Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ? ПАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у сумі 45 176,88 грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 14 листопада 2019 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.147700, предметом якого є страхування автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер [NUMBER] . За доводами позивача, 20 січня 2020 року у м. Запоріжжя по проспекту Металургів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Mitsubishi під керуванням [PERSON] та автомобіля DAF, державний номерний знак[NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2020 року у справі №536/109/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач стверджує, що на підставі страхового акта, розрахунку суми страхового відшкодування та розрахунку станції технічного обслуговування здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] у сумі 119 900,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №40496 від 14 лютого 2020 року. Страхова компанія відповідача здійснила відшкодування у сумі 74 723,12 грн, тому позивач просить стягнути недоплачену різницю страхового відшкодування з відповідача у сумі 45 176,88 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі №536/1009/22 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено дату судового засідання. Представник ПАТ «СК «ПЗУ Україна» Усенко А. М. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. При цьому, відповідач не повідомив причини неявки, до суду не звертався із заявою про відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 14 листопада 2019 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №147700, застрахований транспортний засіб ? Mutsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 20 січня 2020 року у місті Запоріжжя на перехресті проспекту Металургів та вул. Б. Хмельницького відбулася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої є автомобіль DAF XF95.480, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом RENDERS NS4G31-E, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіль Mutsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2020 року у справі №536/109/20 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Положеннями частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із рахунком-фактурою №1580 від 10 лютого 2020 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику майна Mutsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 119 900,00 грн. Страхування ? це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно із статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Положеннями статті 990 Цивільного кодексу України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 12 лютого 2020 року співробітниками ПАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт №UA2020012000035/L01/01 відповідно до якого страхове відшкодування становить у розмірі 119 900,00 грн та проведено виплату на суму 102 177,46 грн, що підтверджується платіжним дорученням №40496 від 14 лютого 2020 року. При цьому, згідно із довідкою страхової компанії проведено акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію у розмірі 17 722,54 грн за умовами договору страхування АМ№147700 укладеного 14 листопада 2019 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ПЗУ Україна». На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що на виконання умов договору добровільного страхування ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплачено потерпілому страхове відшкодування у розмірі 119 900,00 грн. Позивач звернувся до Акціонерної страхової компанії «Омега» із заявою №1431833 від 25 вересня 2020 року про страхове відшкодування. Акціонерна страхова компанія «Омега» здійснила виплату частини страхового відшкодування у сумі 74 723,12 грн з урахуванням того, що розрахунок суми страхового відшкодування по регресній вимозі був здійснений на підставі рахунка-фактури з врахуванням фізичного зносу Ез 0,3668 та на підставі методики пункту 7.38 за виключенням запчастин: амортизатор, рульовий наконечник, акумулятор, масло АКП, та вартості по їх заміні. У протоколі огляду ці запчастини не вказані, як такі, що потребують заміні та франшиза за полісом АО-0011826 від 02 лютого 2019 року складає 2 000,00 грн. Отже, позивачеві ПАТ «СК «ПЗУ Україна» було відшкодовано третьою особою Акціонерною страховою компанією «Омега» кошти у розмірі 74 723,12 грн, а решта суми (119 900,00 грн - 74 723,12 грн) 45 176,88 грн залишилася невідшкодованою. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно із статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/9320/15-ц. За викладених підстав, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. Претензія позивача від 18 січня 2021 року про відшкодування шкоди заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди залишилася без належного реагування відповідача. Згідно із статтею 81 Цивільного кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене, виплату позивачем страхового відшкодування потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за умовами укладеного з ним договору добровільного страхування, яка мала місце з вини відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 481,00 грн.

Outcome: approved