Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] 26.09.2022 року через свого представника звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь 25000 грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.04.2022 року вказаний вирок суду першої інстанції скасовано та на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України. Внаслідок заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень позивачу було заподіяно моральних та душевних страждань, зокрема: порушено нормальні життєві зв?язки через неможливість продовження активного громадського життя; шрам, який залишився після побиття на голові позивача досить був помітний, внаслідок чого він почувався дискомфортно; травма від лопати вплинула на його загальне самопочуття та стан здоров?я; у момент побиття він пережив емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості; відповідач не вибачився перед ним, не розкаявся, затягував розгляд справи, у зв?язку з чим кримінальне провадження було закрите.У зв?язку з наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 13.10.2022 року вказану позовну заяву, після усунення 12.10.2022 року представником позивача недоліків згідно ухвали суду від 28.09.2022 року, прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, оглянувши матеріали кримінальних справ №462/1245/20 та №462/1280/20, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2021 року у кримінальному провадженні №12020140060000249 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Вироком встановлено, що [PERSON] 30.01.2020 року близько 08.30 год., перебуваючи у подвір?ї будинку [ADDRESS] , на грунті особистих неприязних відносин,

Outcome: partial