Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення\~ факту народження її сина [PERSON] . Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що [INFO] у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим народився її син [PERSON] . На підтвердження цього факту\~ вона має медичне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.08.2022 року та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.09.2022 року,\~ яке видано установою, що знаходяться на тимчасово окупованій території України,\~ визначеній Верховною Радою України, а тому є недійсним. Встановлення факту народження її сина необхідне для державної реєстрації народження дитини на території України та подальшого оформлення для сина закордонного паспорту. При усному зверненні представника заявника до Золотоніського міськрайонного відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у проведенні державної реєстрації народження сина заявника було відмовлено через відсутність належних документів, що підтверджують факт його народження. Оскільки вирішити вказане питання іншим шляхом неможливо, заявниця через свого представника звернулася до суду з відповідною заявою. У судове засідання представник заявника [PERSON] не з`явився, проте звернувся до суду із заявою, відповідно до якої вказані у заяві вимоги підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності та відсутності його дочки [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] до суду не прибув, направивши електронною поштою пояснення у справі, в якому просив ухвалити рішення про встановлення факту народження його сина [PERSON] . Представник заінтересованої особи Золотоніського\~ відділу\~ державної реєстрації актів\~ цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча повідомлявся судом про дату час та місце судового розгляду належним чином, шляхом направлення документів на офіційну електронну адресу відділу. Беручи до уваги, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини учасників процесу, враховуючи обмежений термін розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, ознайомившись з матеріалами справи та\~ письмовими доказами приходить до висновку, що заява підлягає до\~ задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" "Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення". Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. За змістом частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законним представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку донецької області за актовим записом № 408. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Як вбачається з медичного свідоцтва про народження серії 35 № 2022006918 від 21.08.2022 року [PERSON] , [INFO] , в Республіканській клінічній лікарні ім. Н.А. Семашко у м. Сімферополь народила дитину чоловічої статі [INFO] . Відповідно до\~даних свідоцтва\~про народження серії [NUMBER] \~від 09.09.2022\~року,\~виданого 99100015\~Бахчисарайським районним\~відділом записів\~актів громадянського\~стану Департаменту\~запису актів\~громадянського стану\~Міністерства юстиції\~Республіки Крим, [PERSON] народився [INFO] у м. Сімфорополь Республіки Крим Російської Федерації, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Як вбачається з додаткових пояснень у справі за вх. № 1604 від 06.02.2023 року [PERSON] визнає [PERSON] , [INFO] , своїм сином. Розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у тому числі і м. Сімфорополь. Суд бере до уваги, що ч., ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Тому суд не може прийняти до уваги вказані вище докази по справі як допустимі докази\~ при розгляді даної справи. Однак при вирішенні вказаної справи суд бере до уваги, що\~ Законом України\~ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджується в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно із ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи дані вказаного лікарського свідоцтва про народження, виданого лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Так матеріали справи містять копії свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про одруження батьків дитини, а також письмову заяву батька дитини, які в своєму взаємозв`язку дають підстави прийти до висновку, що факт народження [PERSON] підтверджений. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 7 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. У свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Оскільки [PERSON] не має іншої можливості встановити факт народження свого сина, та враховуючи, що від встановлення\~ даного факту залежить\~ виникнення особистих майнових прав як заявника,\~так і дитини, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, з метою захисту законних прав та інтересів заявника\~та дитини як громадянина України,\~ оцінюючи належність,\~ допустимість,\~ достовірність кожного доказу окремо, а також\~ достатність і взаємний зв`язок\~ доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки, оцінюючи\~ надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає,\~ що факт народження дитини заявника знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, судом достовірно встановлено факт народження [INFO] [PERSON] у м. Сімферополь. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved