Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

19 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вони від шлюбу мають одну доньку, оскільки спільне проживання та шлюбні відносини між сторонами припинилися, дитина зі згоди батька залишилася проживати з матір`ю, з цього моменту відповідач у добровільному порядку відмовляється приймати участь у матеріальному забезпечені дитини. 20 грудня 2021 року позивачка була змушена звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, але на прохання відповідача подала заяву про залишення позову без розгляду, оскільки відповідач пообіцяв забезпечувати їх усім необхідним, оплачувати кружки та додаткові зайняття, проте свою обіцянку не дотримав, на даний час дитина отримала психологічну травму через відсутність батька і проходить лікування у психолога і невропатолога. Оскільки позивачці невідоме місце роботи відповідача, і вона вважає, що він отримує нерегулярний і мінливий дохід, тому визначила аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн, що вважає розумним та достатнім розміром для утримання їхньої дитини. Час стягнення аліментів позивачка просила визначити з 20 грудня 2021 року, тобто з дня подання першої заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 21 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому вказав, що не погоджується із розміром аліментів, визначених позивачкою, оскільки 5000 грн. вдвічі перевищує встановлений державою прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і значно більше встановленого мінімального розміру аліментів. При цьому він не відмовляється від виконання свого обов`язку та погоджується на сплату аліментів у розмірі 2000 грн., але не менше , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із того, що він не отримує доходів через втрату роботи, на своєму утриманні має ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] , він зазначає, що постійно надає матеріальну допомогу позивачці, купує дитині необхідні речі. Крім того, він забезпечив позивачку з дитиною житлом, яке належить на праві приватної власності його матері, надає кошти своїй матері для оплати комунальних платежів по даній квартирі, при цьому сам винаймає житло. Відповідач також у своєму відзиві зазначає, що позивачка є фізичною особою підприємцем, отримує доходи, вік дитини дозволяє матері працювати. Відповідач також заперечує проти стягнення аліментів за минулий період, оскільки позивачка надала суду заяву про залишення позову від 20 грудня 2021 року без розгляду у зв`язку з примиренням, що підтверджує те, що він не ухилявся від сплати аліментів. Представник позивачки - адвокат Биков Д.Ю. надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що з 1 липня 2022 року розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років складає 2744 грн., відсутність у відповідача доходів не позбавляє його обов`язку утримувати дитину, наявність у відповідача іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, крім того він не надав доказів на підтвердження утримання цієї дитини. Щодо проживання позивачки з дитиною у квартирі матері відповідача, то це відповідає дійсності, але немає жодного відношення до предмету спору, оскільки це особиста домовленість позивачки із бабусею [PERSON] , яка має добрі стосунки з онукою, крім того, оплату комунальних послуг за дану квартиру здійснює сама позивачка, на підтвердження чого надали квитанції. Твердження відповідача, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини не підтверджується доказами, оскільки надані виписки з карткових рахунків не містять призначення платежу «Аліменти». Також представник позивача у своїй відповіді звертає увагу суду на те, що у довідці ОСББ від 31 жовтня 2022 року про місце проживання [PERSON] зазначено, що вона видана позивачці, але вона таку довідку не отримувала, а тому це є доказом, отриманим з порушенням вимог закону. Підставою для залишення позову без розгляду стала обіцянка відповідача у добровільному порядку без рішення суду сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн., яку він не виконав, тому позивачка просить визначити час присудження аліментів саме з дня подачі первісного позову. Крім того, у червні 2022 року дитина проходила тривалий та коштовний курс лікування, участі у якому відповідач на брав. Позивачка та її представник у судовому засіданні просили задовольнити заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, місце та час судового засідання, із клопотаннями не звертався, причини неявки суду не повідомив. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. В ході розгляду справи судом встановлено, що 18 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 2269, складений 18 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу під час спільного проживання у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 27 від 11 березня 2016 року, батьками якої у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . На даний час дитина проживає разом з позивачкою по [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, тому 20 грудня 2021 року позивачка зверталася до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів (справа № 523/23406/21). Проте ухвалою суду від 23 червня 2022 року позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку з примиренням подружжя. Проте відповідач свої зобов`язання щодо утримання дитини не виконує. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормами ч. 1 ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою. Мати дитини відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] отримує пенсію у зв`язку з ІІ групою інвалідності, розмір пенсії на даний час становить 2300 грн., а також здійснює підприємницьку діяльність. Відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. При визначенні розміру аліментів, судом береться до уваги надану відповідачем інформацію про операції за платіжними картками, що вказує на активність витрачання та переказ грошових коштів. Оцінюючи всі докази в сукупності, виходячи із рівності обов`язків батьків по утриманню дитини, суд вважає, що слід визначити аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 3000 грн. щомісячно, враховуючи стан здоров`я позивачки, те, що на теперішній час основний тягар витрат на утримання малолітньої доньки несе вона, а тому визначення такого розміру аліментів не призведе до дисбалансу обов`язків батьків та їх витрат на дитину. Даний розмір аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивачки, відповідача та малолітньої дитині. Посилання позивачки на понесення витрат на лікування дитини та на придбання підручників, судом не враховується при визначенні розміру аліментів, так як вони відносяться до додаткових витрат, оскільки носять тимчасовий характер. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи те, що позивачка 20 грудня 2021 року вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, звернувшись до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, але позовна заява була залишена без розгляду за її заявою у зв`язку з примиренням з відповідачем. Оскільки позивачка не отримувала належної допомоги на утримання дитини, вона змушена була повторно звернутися до суду із вказаними вимогами. Отже, враховуючи те, що позивачка вживала заходи для отримання аліментів від відповідача, шляхом звернення з позовом до суду раніше, тому стягнення аліментів необхідно здійснювати з 20 грудня 2021 року. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial