Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , Білецької сільської ради, про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок з відповідними частками надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] є колгоспним двором, членами якого були 5 осіб, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, усім членам колгоспного належала частка вказаного житлового будинку у розмірі 1/5 або ж 12/60. [INFO] померла [PERSON] , а її син [PERSON] , який проживав разом з нею успадкував її частку, а відтак йому за життя належало 2/5 частки спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами або 24/60 частки. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.07.2021, за [PERSON] визнано право власності (в порядку спадкування обов`язкової частки за законом) на 4/60 частин житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належали померлому [PERSON] . Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2021 визнано за [PERSON] право власності на 20/60 частини вищевказаного будинковолодіння, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Разом з тим, позивачі позбавлені можливості зареєструвати за собою право власності на частки, які належать їй, як членам колгоспного двору, оскільки в сільській раді відсутні погосподарські книги за період з 1986 по 1994 роки, у зв`язку із чим їм було відмовлено у державній реєстрації прав та обтяжень. На підставі викладеного, позивачі просять суд: визнати за [PERSON] власності на 12/60 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 154,9 кв.м.; визнати за [PERSON] власності на 12/60 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 154,9 кв.м. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2022 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Карпи М.М. позов підтримала у повному обсязі за просила задовольнити з підстав у ньому викладених. Позивач [PERSON] \~у судове\~засідання не з`явилась, проте подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Білецької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, із змісту якого вбачається, що Білецька сільська рада проти позовних не заперечує та просить справу слухати без участі представника. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник адвокат\~Тришак О.Г. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Тришак О.Г. подав суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом В. Глибочецької селищної Ради народних депутатів Тернопільського району 30.08.1991 на підставі рішення виконкому В.Глибочецької селищної Ради народних депутатів №12 від 28.02.1991 «Про зміну голови колгоспного двору у зв`язку із смертю попереднього голови колгоспного двору [PERSON] », цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається з 5 членів, головою якого є [PERSON] . Згідно з довідкою №752 від 26.10.2021, виданою Великоглибочецьким старостинським округом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відомості щодо реєстрації осіб у будинковолодінні, яке знаходиться в [ADDRESS] ), станом на 01.07.1990 у Великоглибочецькому старостинському окрузі Білецької сільської ради відсутні, оскільки погосподарських книг з 1986 по 1994 роки немає. Як вбачається із акту опитування свідків від 16.02.2021, складеного в присутності старости с. В. Глибочок [PERSON] та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останні підтвердили, що станом на 01.07.1990 в будинковолодінні, яке знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (син, помер [INFO] ), [PERSON] (невістка, 1952 р.н.), [PERSON] (внучка, 1978 р.н.) та [PERSON] (внук, 1976 р.н.). У технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 06.09.2021, зазначено, що розмір часток власності становить: 32/60 [PERSON] ; 16/60 [PERSON] , 12/60 [PERSON] . Всього по літері «А» загальна площа приміщень становить 154,9 м2, з неї: житлова 80,2; допоміжна 60,8; літніх неопалювальних приміщень 13,9. Рік побудови житлового будинку 1974. Наявний об`єкт незавершеного будівництва, який складається з житлової прибудови з підвалом готовністю 55%. Відповідно до висновку про ринкову вартість майна, проведеного суб`єктом оціночної діяльності, ФОП [PERSON] , об`єкт оцінки домоволодіння, що включає в себе об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] , станом на 21.07.2020 становить 260 705,5 грн. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 у справ № 607/2119/21, позов [PERSON] задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2021 у справі №\~607/12558/20 встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/5 частині (що дорівнює 12/60) житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №65313625 від 01.11.2021, державним реєстратором прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Тернопільської області Редьквою Н.С. відмовлено у державній реєстрації права приватної спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , за суб`єктами [PERSON] та [PERSON] . Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст.\~120\~ЦК\~УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст.\~123\~цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Судом встановлено, що відомості щодо зареєстрованих осіб у будинковолодінні, яке знаходиться по [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року не збереглися та погосподарських книг з 1986 по 1994 роки немає. Разом з тим, дослідженими судом матеріалами справи встановлено, що станом на 01 липня 1990 року в будинковолодінні, яке знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (син, помер [INFO] ), [PERSON] (невістка, 1952 р.н.), [PERSON] (внучка, 1978 р.н.) та [PERSON] (внук, 1976 р.н.), що підтверджується актом опитування сусідів від 16.02.2021. Таким чином, кожному з членів колгоспного двору в тому числі і [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться по [ADDRESS] належав в рівних частках по 1/5 частці (що дорівнює 12/60). За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.80 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 31 цього Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , як колишнім членам колгоспного двору належить по 12/60 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться по [ADDRESS] , проте у зв`язку із відсутністю погосподарських книг з 1986 по 1994 роки, їм було відмовлено у державній реєстрації права власності на належні їм частки вказаного житловий будинок, відтак позивачі позбавлені можливості у позасудовому порядку підтвердити своє право власності на вказане нерухоме майно. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що майнові права позивачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~як членів колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за [PERSON] право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також визнання за [PERSON] право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved