Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

08 грудня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за Кредитним договором № 1/3381723 від 15 березня 2019 року у розмірі 18 286,66 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту - 9 805,54 грн.; заборгованості за відсотками - 784,07 грн.; заборгованості за комісією - 1 949,10 грн.; пені - 1 081,54 грн.; інфляційного збільшення - 4 666,41 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 березня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк», [PERSON] та ПАТ «МетЛайф» укладено комплексний договір № 1/3381723, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 16 948,50 гривень на споживчі потреби до 14 березня 2020 року, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя. 05 червня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №І-2019, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах. Відповідний Реєстр прав вимог було укладено між АТ «Креді Агріколь Банк» та позивачем, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3/3381723 перейшло до позивача. Відповідно до Рахунку строкової заборгованості від 15 березня 2019 року [PERSON] перераховано кошти в сумі 15 000 грн. та ПАТ «МетЛайф» перераховано кошти в сумі 1 948,50 грн. Відсотки за користування кредитом згідно п.1.3.1 Комплексного договору підлягають сплаті позичальником щомісячно в розмірі 15 % річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Комісійна винагорода згідно п.1.3.2 Комплексного договору нараховується позивачем щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту. З дня набуття права вимоги комісія не нараховується. Згідно з реєстром прав вимог від 11 листопада 2019 року до договору № І-2019 від 05 червня 2019 року сума заборгованості станом на дату відступлення вимоги становить 13 028,71 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту - 9 805,54 грн., заборгованості за відсотками - 784,07 грн., заборгованості за комісією - 1 949,10 грн., заборгованість за пенею - 490,00 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України, п. 3.1 Комплексного договору, позивачем нараховано інфляційне збільшення в розмірі 4 666,41 грн. та пеня в розмірі 1 081,54 грн. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 15 березня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк», [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «МетЛайф» укладено комплексний договір № 1/3381723, згідно з п.1.1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 16948,50 грн. строком на 12 місяців з 15 березня 2019 року до 14 березня 2020 року включно. Згідно п.1.3.1 даного договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 15,00%, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором. Відповідно до п.1.3.2, договору за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 договору. Згідно з п.3.1 договору, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Додатком № 1 до Комплексного договору № 1/3381723 від 15 березня 2019 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет). Згідно виписки АТ «Креді Агріколь Банк» по рахунку кредитного договору з [PERSON] , 15 березня 2019 року останньому надано кредитні кошти в сумі 16 948 грн. та цього ж дня грошові кошти в сумі 1 948,50 грн як страховий внесок сплачено на користь ПАТ «МетЛайф», а грошові кошти в сумі 15 000 грн перераховано на рахунок [PERSON] 05 червня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2019, відповідно до п.2.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Згідно витягу з реєстру прав вимоги (боржників) від 11 листопада 2019 року до договору №І-2019 від 05 червня 2019 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1/3381723 від 15 березня 2019 року становить 13 028,71 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 9805,54 грн., заборгованість за відсотками - 784,07 грн., заборгованість за комісіями - 1949,1 грн., пеня - 490,00 грн. 13 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за договором № 1/3381723 від 15 березня 2019 року. 09 лютого 2022 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про сплату заборгованості за договором № 1/3381723 від 15 березня 2019 року. Позивачем здійснено розрахунок інфляційних витрат за період з 11 листопада 2019 року по 30 листопада 2022 року в сумі 4 666,41 грн. та пеню в розмірі 1 081,54 грн. за вказаний період. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно сттаті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1048 ЦК України передбачено проценти за договором позики. Так, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позику. Так, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Стаття 1050 ЦК України передбачає наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Згідно зі статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 550 ЦК України встановлює підстави виникнення права на неустойку. Так, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Стаття 551 ЦК України зазначає про предмет неустойки. Так, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 552 ЦК України передбачає правові наслідки сплати (передання) неустойки. Так, сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. АТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі та на умовах, встановлених Комплексним договором. Позивач надав суду докази наявності кредитної заборгованості відповідача перед ним, з урахуванням договору про відступлення права вимоги з первісним кредитором, відповідач доказів на спростування заявлених позовних вимог не надав. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не виконував зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованості за кредитним договором №1/3381723, зокрема за тілом кредиту в сумі 9 805,54 грн., за відсотками в сумі 784,07 грн., за комісією в сумі 1 949,10 грн. Разом з цим, суд вважає, що позивачем невірно обраховано інфляційне збільшення та пеня за даним кредитним договором у зв`язку з тим, що вказані компенсаційні та штрафні нарахування частково охоплені періодом воєнного стану, що заборонено 18 Розділу ЦК України. Так, пеня та інфляційне збільшення розраховано позивачем за період з 11 листопада 2019 року по 30 листопада 2022 року на суму боргу 10 589,61 грн. (тіло кредиту та відсотки). Відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому цей строк був неодноразово продовжений і триває до даного часу. Вказана норма є імперативною та підлягає безумовному застосуванню судом, навіть якщо про це не просить відповідач. Отже, нараховані позивачем суми інфляційних втрат та пені за період з 24 лютого 2022 року по 30 листопада 2022 року підлягають списанню останнім. Судом в свою чергу перераховано інфляційне збільшення та пеня за період часу з 11 листопада 2019 року до 23 лютого 2022 року. Так, за вказаний період на суму боргу 10 589,61 грн. нараховано інфляційне збільшення боргу в сумі 1986,85 грн. За період з 11 листопада 2019 року до 23 лютого 2022 року розмір пені за подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, становить 4010,17 грн. У зв`язку з тим, що згідно з п.3.2 Комплексного договору № 1/3381723 від 15 березня 2019 року, розмір пені має становити не більше як 15 % від суми простроченого платежу, судом обраховано розмір пені в сумі 4010,17 х 0,15 = 601,54 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, те, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не подав, будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не представив, тому суд доходить висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт»заборгованості за кредитним договором № 1/3381723 від 15 березня 2019 року в розмірі 15 127,10 гривень. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився та не представила суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі пропорційно задоволеного судом позову. Так, з урахуванням часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 15 127,10 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2052,33 грн., що становить 82,72 % від суми задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed