Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про суми надміру виплаченої пенсії, в обґрунтування позову вказавши наступне. Відповідач [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області починаючи з 30.08.2019 року та отримував пенсію по інвалідності 3 групи, загальне захворювання, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 34 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. За матеріалами пенсійної справи [PERSON] та згідно довідки МСЕК інвалідність пенсіонеру була встановлена по 01.10.2021. Згідно листа комунальної установи «Обласного центру медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, стало відомо, що [PERSON] з 01.10.2021 був повністю реабілітований, проте призначена відповідачеві пенсія нараховувалась та сплачувалася позивачем до 31.08.2022, що призвело до переплати пенсії за період з 01.10.2021 по 31.08.2022 в сумі 24800,00 грн. У зв`язку з тим, що виплата пенсії відповідачу не поновлена, тому утримання переплати пенсії неможливе, для вирішення питання добровільного повернення коштів в сумі 24800,00 грн. на адресу відповідача направлено листа, в якому пропонувалось повернути виявлену переплату на рахунок Позивача. Проте, [PERSON] надміру виплачену суму пенсії позивачеві не повернув, у звязку із чим позивач був вимушений звернутися до суді з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 24800,00 грн надміру виплаченої пенсії та судові витрат зі сплати судового збору в розмір 1984,80 грн. Ухвалою судді від 27.12.2022 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації місця проживання, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З огляду на вищевикладене, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 30.08.2019 та отримував пенсію по інвалідності 3 групи, загальне захворювання, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №656933 від 16.09.2022, виданої Комунальною установою «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, [PERSON] , [INFO] , встановлена третя група інвалідності загального захворювання на строк до 01.10.2021, на підставі акту огляду МСЕК №856, та встановлена дата чергового переогляду 09.09.2021. 22.11.2021 на адресу позивача надійшло повідомлення Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради № 232 від 16.11.2021, згідно якого відповідача було оглянуто МСЄК 11.10.2021 та повністю реабілітовано. Факт отримання позивачем зазначеного повідомлення 22.11.2021 підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції на першому аркуші повідомлення (а.с. 17). Крім того, зазначену обставину визнав представник позивача у судовому засіданні. Незважаючи на вищезазначене, позивач продовжував нараховувати та виплачувати відповідачеві пенсію по інвалідності до 30.08.2022 (а.с. 8). Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 30.08.2022 №0800-0504-8/35468 звернулося до відповідача [PERSON] з вимогою повернути надміру виплачену пенсію за період 01.10.2021 по 31.08.2022 в сумі 24800,00 грн. Проте, відповідач надміру виплачену пенсію не повернув. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання. Відповідно до ст. 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Статтею 31 Закону № 1058 залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Згідно ст. 34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Статтею 35 Закону № 1058 визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії, внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку (ч. 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц не встановила. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі № 711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області посилався на те, що [PERSON] отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія щомісячно по 31.08.2022 року включно в повному обсязі перераховувалась на особовий рахунок відповідача № [NUMBER] , а лист від Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради зі списком осіб, повторно оглянутих МСЕК та яким не встановлено групу інвалідності, отримано позивачем 16.11.2021 за вих. № 232. Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з нього надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України. У справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За змістом ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених чим кодексом. З урахуванням того, що позивачем не надано суду доказів недобросовісної поведінки відповідача та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, позов задоволенню не підлягає. За замістом\~п.\~2\~ч.\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~відмови в\~позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed