Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь позику у розмірі 20000 грн., відсотки за користування позикою у розмрі 28800 грн, пеню за прострочення повернення позки у розмрі 24600 грн., також стянути з відповідача судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На обґрунтування позову зазначив, що 16.02.2021 між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він передав [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 20000 грн., про що останнім написано розписку. За договором позики відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця проценти у розмірі 12 % від суми позики до 16 числа кожного місяця. Окрім того, договором позики передбачено, що у разі якщо позичальник не поверне грошові кошти у строк, передбачений договором, він зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % від суми позики за кожний день прострочення. В порушення зобов`язань відповідач вчасно борг не повернув. Вказав, що він намагався в досудовому порядку врегулювати спір, однак відповідач ігнорував його вимоги, не бажав повертати боргу, не сплачував щомісяця відсотки за користування позиченими коштами, чим грубо порушив умови договору. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 612\~ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 16.02.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики. За умовами договору позикодавець [PERSON] передав позичальникові [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 грн., які позичальник [PERSON] зобов`язувався повернути до 16.02.2022. Пунктом 1 договору позики передбачено, що за користування позики позичальник сплачує позикодавцю 12 % від суми боргу щомісячно до 16 числа кожного місяця. Відповідно до п.5 договору позики у випадку несвоєчасності сплати або прострочення термінів повернення позики [PERSON] сплачує пеню у розмірі 0,5 % від суми позики за кожний день прострочення. Згідно п.8\~договору позики\~сторони домовились,\~що місцем\~виконання договору є місце проживання позикодавця [PERSON] : [ADDRESS] . В пункті 9 договору позики сторони засвідчили, що на момент укладання договору вони мають необхідну дієздатність для укладення та виконання цього договору, а також те, що умови цього договору не порушують інтересів членів сім`ї позичальника та не суперечать інтересам його дітей, не суперечать жодному з договорів позичальника з третіми особами. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона, позичальник, зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона, позикодавець, стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики, умови якого [PERSON] у встановлені строки в повному обсязі не виконав. У зв`язку з неналежним невиконанням умов договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 20000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною першою статті 1048\~ЦК України передбачено,\~що позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За умовами договору позики [PERSON] зобов`язувався за користування позикою сплачувати 12 % від суми боргу щомісячно до 16 числа кожного місяця. Період нарахування процентів від суми позики є періодом дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Тобто, проценти підлягають стягненню відповідно до умов договору позики до закінчення дії договору. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 12 % від суми позики за користування грошовими коштами з 16.02.2021 по 16.02.2022 у розмірі 28800 грн. ( 20000 грн. х12 % / 100% = 2400 грн. (сума відсотів за 1 місяць), 2400 грн. х 12 місяців = 28800 грн. - проценти за користування позикою). Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5 договору позики встановлено, що у випадку несвоєчасної сплати або прострочення термініі повернення позики нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми позики за кожний день прострочення. Виходячи з розміру пені, погодженої сторонами в договорі позики, 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення, за 1 рік пеня розрахована позивачем у сумі 24600 грн. ( 20000 грн. х 0,5 % / 100 % = 100 грн. (пеня за один день), 100 грн. х 246 днів = 24600 грн.). Відповідачем правильність розрахунків позивача не спростована. Враховуючи те, що відповідач не виконує обов`язки з повернення боргу, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що з останнього на користь позивача слід стягнути позику, відсотки за користування позикою та пеню за прострочення повернення позики. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved