Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення коштів. У своїй позовній заяві просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 14 073,13 грн. отриманих без достатньої правової підстави, інфляційних збитків у розмірі 1 539,70 грн. та 3 % річних у розмірі 279,06 грн., В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2008 року позов АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - задоволено, та вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору № 11017386000 від 07.07.2006 року у розмірі 69 358,66 грн., по процентам - 3 554,72 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 523,03 грн. Також було стягнуто з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» по додатковій угоді про встановлення ліміту овердрафту по кредитному договору у розмірі 5 959,78 грн., комісійних та процентів - 1 018,29 грн. та понесений судовий збір у розмірі 804,23 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили, АКІБ «УкрСиббанк» видано виконавчий лист. 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №950/К, відповідно до якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів, та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатках №№1, 2 до цього договору, і, зокрема, за кредитним договором від 07 липня 2006 року №11017386000, позичальником за яким є [PERSON] , а також договором застави майнових прав від 07 липня 2006 року, договір застави автомобіля від 07 липня 2006 року №1001, договір поруки від 07 липня 2006 року, поручителем за яким є [PERSON] , що підтверджується також витягом з реєстру боржників (№№ п/н 64-64.3). Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал з виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2008 року (справа №2-537/08). Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 червня 2020 року видано дублікат виконавчого листа за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2008 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та поновлено пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-537/08. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі №2-537/08, ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 червня 2020 року було скасовано, а у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено. В рамках виконавчого провадження № 64852306, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-537/08 виданого 22.01.2021 року Ленінським районним судом м. Кіровограда з [PERSON] у період з 04 серпня 2021 року по 07 вересня 2022 року стягнуто кошти в сумі 14 073 грн. 13 коп. Позивач вважає, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 14 073,13 грн., що стягнені з позивача на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 червня 2020 року, яка скасована судом, відпали, тому отримані відповідачем кошти в сумі 14 073,13 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2022 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, у своїй позовній заяві просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, а також наведене вже було встановлено постановою Кропивницького апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі №2-537/08, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2008 року позов АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - задоволено. Було вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору № 11017386000 від 07.07.2006 року у розмірі 69 358,66 грн., по процентам - 3 554,72 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 523,03 грн. Також було стягнуто з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» по додатковій угоді про встановлення ліміту овердрафту по кредитному договору у розмірі 5 959,78 грн., комісійних та процентів - 1 018,29 грн. та понесений судовий збір у розмірі 804,23 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. З метою забезпечення виконання рішення суду надано АКІБ «УкрСиббанк» право здійснювати від імені [PERSON] продаж предмету забезпечувального обтяження - автомобіля марки Fiat Grande Punto 1.2, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі, кузов № [NUMBER] , з правом здійснення всіх необхідних для цього дій, у тому числі з правом зняття з реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ та здійснення інших дій, пов`язаних із зміною права власності. На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили, АКІБ «УкрСиббанк» видано виконавчий лист. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» своє право вимоги за кредитами, передав їх покупцеві, а покупець погодився придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі, у тому числі за договором кредиту від 07 липня 2006 року №11017386000, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , що підтверджується актом прийому-передачі документації від 13 лютого 2012 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, за яким прийнято документи щодо стягнення заборгованості боржників, у тому числі договір застави та договір поруки. 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №950/К, відповідно до якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів, та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатках №№1, 2 до цього договору, і, зокрема, за кредитним договором від 07 липня 2006 року №11017386000, позичальником за яким є [PERSON] , а також договором застави майнових прав від 07 липня 2006 року, договір застави автомобіля від 07 липня 2006 року №1001, договір поруки від 07 липня 2006 року, поручителем за яким є [PERSON] , що підтверджується також витягом з реєстру боржників (№№ п/н 64-64.3). Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (м. Харків, просп. Московський, буд. 60), код ЄДРПОУ 09807750, правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, код ЄДРПОУ 36799749) з виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2008 року (справа №2-537/08) про стягнення з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 07 липня 2006 року №11017386000. У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося в суд із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 червня 2020 року заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа було задоволено. Видано дублікат виконавчого листа за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2008 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Поновлено пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-537/08 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі №2-537/08 апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] було задоволено. У зв`язку з викладеним, ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 30 червня 2020 року було скасовано, а у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено. 07 вересня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олегом Валерійовичем винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 64852306, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-537/08 виданого 22.01.2021 року Ленінським районним судом м. Кіровограда. У відповідь на заяву [PERSON] від 07 вересня 2022 року щодо повідомлення розміру грошової суми стягнутої під час примусового виконання виконавчого листа № 2-537/08 від 22 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олегом Валерійовичем повідомлено, що з 04 серпня 2021 року по 07 вересня 2022 року з заробітної плати [PERSON] стягнуто кошти в сумі 14 073 грн. 13 коп., а саме: - згідно платіжного доручення №15871 від 04 листопада 2021 року в сумі 1 771,21 грн; - згідно платіжного доручення № 14136 від 27 жовтня 2021 року в сумі 1 457,73 грн; - згідно платіжного доручення №17612 від 23.11.2021 року в сумі 1 619,17 грн; - згідно платіжного доручення № 19738 від 10.12.2021 року в сумі 1 801,86 грн; - згідно платіжного доручення №930 від 13 січня 2022 року в сумі 1 263,26 грн; - згідно платіжного доручення № 2261 від 14 лютого 2022 року в сумі 1 659,51 грн; - згідно платіжного доручення №3395 від 04 березня 2022 року в сумі 1 505,28 грн; - згідно платіжного доручення №4737 від 25 травня 2022 року в сумі 1 341,13 грн; - згідно платіжного доручення № 5304 від 08 червня 2022 року в сумі 1 653,98 грн; Всього 14 073,13 грн. ( чотирнадцять тисяч сімдесят три грн, 13 коп). Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Одночасно з цим, суд звертає увагу на наступне, що відповідно до ч. 1, 2, 3, 5, 6, 9 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. В пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04вересня 2019 року по справі №569/15646/16-ц. У цій постанові також вказано, що суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом. В постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Стаття 444 ЦПК України не передбачає повороту виконання рішення лише у зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції. Обов`язковою умовою повороту виконання рішення є сплата боржником на користь стягувача надмірної суми коштів (надмірного обсягу майна), що перевищує суму коштів (обсяг майна), які були стягнуті за наслідками перегляду відповідного рішення. Крім того, на правильність вищевказаного висновку суду вказує зміст рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, де вказано, що інститут повороту виконання рішення спрямований, зокрема, на повернення саме неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій). Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин, суд наголошує на тому, що належному способу захисту інтересів позивача у даній справі відповідатиме заява про поворот виконання рішення суду, оскільки грошові кошти, які він просить стягнути у даній цивільній справі, сплачено ним на стадії виконання рішення суду. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19). У зв`язку з тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення коштів. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного, з урахуванням положень ст. 1212 ЦК України, та

Outcome: dismissed