Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

У листопаді 2022 року представник позивачів [PERSON] від імені та в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивачів\~\~ мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, а саме: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла як спадкоємець першої черги за законом дочка [PERSON] [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Спадкова справа відкрита у Носівській районній державній нотаріальній конторі. Нотаріус не може видати позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, про що нотаріусом винесена відповідна постанова. Державний реєстратор не може провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у майні колишнього колгоспного двору за позивачем [PERSON] . Саме тому представник позивачів просив судовим рішенням визнати за: - [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів. Ухвалою судді від 04 листопада 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 січня 2023 року. Ухвалою суду від 04 січня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 27 січня 2023 року.\~ У судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання представник позивачів подав до суду заяву, у якій указав, що вони підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачів та представника позивачів (а. с. 40). Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 36). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] відносилося до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на жилий будинок від 20 січня 1988 року, виданого виконкомом Носівської міської Ради народних депутатів (а. с. 15) та копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 226 від 05 травня 2022 року (а. с. 14). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспного двору, є рівними. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного\~\~\~ двору належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в м. Носівка Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Згідно з довідкою № 225, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 05 травня 2022 року, станом на 08 листопада 2021 року померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним була зареєстрована [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 52). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9).\~ Отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом установлено, що до майна померлого [PERSON] . Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 59/2022, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 51). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, подавши в установлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] подала до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні (а. с. 49-50). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] зверталася до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на\~ житловий будинок після померлого батька. Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що у уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано, а, отже, свідоцтво про право власності на колгоспний двір на даний час є нечинним, у спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 665/02-31 від 04 жовтня 2022 року (а. с. 19). Судом також установлено, що представник позивача з метою реєстрації права власності на спірний житловий будинок звертався до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно. Однак йому було повідомлено про неможливість реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а, відповідно, майно колгоспного двору належить його учасникам на праві спільної власності, що підтверджується повідомленням державного реєстратора речових прав на нерухоме\~\~\~ майно\~ Макіївської сільської ради Чернігівської області № 28 від 15 жовтня 2022 року (а. с. 20). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 117,31 кв. м, житлова площа 30,02 кв. м (а. с. 16-18). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 5). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved