний легковий пасажирський - В, 2007 року випуску, vin [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; судові витрати стягнути з відповідача. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.1988 між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.12.2021 було розірвано. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, ними було придбано автомобіль марки (моделі) Renault Trafic, тип ТЗ - загальний легковий пасажирський - В, 2007 року випуску, vin [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який було зареєстровано за [PERSON] . Даний автомобіль придбано спільними зусиллями та спільною працею, на даний час стосунки погіршились, у позасудовому порядку поділити автомобіль неможливо, тому просить поділити спільне сумісне майно, визнавши за нею право власності на 1/2 частину спірного автомобіля. Ухвалою судді від 05.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.07.1988. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.12.2021 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 13-14). Згідно повідомлення Головного сервісного центру МВС від 20.07.2022 №31/596АЗ-3723-2022, транспортний засіб Renault Trafic, 1995 куб.см, 2007 р.в., vin [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки - рахунку серії ВІА № 986290 від 09.01.2015, виданої ТОВ «Мрія Груп ЛТД» (а.с.15, 17). Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна - суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, виходячи з аналізу наведених норм та сукупності досліджених доказів, суд доходить висновку, що спірний автомобіль Renault Trafic, vin [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , був придбаний сторонами під час шлюбу та ведення спільного господарства, а тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст. 60 СК України та підлягає поділу, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину спірного автомобіля. Позивачем сплачено 6400,00 грн на правничу допомогу, надану адвокатом Кравченком В.В., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 16.08.2022 (а.с. 20). Враховуючи наявність документів, що підтверджують сплату відповідачем 6400 грн на професійну правничу допомогу, відсутність клопотання іншої сторони, передбачене ч.5 ст.137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом (а.с.21-22), значенням справи для сторони. Оскільки відповідач визнав позов, то у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 68-70 СК України,

Outcome: approved