Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельних ділянок площею 0,0771 га, кадастровий номер 5924755800:08:001:0656 та площею 0,3959 га, кадастровий номер 5924755800:08:001:0657,Ю а також житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Власником суміжного з ним будинку [ADDRESS] є відповідач - [PERSON] . Відповідачем на спільній із позивачем межі земельних ділянок вздовж житлового будинку [PERSON] було побудовано з листового металу господарську споруду (гараж-майстерню) для зберігання сільськогосподарської техніки, запчастин та паливо-мастильних матеріалів. При здійсненні будівництва відповідачем не було забезпечено відступ від межі земельних ділянок вглиб власної території, а зовнішня стіна вказаного вище гаражу розміщена безпосередньо по лінії межі. Разом з цим, при влаштуванні перекриття збудованого самочинно гаражу, відповідачем не влаштовано стоки дощової води та води від танення снігу на власну територію, а навпаки всі атмосферні опади, збираючись на площині даху гаражу, стікають на стіну будинку позивача, а недостатня відстань від стін будинку позивача та гаражу відповідача створює небезпеку його руйнування. Відповідно до висновків експерта [PERSON]. №15 від 07.05.2020 року встановлено, що позивачеві неможливо вільно користуватись житловим будинком та господарськими будівлями, здійснювати належний догляд за ними, адже відстань від виступаючої конструкції стін житлового будинку та гаражу відповідача становить менше ніж один метр, що є порушенням будівельних норм та правил.Посилаючись на вказані обставини, позивач просив постановити рішення, яким зобов`язати відповідача знести самовільно збудований вздовж житлового будинку [ADDRESS] гараж (навіс), а в разі відмови від добровільного знесення - знести його за рахунок відповідача. Позивач та його представник в письмовій заяві підтримали позовні вимоги в повному обсязі, оскільки внаслідок недотримання відповідачем будівельних норм при будівництві спірного гаражу порушуються його права, враховуючи, що відповідачем не влаштовано стоки стічних вод із покрівлі гаражу, що стікають безпосередньо під стіну його житлового будинку, що створює небезпеку його руйнування; позивач та його сім`я потерпають від високого рівня шуму, вихлопних газів та постійного різкого запаху паливно-мастильних матеріалів, а через безпосередню близькість з житловим будинком створюється небезпека пожежі; внаслідок будівництва гаражу по межі земельної ділянки позивачу незабезпечена можливість вільного користування житловим будинком та господарськими будівлями, здійснення догляду за ними. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність, проти задоволення позову заперечувала, підтримала письмові пояснення, які викладені у відгуку на позов. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , експертів [PERSON]., [PERSON] , дослідивши письмові докази, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що [PERSON] є власником двох земельних ділянок - площею 0,0771 га, кадастровий номер 5924755800:08:001:0656, та площею 0,3959 га, кадастровий номер 5924755800:08:001:0657, а також житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] ( арк.с.6,7). Власником житлового будинку в [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, є [PERSON] (ар.с.83). З копії технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] ( ар. с.84-87) вбачається, що спірний навіс К ( в позові зазначений як навіс (гараж) зведений з профлиста ( металопрофілю) в 2019 році. На підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог позивачем було замовлено експертне земельно-технічне дослідження, на вирішення якого було поставлені питання 1) Чи відповідає фактичне землекористування [PERSON] на земельній ділянці по [ADDRESS] кадастровий номер 5924755800:08:001:0656, 5924755800:08:001.0657 документації із землеустрою на земельні ділянки (обмінним файлам )? 2) Чи можливо власникам будинку [ADDRESS] вільно користування будинком і здійснювати догляд за ним (обслуговування, проведення ремонтів і т. д.) відповідно до меж, визначеним в технічній документації із землеустрою та обмінному файлу на цю ділянку (кадастровий номер - №5924755800:08:001:0656). Відповідно до наданого позивачем висновку експерта [PERSON]. №15 ( земельно-технічного дослідження) від 7 травня 2020 року, виходячи зі складеного графічного Додатку №1 фактичне землекористування у виді паркану та умовних меж (без огорожі) за адресою по [ADDRESS] , на підставі даних матеріалів топографо- геодезичної (кадастрової ) зйомки земельної ділянки з будівлями станом на квітень 2020р, розробленої ТОВ «Полюс -С» (додаток 5), не відповідає межам, визначеним в технічній документації із землеустрою та обмінним файлам на цю ділянку (кадастровий номер - 5924755800:08:001:0656, 5924755800:08:001:0657, (додаток 3-4). Виходячи зі складеного графічного Додатку №2 власникам будинку [ADDRESS] при такому розмежуванні між ділянками ( кадастровий номер 165924755800:08:001:0656 по [ADDRESS] та кадастровий номер 25924755800:08:001:0153 по [ADDRESS] вільно користуватися житловим будинком та господарськими будівлями, здійснювати догляд за ними (обслуговування, проведення ремонтів і т.д.) не можливо, так як відстань від виступаючої конструкції стін житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] до межі визначеної в технічній документації із землеустрою та обмінних файлів між ділянками менше ніж 1.0м. ( ар.с.8-22, 118-133). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно- технічної експертизи № 1675 від 03 лютого 2023 року розташування надвірних будівель та споруд навісів, цегляної прибудови, побудованих на сусідній ділянці за адресою: [ADDRESS] не відповідають державним будівельним та протипожежним нормам по відношенню до житлового будинку [ADDRESS] належному [PERSON] . Порушені п 3.25, табл №1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» ( діючий на момент будівництва), п. 6.1.41, табл. № 152 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». ( ар. с. 181-188). Абзацом 3 пункту 3.25* Державно-будівельних норм України (ДБН) 360-92* «Містобудування. Планування міських та сільських поселень» передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Згідно ДБН В. 1.2.-12-2008 «Будівництво в умовах ущільненої забудови. Вимоги безпеки» якими встановлюються вимоги безпеки під час нового будівництва, реконструкції і технічного переоснащення об`єктів в умовах ущільненої забудови і охоплюють безпеку прилеглої забудови і території, безпеки об`єкта, що будується, безпечність виробничого процесу з виконання будівельно-монтажних робіт: наявність умов ущільненої забудови при будівництві об`єкта визначається в передбаченому «Акті вибору майданчика» (або «Акті обстеження майданчика» у випадку реконструкції об`єкта на існуючому майданчику); характер і зона взаємного впливу об`єкта, що будується та існуючих прилеглих об`єктів визначається в проектно-кошторисній документації об`єкта з врахуванням результатів інженерних вишукувань, матеріалів обстеження існуючих об`єктів та передбачених у ПОБ рішень щодо методів будівництва, а фактичний вплив відстежується засобами моніторингу. Додаток - Б п. 2.1 Умови ущільненої забудови передбачає умови будівництва на забудованій території міста (селища) або діючого підприємства, за яких має місце принаймні один із таких чинників: зведення об`єкта будівництва в притул до існуючих будівель, споруд, інженерних комунікацій; ризик негативного техногенного впливу будівництва на прилеглу забудову або об`єкти благоустрою, внаслідок якого там може виникнути загроза життю або здоров`ю людей чи заподіяння матеріальних втрат; ризик негативного впливу об`єкта будівництва або робіт з його зведення на основи, фундаменти та несучі конструкції прилеглих об`єктів або на інженерні комунікації через створення додаткових напружень в активній зоні їх основ, порушення структури ґрунтів основ, зміну установчих гідро-геодезичних умов на прилеглій території та під будівлями. Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Орган державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої органами державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Позивач неодноразово намагався з`ясувати у Відповідача чи забезпечено останнім додержання вимог чинного законодавства щодо отримання дозвільних документів на здійснене будівництво гаражу, однак жодної відповіді не було отримано. Крім того, Позивач не знайшов і в відповідному єдиному державному реєстрі будь-яких повідомлень про початок будівництва тощо. За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Аналогічна позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі № 458/1173/14-ц. За таких обставин, збудований відповідачем вздовж житлового будинку позивача гараж (навіс) К ( ар. с. 84-87) є об`єктом самочинного будівництва, що не відповідає встановленим будівельним, санітарним та протипожежним нормам, а також завдає шкоди належному позивачу будинку, а тому порушені права позивача підлягають судовому захисту. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних нормі правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом від повідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила(здійснює)будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до вимог статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. З огляду на вищезазначене, [PERSON] забудувала гараж (навіс) за адресою [ADDRESS] , розташований вздовж прилеглого житлового будинку позивача [ADDRESS] з порушенням державних та протипожежних норм що чинить перешкоду [PERSON] у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном,позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оспорюючи позовні вимоги, відповідач послався на пункт 22 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012, де зазначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил, про яке йдеться в статті 376 ЦК України, слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Пунктом 24 вказаної Постанови визначено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним порушенням будівельних норм і правил, можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Відповідач також зазначив, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою. Зокрема, вирішуючи спір у справі №726/824/15-ц Верховний Суд зазначив, що знесення нерухомості, збудованої з істотним порушенням будівельних норм і правил, допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Фактично відповідач стверджував, що суд, постановляючи рішення про знесення нерухомості, має з`ясувати і встановити неможливість здійснити перебудову цієї нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами і лише в разі встановлення такої неможливості, в якості крайньої міри, допустиме таке знесення. Разом з цим, у відповідності з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Натомість, всупереч положенням ст. ст. 12,81, 83 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження можливості здійснити перебудову спірної нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами. Протягом часу знаходження справи у провадженні суду у відповідача були всі можливості надати суду відповідні докази на підтвердження того, що спірна споруда може бути перебудована відповідно до будівельних норм та правил, однак відповідач не скористався наданим йому правом. Більше того, судячи з відзиву на позовну заяву відповідач і не має наміру доводити факт можливості здійснення перебудови спірної споруди і не пропонує варіантів мирного вирішення спору, яке можливо лише за наявності волі відповідача, а бажає залишити існуюче становище, яке порушує права позивача. Крім того, відповідач зазначив, що, як вбачається із позовної заяви, підставою для знесення будівлі гаражу (навісу), належного відповідачу, позивач зазначає істотне порушення відповідачем будівельних норм і правил при його будівництві, яким, на його думку, є здійснення будівництва гаражу по межі земельної ділянки та відсутність водовідведення з перекриття будівлі. Разом з тим, факт істотного порушення будівельних норм і правил при будівництві спірної споруди, не підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому підстав для задоволення позову немає. Натомість позивач надав суду експертний висновок будівельно-технічного дослідження №1371, зроблений судовим експертом [PERSON]., в якому на вирішення експерта було поставлене питання: Чи відповідає розташування надвірних будівель та споруд, побудованих на сусідній ділянці за адресою: [ADDRESS] державним будівельним та протипожежним нормам по відношенню до житлового будинку [ADDRESS] , належному [PERSON] ? В результаті обстеження експертом було встановлено: Згідно ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій. Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій»: п. 6.7 - Дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок, та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. У результаті обстеження встановлено: між ділянками [ADDRESS] і [ADDRESS] на відстані 1,69 м. від житлового будинку літ. «А-ІІ» (№61) установлене огородження з металопрофілю по бетонному цоколю на металевих стойках. Висота бетонного цоколя становить - 0,1 м., висота огородження з металопрофілю становить - 2,61 м. Загальна висота паркана становить - 2,71 м, що не відповідає п. 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій. Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій». Згідно ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва): п. 3.25 - «Для догляду за будовами й здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої границі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід ухвалювати не менш 1,0 м. При цьому повинне бути забезпечене обладнання необхідних інженерно - технічних заходів, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з покрівель і карнизів будов на територію суміжних ділянок». Згідно ДБН Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій»: п. 6.1.41 - «При розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами [ДБН. 1.1-25]. Для садибної та дачної забудови, у разі розміщення житлових будинків в північно-східній, північній та північно-західній частинах земельної ділянки, відстань від межі слід встановлювати не менше 3 м». На ділянці № [NUMBER] ( що належить [PERSON] ) розташовані: навіс зі стінами із шиферу на відстані 0,52 м. від огородження і цегельна прибудова до сараю, розташована по границі ділянки, на відстані 1,73 м. від сараю літ. «В». Водостік з покрівлі прибудови сараю не організований, вода стікає на територію садиби №61 під фундаменти житлового будинку і сараю літ. «В» (див. фото). Немає жолобів і ринв із направленим водостоку на ділянку власника (ділянці № [NUMBER] ), що не відповідає п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських сільських поселень» (діючий на момент будівництва), п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». При рясних опадах можливе влучення стічної води під житловий будинок літ. «А-ІІ», що приведе до нерівномірного осідання фундаменту й появі тріщин на будинку. Будови розташовані з порушенням протипожежних норм див. таблиця №1 ДБН 360- 92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва), табл. №15.2 ДБН Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій». Між гаражем, розташованим на ділянці № [NUMBER] і огородженням з металопрофилю побудований навіс для зберігання трактора. Водостік з покрівлі навісу не організований, вода стікає на територію садиби №61 під фундаменти житлового будинку. Немає жолобів, ринв із направленим водостоку на ділянку власника (ділянку № [NUMBER] ), що не відповідає п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій» (див. фото). Будова розташована з порушенням протипожежних норм див. таблиця №1 ДБН 360- 92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий в момент будівництва), табл. №15.2 ДБН Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій». Отже, розташування надвірних будівель та споруд, навісів, цегляної прибудови , побудованих на сусідній ділянці за адресою: [ADDRESS] не відповідають державним будівельним та протипожежним нормам по відношенню до житлового будинку [ADDRESS] , належному [PERSON] . Порушені п. 3.25, табл. №1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва), п. 6.1.41, табл. №І5.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» ( ар.с.48-64, 134-150). Оспорюючи позовні вимоги, відповідачка послалась на пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідачки. Свідок [PERSON] пояснив суду, що гараж (навіс) що підходить до стіни будинку позивача, побудований в 2020 році. В 1981-1982 роках навіс, про який йдеться в позові, вже був зведений, але в меншому розмірі. Свідок [PERSON] підтвердив, що навіс та паркан з шиферу вже був зведений [PERSON] з кінця 70-х на початку 80-х років, коли будинку [PERSON] не було. Свідок [PERSON] пояснив, що спірний навіс був збудований приблизно в 2020 році. До цього на цьому місці стояв старий навіс. Аналогічні пояснення дав суду свідок [PERSON] , пояснивши, що спірний навіс з початку 80-х років вже був зведений його батьком [PERSON] , а в минулому 2020 році навіс перебудували. Отже, свідки підтвердили, що спірний навіс (гараж) був зведений приблизно в 2020 році, що також підтверджується і копією технічного паспорту на домоволодіння відповідачки, в якому дата зведення спірного навісу К зазначена 2019 рік ( ар. с.87), а будинок позивача був зведений в 1991 році ( ар.с.54). Зазначене свідчить про те, що спірні споруди будувались після того, як будинок позивача був вже зведений. Крім того, оспорюючи позовні вимоги, відповідачка послалася на те, що, всупереч вимог процесуального закону, позивачем не надано суду жодних доказів, що свідчили б про порушення відповідачем зазначених позивачем чи будь-яких інших будівельних норм та правил при здійсненні будівництва спірної будівлі. Наданий експертом [PERSON] висновок земельно-технічного дослідження не може слугувати таким доказом, оскільки предметом вказаного дослідження були питання щодо відповідності фактичного землекористування позивача його земельною ділянкою документації із землеустрою та можливості користування і здійснення догляду за його будинком в межах, що визначені в технічній документації із землеустрою. При цьому судовим експертом [PERSON]. встановлено, що фактичне землекористування по [ADDRESS] не відповідає межам, визначеним в технічній документації із землеустрою та є більшим на 126 м2, а відстань від житлового будинку по [ADDRESS] до межі земельної ділянки складає від 0,36 м. до 0,52 м, через що неможливо вільно користуватися житловим будинком та здійснювати догляд за ним. Будь-яких порушень відповідачем будівельних чи інших норм вказаний висновок не містить. Тобто, причиною неможливості позивача вільно користуватися належними йому будівлями та житловим будинком по [ADDRESS] та здійснювати їх обслуговування є недотримання самим позивачем будівельних норм при їх будівництві. Відповідачка зазначала, що позивач, сам порушивши будівельні норми при здійсненні будівництва власного будинку, тепер намагається усунути їх за рахунок відповідача, шляхом знесення його власності. Разом з тим, факт зведення спірних споруд з порушенням будівельних норм і правил підтвердили в судовому засіданні експерти [PERSON] , [PERSON] , які підтримали свої експертні висновки в повному обсязі. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №1675 від 3 лютого 2023 року, проведеної експертом [PERSON]., вбачається, що в результаті експертного обстеження встановлено: Згідно ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва): п. 3.25 - «Для догляду за будовами й здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої границі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід ухвалювати не менш 1,0 м. При цьому повинне бути забезпечене обладнання необхідних інженерно - технічних заходів, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з покрівель і карнизів будов на територію суміжних ділянок». Згідно ДБН Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій»: п. 6.1.41 - «При розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами [ДБН. 1.1-25]. Для садибної та дачної забудови, у разі розміщення житлових будинків в північно-східній, північній та північно-західній частинах земельної ділянки, відстань від межі слід встановлювати не менше 3 м». На ділянці № [NUMBER] розташовані: навіс зі стінами із шиферу на відстані 0,52 м. від огородження і цегельна прибудова до сараю, розташована по границі ділянки, на відстані 1, 73 м. від сараю літ. «В». Водостік з покрівлі прибудови сараю не організований, вода стікає на територію садиби №61 під фундаменти житлового будинку і сараю літ. «В», що призвело до руйнування вимощення (див. фото). Немає жолобів і ринв із направленим водостоком на ділянку власника (ділянці № [NUMBER] ), що не відповідає п. 3.25 ДБП 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва), п. 6.1.41 ДБП Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій». При рясних опадах можливе влучення стічної води під житловий будинок літ. «А-ІІ», що призвело до руйнування вимощення, можливо нерівномірне осідання фундаменту й поява тріщин на будинку. Будови розташовані з порушенням протипожежних норм див. таблиця №1 ДБН360- 92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва), табл. №15.2 ДБШ Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій». Між гаражем (спірною спорудою К), розташованим на ділянці [ADDRESS] і огородженням з металопрофилю побудований навіс для зберігання трактора. Водостік з покрівлі навісу не організований, вода стікає на. територію садиби №61 під фундаменти житлового будинку. Немає жолобів і ринв із направленим водостоку на ділянку власника (ділянку № [NUMBER] ), що не відповідає п. 6.1.41 ДБП Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова території«» (див. фото). Будова розташована з порушенням протипожежних норм див. таблиця №1 ДБН 360- 92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва), табл. №15.2 ДБН Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій». Згідно ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій. Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій»: п. 6.7. Дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок, та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. У результаті обстеження встановлено: між ділянками [ADDRESS] і [ADDRESS] на відстані 1,69 м. і 1,79 м. від житлового будинку літ. «А-ІІ» (№61) установлене огородження з металопрофілю но бетонному цоколю на металевих стійках. Висота бетонного цоколя становить 0,1 м., висота огородження з металопрофілю становить 2,98 м. Загальна висота паркана становить - 3,08 м., що не відповідає п. 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій. Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій». У відповідності з висновком судової будівельно-технічної експертизи №1675 від 3 лютого 2023 року розташування надвірних будівель та споруд, навісів, цегляної прибудови , побудованих на сусідній ділянці за адресою: [ADDRESS] не відповідають державним будівельним та протипожежним нормам по відношенню до житлового будинку [ADDRESS] , належного [PERSON] . Порушені п. 3.25, табл. №1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» (діючий на момент будівництва), п. 6.1.41, табл. №І5.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Таким чином, суд вважає встановленим, що надвірні будівлі та споруди, цегляна прибудова, навіси, в тому числі і спірний гараж (навіс), побудовані на ділянці відповідачки за адресою: [ADDRESS] , зведені з порушенням державних будівельних та протипожежних норм відносно належного [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , чим суттєво порушуються права позивача, які підлягають судовому захисту. На підставі ст. ст. 16, 376 ЦК України та

Outcome: approved