Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 15440,73 грн., за період з 01.10.2013 року по 01.12.2021 року, посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем за адресою [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що відповідачі своєчасно не вносять плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості та судові витрати. 01.07.2022 року від відповідачів надійшли заяви про застосування строків позовної давності про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. 01.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] , на позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В даному відзиві відповідач вказує на те, що з доводами викладеними в позовній заяві він не погоджуються та вважає їх безпідставними виходячи з наступного. В позовній заяві позивач зазначає, що договір на постачання теплової енергії та гарячої води не укладався, хоча фактично такий договір був з ним укладений на загальну опалювальну площу 25,3 кв. у будинку [ADDRESS] . Крім того, позивачеві надавалися документи, які підтверджують наявність у пільг зі сплати комунальних послуг, оскільки він є особою з інвалідністю, інвалід війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та має пільги: 100-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) в межах норм, передбачених чинним законодавством, отже він як відповідач звільнений від сплати комунальних послуг. Позивач звернувся до суду із позовом 24.05.2022 року, а просить стягнути заборгованість з 01.10.2013 року по 01.12.2021 року, поза межами строків позовної давності, тобто заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання може бути стягнута з інших відповідачів по справі, тільки з 24.05.2019 року. В зв`язку з чим просив суд в задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відмовити та застосувати строки позовної давності до позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання до квартирі [ADDRESS] у розмірі 15440,73 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави Миронець О.К. від 14.07.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 05.08.2022 року від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. надійшла відповідь на відзив. В якій вказувала, що не погоджується з заявою відповідача про застосування строків позовної давності. Представник позивача зазначила, що незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами , вбачається, що такі договірні відносини між підприємством та відповідачами існували та існують, оскільки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у встановленому законом порядку надаються послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , а відповідачі в свою чергу такі послуги отримують та від них не відмовлялися. Окрім того, зауважила, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 25.06.2015 року зобов`язано КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради укласти з [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій на частину квартири [ADDRESS] . На підставі даного рішення КП «ЖЕО №2№ видано довідку №10090 від 13.10.2015 року про розподіл рахунків з 01.09.2015 року на частину. За особовим рахунком [NUMBER] рахується [PERSON] , а за особовим рахунком [NUMBER] рахується [PERSON] . Щодо заявлених відповідачем [PERSON] пільг, представник позивача вказувала, що фактичний обсяг споживаня будинком теплової енергії за адресою: [ADDRESS] перевищував соціальні нормативи , щодо оплати яких держава надає пільги , то різниця між фактичним споживанням та соціальними нормативами повинна була сплачуватися в повному обсязі без урахування пільгової знижки. Таким чином, підприємство вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] з відповідачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за дорученням Сакун А.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] ,в судовому засіданні просив суд відмовити в задовленні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про місце, час та дату судового засідання, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Дослідивши докази у справі,заслухавши представника позивача та відповідача [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в період з 01.10.2013 року по 01.12.2021 року надавав послуги з теплопостачання, але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в сумі 15440,73 грн. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідачі покладені на них, як споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги в повному обсязі не сплачували. Згідно з положеннямстатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вирішуючи питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-2104цс16 від 23 листопада 2016 року, згідно якого за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У статті 264 ЦК України визначено порядок переривання перебігу позовної давності. Так, згідно із цією статтею перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення позову особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] , за період з 01.10.2013 року по 01.12.2021 року утворилася заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 15440,73 грн. Позивач до суду з даними позовними вимогами звернувся 24.06.2022 року, тобто після спливу трирічного строку. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Таким чином, звертаючись до суду з позовом 24.06.2022 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2013 по 01.12.2021, тобто поза межами строку позовної давності. В частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Постановою Полтавського апеляційного суду від 01.12.2022 року змінено рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2022 року, зменшено суму, яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго» з 24371, 65 грн. до 3065,16 грн. (за період з 19.11.2018 по 01.03.2019), та з 18755,44 грн. до 12503,63 грн. (за період з 01.03.2019 по 01.08.2021). З приводу відповідача [PERSON] , то суд виходить із наступного. На момент подачі позовної заяви, відповідач [PERSON] був неповнолітньою особою. Згідно ч.1 ст. 272 ЦК України існує поняття здійснення особистих немайнових прав, згідно чого фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно, а в інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Грошові зобов`язання неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Тобто обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання несе його батько [PERSON] . Отже, заява відповідача [PERSON] , про застосування строку позовної давності щодо даної позовної вимоги є обгрунтованою, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.05.2019 по 01.12.2021 року у сумі 1880,05 грн. в межах строків позовної давності. Ціна позову який заявлено позивачем складає 15440,73 гривень, позов був задоволений частково на суму 1880,05 гривень, судового збору позивачем сплачено 2481 гривень. Отже, 15440,73:1880,05=8,2 1880,05:8,2=229,27 гривень, які підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial