Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

До суду, після апеляційного перегляду, надійшла вище вказана позовна заява, яку позивач мотивує тим, що 16.11.2020 року, близько 17:20 год, рухаючись по 19 км автодороги «Житомир-Сквира» в напрямку м. Сквира поблизу с. Тарасівка Житомирського району, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2103, д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог пунктів 10., 11.3, 14.2(в) Правил дорожнього руху України виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ217030, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок порушення водієм [PERSON] вказаних вище правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої травм різного ступеня тяжкості зазнали особи, які перебували у транспортному засобі ВАЗ 217030, а саме: [PERSON] , [PERSON] та малолітні [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] була госпіталізована та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а її малолітній [PERSON] внаслідок зіткнення транспортних засобів був госпіталізований з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, та малолітня [PERSON] була госпіталізована з діагнозом гематома верхньої губи, перелом щелепи. Посилаючись на ці обставини, позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на її користь 27511,53 грн матеріальної шкоди та 10000,00 моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 240000,00 грн. Ухвалою суду\~від 26.08.2022\~року зобов`язано Загальний відділ Житомирського районного суду Житомирської області відповідно до вимог Інструкції з\~діловодства в\~місцевих та\~апеляційних судах\~України,\~затвердженої наказом\~Державної судової\~адміністрації \~України від\~20.08.2019\~№ 814,\~вилучити або\~надати належним\~чином завірені\~копії цивільного\~позову [PERSON] \~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди з\~доданими до\~нього документами\~з матеріалів\~кримінального провадження стосовно [PERSON] , [INFO] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу\~України, у\~справі №\~278/133/21\~(т.\~1,\~а.с.\~44-46,\~102-130)\~(а.с.\~63).\~Судом отримані\~вказані документи\~23.09.2022\~року (а.с.\~66). Ухвалою суду від 20.10.2022 року долучено до матеріалів справи вилучений з матеріалів кримінального провадження №\~278/133/21\~цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди з доданими до нього документами (а.с. 99). У засідання сторони або їх представники не з`явились. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав та просить задовольнити (а.с. 130). Представником [PERSON] подано заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 44); правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористались. ПАТ "Страхова компанія "Княжа вієна іншуранс груп" про розгляд справи сповіщалось належним чином (а.с. 30, 32, 48, 52, 59, 102, 107, 112,); правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористались. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.11.2021 року (а.с. 7-20) вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 25.06.2021 року в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] та в частині залишення цивільного позву [PERSON] без розгляду скасовано; вирішено призначити судове провадження в частині цивільного позову потерпілої [PERSON] та цивільного позову [PERSON] до нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства; в решті вирок залишено без змін. Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що 16.11.2020 року близько 17:20 год [PERSON] , керуючи автомобілем "ВАЗ 2103", реєстраційний номер "А8514КИ", та рухаючись по 19 км автодороги "Житомир Сквира" поблизу с. Тарасівка Житомирського району та області у напрямку м. Сквира, в порушення вимог пунктів 10.1, 11.3 та 14.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), рухаючись по дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, перед виїздом на смугу зустрічного руху не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам, а також не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, розпочав здійснювати обгін попутного транспортного засобу, виїхавши на смугу зустрічного руху, після чого виявив на вказаній смузі автомобіль марки "ВАЗ 217030" та не надав перевагу вказаному автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку та скоїв зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля марки "ВАЗ 217030", реєстраційний номер " [NUMBER] ", яким керував водій [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "ВАЗ 217030" [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження. Дії [PERSON] , які виразились в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 16.11.2020 року та отримані середнього ступеня тяжкості ушкодження [PERSON] підтверджуються зазначеною ухвалою Житомирського апеляційного суду, згідно якої вирок Житомирського районного суду Житомирської області в частині визнання вини [PERSON] залишено в силі. [PERSON] під час ДТП керував автомобілем, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієна іншуранс груп», що підтверджується полісом № АО1965395 (а.с. 85). Відповідно до долучених до матеріалів справи медичних документів (а.с. 70-79) позивач [PERSON] була госпіталізована та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці, а її малолітній [PERSON] внаслідок зіткнення транспортних засобів був госпіталізований з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, та малолітня [PERSON] була госпіталізована з діагнозом гематома верхньої губи, перелом щелепи. Із досліджених квитанцій, наданих стороною позивача, встановлено, що загальний розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з діагностикою та лікуванням найбільш тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою та її дітьми, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] , складає 27511,53 грн (а.с. 80-84). Станом на день розгляду справи позивачу сума страхового відшкодування не виплачена, що сторонами не оспорено. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Щодо відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди ПАТ «СК «Княжа вієна іншуранс груп» суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей\~11,\~22,\~23,\~599,\~1166-1168 ЦК України, факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Згідно зі \~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2\~ст. 1187 ЦК України). Відповідно до\~ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо передбачено такий обов`язок. Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 01 липня 2004 року №1961-IV\~(далі - Закон № 1961-IV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України№ 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно з п. 23.1. ст. 23 названого вище Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого та шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим. Пунктом 24.1. ст. 24 даного Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо стягнення з ПАТ "Страхова\~компанія "Княжа\~вієна іншуранс\~груп" на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 27511,53 грн, які документально підтверджені відповідними доказами. Відповідно до ст. 261 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відтак, з ПАТ "Страхова компанія "Княжа вієна іншуранс груп" на користь [PERSON] слід стягнути моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 1375,57 грн. Щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] слід зазначити таке. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України\~визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя. На підставі вищевикладеного, беручі до уваги докази, надані щодо підтвердження факту отримання позивачем особисто та її дітьми (а.с. 86-88) тілесних ушкожень середньої тяжкості (а.с. 90-95), які містяться в справі (а.с. 96-98), заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає дещо перебільшеною, та оцінює її в розмірі 80000,00 грн сукупно. На думку суду, така сума відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, з ПАТ «СК «Княжа вієна іншуранс груп» підлягає стягненню на користь держави становить 1220,25 грн; з [PERSON] 1200,25 грн.

Outcome: partial