Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису у якій зазначає, що в період шлюбу, вона та [PERSON] придбали земельну ділянку по [ADDRESS] та набули у власність житловий будинок за тією ж адресою. Зазначає, що [PERSON] протягом останніх років систематично вчиняє стосовно неї домашнє насилля, а саме діяння психологічного, фізичного, економічного характеру. Такі діяння він вчиняє, в тому числі, у присутності доньки. Окрім того, протягом останніх років, [PERSON] перешкоджає заявнику у користуванні житловим будинком, проведенні ремонтних робіт, накопичує у будинку непотрібні речі, у зв`язку із чим, вона позбавлена можливості ефективно користуватись своїм майном. Наголошує, що [PERSON] є кривдником, неврівноваженою та аморальною особою, ненавидить її, а тому, з метою захисту своїх прав, просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким зобов`язати останнього усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, обмежити їх у спілкуванні та заборонити вести із нею листування, контактувати у будь-який спосіб, заборонити наближатись на відстань меншу ніж 5 метрів до місця проживання заявника та 100 метрів по місцю її перебування, заборонити розшукувати чи переслідувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому для [PERSON] місці. В судовому засіданні заявник надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, вказала, що попри сімейні конфлікти не бажає розривати шлюб із [PERSON] , оскільки є глибоко віруючою особою та вважає, що шлюб може бути укладено тільки один раз і на все життя, а всі проблеми повинні бути вирішені в сім`ї. Разом із тим, заяву підтримала, просила видати обмежувальний припис стосовно кривдника. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилась, що не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. [PERSON] , яка донькою заявника, в судовому засіданні пояснила, що її батько дійсно вчиняє сварки із мамою, не допускає у будинок будівельників та осіб, які приходять здійснювати ремонт техніки, час від часу виганяє їх із житла. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Пунктом 3 частини 1 статті 350-4 та частиною 2 статті 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Судом досліджено надані заявником докази, а саме копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.05.1997 року, із якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.05.1997 року. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що у період шлюбу, [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га по [ADDRESS] та житловий будинок, загальною площею 143,6 кв.м., в тому числі житловою 36,2 кв.м., за тіє ю ж адресою, про що свідчать копія купівлі-продажу земельної ділянки від 26.07.2006 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 19651049 від 27.03.2014 року та витяг із державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 19651638 від 27.03.2014 року. Таким чином встановлено, що заявник та зацікавлена особа перебувають у шлюбі та їм, на праві спільної сумісної власності, належить земельна ділянка та житловий будинок по [ADDRESS] . Разом із тим, заявником до заяви не додано будь-яких відомостей, які б підтверджували її фактичне місце проживання за вказаною адресою, чи місце проживання її чоловіка та доньки. Разом із тим, заявник стверджує, що даний факт ніким не оспорюється та є загальновідомим, та, у тому числі, підтверджується наступними обставинами. Як вбачається із постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.10.2022 року, [PERSON] , 04.10.2022 року, близько 20 години, перебуваючи в [ADDRESS] , умисно висловлював погрози та образи в сторону своєї дружини [PERSON] , що проживає разом з ним по [ADDRESS] , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Будь-яких інших доказів систематичності вчинення [PERSON] домашнього насилля стосовно заявника, матеріали справи не містять. Пунктом 6, 7 частини 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; П. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" встановлено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Статтею 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 частини 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Так, відповідно до розділу І «Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства», затвердженого спільним наказом МСП України та МВС України № 369/180 від 13.03.2019, оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Уповноважені органи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству можуть використовувати результати оцінки ризиків під час застосування заходів протидії такому насильству відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Розділом 2 визначено процедуру оцінки ризиків вчинення домашнього насильства за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам. Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У разі виявлення будь-яких інших чинників/обставин за результатами оцінки ситуації, які можуть вплинути на рівень небезпеки (ризику) вчинення домашнього насильства, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції у позиції «Зауваження поліцейського уповноваженого підрозділу поліції щодо будь-яких інших чинників/обставин, які підвищують/знижують рівень загрози життю та здоров`ю постраждалої особи» форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства робить запис про наявність таких чинників/обставин, їхні можливі наслідки та надає інші зауваження щодо них. У зв`язку з тим, що кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки та ризик летального випадку, пов`язаного з насильством, не передбачені формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на власний розсуд може оцінити рівень небезпеки як високий, якщо він/вона вважає, що постраждала особа перебуває в потенційно небезпечній ситуації або яка може спричинити смерть особи або інші тяжкі наслідки. Після проведення оцінки ризиків поліцейський уповноваженого підрозділу поліції долучає форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства до матеріалів, зібраних за фактом такого насильства. Аналізуючи вказані правові норми, судом може бути констатовано, що підставою для винесення заборонного припису стосовно особи, повинні слугувати певні обставини та передумови, встановлені Законом, за виключного існування яких, права кривдника можуть бути тимчасово обмежені. До таких обставин належить встановлення належних суб`єктів у справі, зокрема кривдника та постраждалої особи. Судом, на підставі постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.10.2022 року, може бути констатовано, що [PERSON] є кривдником, тобто особою, яка вчинила домашнє насильство стосовно [PERSON] , яка у свою чергу є постраждалою особою. Разом із тим, факт вчинення домашнього насилля було встановлено судом тільки у одному випадку, всупереч поясненням заявника про те, що [PERSON] вчиняє дії, які мають ознаки психологічного, фізичного та економічного насилля, систематично, протягом декількох років. Такі пояснення не знаходять свого підтвердження у досліджених доказах. Суд, у відповідності до ст. 2 ЦПК України, ухвалюючи рішення, повинен керуватись завданнями цивільного судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі, серед яких верховенство права, що є широким поняттям та включає в себе і інші елементи правосуддя. Враховуючи вказані вимоги, та застосовуючи їх у даній справі, варто наголосити, що рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Як встановлено вище, оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за фактом вчинення домашнього насильства та долучає форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства до матеріалів, зібраних за фактом такого насильства. Відтак, для обмеження права особи (кривдника) необхідним є встановити ризики, які несе його поведінка для постраждалої особи. Однак суд, вирішуючи справу, не може перебирати на себе повноваження інших особових осіб, уповноважених Законом на проведення оцінки таких ризиків та на власний розсуд заміщувати їх результати власними судженнями чи домислами. Виключно на підставі форми оцінки ризиків, складених уповноваженою особою, у якому міститься ступінь загрози для постраждалої особи, судом може бути прийнято відповідне рішення та визначено необхідний, для захисту останньої, обсяг заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, встановивши при цьому тривалість обмеження таких прав чи виконання обов`язків. Натомість, заявником не долучено до матеріалів справи відповідних доказів, з яких можна було б встановити ризики для постраждалої особи, які б, у свою чергу, свідчили про необхідність застосування того чи іншого обмеження для кривдника. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] вчинив одноразовий акт домашнього насилля, який було підтверджено судом. Будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх, у своїй сукупності доказів, окрім пояснень заявника, про систематичність подібної поведінки [PERSON] , яка, наче б то триває протягом багатьох років, заявником не надано. Натомість, заявник просить обмежити [PERSON] у реалізації всіх можливих, визначених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», прав та покласти на нього всі, без виключення, обов`язки визначені даною статтею. Окрім того, просить встановити такі обмеження на максимальний строк 6 місяців. Встановлення такого обсягу обмежень у своїй сукупності, є крайнім заходом, навіть у випадку встановлення високих ризиків небезпеки, яка загрожує постраждалій особі. Вирішуючи справу, суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами сторін та наслідками обмеження певних прав для особи. Враховуючи, що кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки, пов`язаного з насильством, застосування того чи іншого виду обмежень повинно бути співмірним із потенційними ризиками та реальними діяннями особи, виходячи із їхньої оцінки «поза розумним сумнівом». Права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені свавільно, без належних на те правових підстав. Окремо варто зазначити про вимогу заявника щодо усунення перешкод у користуванні спільним житловим будинком. Заявник вказує, що [PERSON] здійснює їй перешкоди у користуванні спільним майном, зберігаючи та нагромаджуючи певні речі у нежитловому приміщенні будинку, які заявник вважає мотлохом. Варто зауважити, що у відповідності до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Натомість, як на підставу порушення її прав володіння та користування, заявник наголошує, що спільний будинок побудували виключно вона та її сім`я, а дії [PERSON] по зберіганню своїх речей заважають їй господарювати у будинку. Вислухавши доводи заявника, судом не може бути констатовано, що зберігання речей, які не потрібні заявнику та не становлять для неї цінності, у спільному майні, містить ознаки домашнього насилля. Заявник обґрунтовує свої вимоги виключно тим, що вказані речі їй заважають, не зазначаючи при цьому, які саме ризики завдання шкоди психологічному здоровю породжують такі дії [PERSON] . Таким чином, вимога про усунення перешкод у користуванні майном, у даному випадку, не пов`язана із вчиненням домашнього насилля, а є предметом негаторного позову у позовному провадженні. Таким чином, досліджені у справі письмові докази, їх належна оцінка в сукупності дають підстави вважати про відсутність підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed