Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

у липні 2022 року ТОВ «Тайм Транс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позивач просив стягнути із [PERSON] на його користь 45 000,00 грн компенсації завданої матеріальної шкоди, а також 2 481,00 грн. сплаченого судового збору. На мотивування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 15.04.2021 року між ним та відповідачем укладено трудовий договір на невизначений строк, того ж дня він був прийнятий на роботу до виробничого структурного підрозділу на посаду водія автотранспортних засобів. Також з [PERSON] 16.04.2021 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність 22.09.2021 року відповідач під час виконання своїх трудових обов`язків, пошкодив транспортний засіб марки «Mercedes», модель 817D, д.н.з. [NUMBER] , яким користується ТОВ «Тайм Транс», спричинивши збитки на суму 45 000,00 грн. Підписуючи акт № 1 від 22.09.2021 року, відповідач засвідчив і підтвердив, тим самим, свою вину та суму збитків, проте добровільно коштів не сплатив, в зв`язку із чим, позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити з викладених підстав. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.09.2022 року вказану справу передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 27, 27 зворот). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 07.11.2022 року відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 37-38). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позов не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно наказу (розпорядження) про прийняття на роботу № ТТ-00000003-0000000022 від 15.04.2021 року відповідача прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів до ТОВ «Тайм Транс» (а.с. 5). 16.04.2021 між сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно п. 1 якого працівник, виконуючи обов`язки водія, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження матеріальних цінностей та/або транспортних засобів ввірених йому роботодавцем (а.с. 10-11). Згідно договору найму (оренди) транспортних засобів № 01/10/20 від 01.10.2020 року позивачем від ФОП [PERSON] отримано в строкове платне користування, в тому числі, й транспортний засіб марки «Mercedes», модель 817D, д.н.з. [NUMBER] , який прийнято ТОВ «Тайм Транс» 01.10.2020 року згідно з актом приймання-передачі (а.с. 6-9, 10). Згідно акта № 1 від 22.09.2021 року пошкодження майна, підписаного з однієї сторони роботодавцем директором ТОВ «Тайм Транс» Онопа В.М. та з другої сторони працівником [PERSON] , 22.09.2021 року під час виконання працівником ТОВ «Тайм Транс» [PERSON] своїх трудових обов`язків, як водієм, був пошкоджений транспортний засіб марки «Mercedes», модель 817D, д.н.з. [NUMBER] , що перебуває в користуванні роботодавця. Свою вину працівник визнає в повному обсязі. Підписуючи даний акт, сторони засвідчують та підтверджують, що розмір матеріальної шкоди, нанесеної транспортному засобу марки «Mercedes», модель 817D, д.н.з. [NUMBER] , становить 45 000,00 грн (а.с. 12). Згідно вимоги від 06.12.2021 року, ТОВ «Тайм Транс» зверталося до відповідача щодо перерахування коштів на відшкодування збитків, яку [PERSON] проігноровано (а.с. 13). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не визначений законом. Відповідно до положень ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві Відповідно до положень п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Таким чином, оскільки між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, вину [PERSON] у пошкодженні транспортного засобу марки «Mercedes», модель 817D, д.н.з. [NUMBER] , що перебуває в користуванні роботодавця, а також розмір заподіяних збитків визнав, власноручно підписавши акт пошкодження майна № 1 від 22.09.2021 року, тому відповідач несе матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди завданої пошкодженням автомобіля. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Тому, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги закону, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заподіяну майнову шкоду в сумі 45 000,00 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. (а.с. 4) підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved