Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

12 липня 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся з позовом до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа Друга криворізька державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на квартиру. Позов мотивував тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на трьохкімнатну квартиру, яка належала померлій на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту загальна площа: 64,7 кв. м., із них житлова площа - 44,6 кв. м. 05 серпня 2020 року позивач звернувся до Другої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі - [PERSON] , яка за життя склала заповіт в вищезазначеній державній нотаріальній конторі, який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №2-1584 на офіційному бланку НВХ 262960 та в спадковому реєстрі за №59308492 від 08.08.2016 року, відповідно до вказаного заповіту, спадкодавець заповіла позивачу частини квартири за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 609/2020. 17 лютого 2021 року в Другій криворізькій державній нотаріальній конторі за підписом державного нотаріуса Тімошиної О.В. позивач отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність підтвердження родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Для підтвердження родинних стосунків, позивач 13 лютого 2021 року звернувся до Саксаганського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де йому надали Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матері позивача - [PERSON] , дівоче прізвище - [PERSON] , [INFO] , яка народилась в смт. Ольгинське, Волноваського району, Донецької області, її батьки - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] . В подальшому мати позивача - [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , у шлюбі народився позивач, [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що є онуком померлої [PERSON] , і тому, у зв`язку з тим, що має на меті вступити в спадщину за заповітом, він звернувся до суду та просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною бабою [PERSON] , [INFO] ; визнати за ним право власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 44,6 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2021 року позовну заяву було залишено без руху. 29 липня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримав повністю з підстав указаних у ньому, просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав пояснення до суду, в яких вказав, що позовні вимоги визнає частково, вказує, що визнання права власності на нерухоме майно є передчасним. В матеріалах справи мається постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що у позивача відсутній факт родинних стосунків з померлою. Підставою відмови стало відсутність підтвердження документально родинних стосунків з померлою, тим більше, спадщину позивач не прийняв. Вважає, що позивач не позбавлений права звернутись до нотаріальної контори та оформити право власності на спадкове майно. Щодо встановлення факту родинних відносин, представник відповідача просить прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням зібраних доказів по справі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась та подала заяву, у якій просить суд справу розглядати без її участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Верховний Суд зауважує, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1157. За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 02 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори - Тімошиною О.В. та зареєстрований у реєстрі за №2-1584. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй на праві приватної власності квартиру за номером [ADDRESS] заповідає у рівних частках кожному: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, наданий державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори - Тімошиною О.В. Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 61334328, №61334487 від 18.08.2020 року, наданих державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори - Тімошиною О.В., після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, за наслідками подання якої була заведена спадкова справа за №609/2020. Постановою державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори - Тімошиної О.В. від 17.02.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, що належало померлій [INFO] - [PERSON] , у зв`язку з тим, що не підтверджуються родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про встановлення факту родинних відносин суд враховує наступне. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 77, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні по справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 01 грудня 1989 року, [PERSON] , [INFO] , народився в місті Кривий Ріг, батьками значаться - батько: [PERSON] , [INFO] , мати: [PERSON] , [INFO] , відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18 серпня 2020 року, мати позивача - [PERSON] після укладення шлюбу 16 червня 1989 року з батьком позивача - [PERSON] , змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, мати позивача - [PERSON] , [INFO] , народилвсь в смт. Ольгинка, Волноваський район, Донецька область, батьками зазначені: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] . Дослідивши наведені вище документи у сукупності, установивши співпадіння прізвищ, імен, по-батькові з відомостями, які зазначені у свідоцтвах про народження, про укладення шлюбу, суд дійшов висновку про доведеність позивачем того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] має для позивача юридичне значення, так як без його встановлення неможливо оформити і отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому позовна заява у цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом після померлої, суд зазначає наступне. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат», було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Положеннями статей 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серії [NUMBER] , видане 30 липня 2020 року Покровським районним у місту Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1157. За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 02 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори - Тімошиною О.В. та зареєстрований у реєстрі за №2-1584. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй на праві приватної власності квартиру за номером [ADDRESS] заповідає у рівних частках кожному: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, наданий державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори - Тімошиною О.В. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку. Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Відсутність факту офіційного визнання родинних відносин створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що не підтверджуються родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем. Судом родинні відносини між померлою [PERSON] та [PERSON] було встановлено, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved