Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , позивач звернувся до державного нотаріуса з питання прийняття спадщини. В процесі виготовлення технічної документації, йому повідомили про наявність відомостей в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на належний батькові житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 11056364, що здійснене на підставі постанови АН 391875, від 23.03.2011 року Відділом ДВС Біляївського РУЮ. Вказаний житловий\~будинок належав\~батькові позивача\~згідно свідоцтва\~про право\~власності на\~житло від\~05.11.2007\~року,\~виданого виконавчим комітетом Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області. Згідно листа Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) надати інформацію про виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт неможливо, оскільки згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого Міністерством юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, термін зберігання завершених проваджень становить три роки. Крім того, з даного листа вбачається, що арешт накладено в рамках грошових зобов`язань [PERSON] , а не власника будинку - [PERSON] . Обтяження у вигляді арешту на спадкове майно, перешкоджають позивачу у прийняття спадщини після смерті батька, а тому в зв`язку із зазначеним, просить зняти арешт з даного майна. Позивач у судове засідання з`явилася, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.21). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] зареєстроване Секретарівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №4 (а.с.7). [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстроване Кам`янською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №35 (а.с.23). Як вбачається з інформації Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11 квітня 2011 року за № 11056364 було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, де об`єкт обтяження: житловий будинок 1/1 частина, адреса: [ADDRESS] , підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН №391875, 23.03.2011, ВДВС Біляївського РУЮ, Державний виконавець Підмазко С.С. (а.с.11) При зверненні позивача із заявою до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 17.08.2022р. №16001/21.12 останньому повідомлено, що згідно з даними автоматизованої виконавчого провадження встановити в межах якого виконавчого провадження накладено арешт не виявилось можливим, оскільки у зв`язку із закінченням строків зберігання виконавче провадження було знищено (а.с.9-10). Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент накладення арештів) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У відповідності до ст. 59 Закону майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним. Згідно ст. ст. 321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ч.1, 2 Цивільного кодексу України "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом". У відповідності до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника, так як накладення арешту на майно, позбавило його права розпорядитися майном, що є одним із невід`ємних критеріїв власності. Отже, аналізуючи норми закону та надані сторонами докази на підтвердження вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З метою захисту права власності позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. шляхом заборони відчуження належного [PERSON] майна, суд позов задовольняє.

Outcome: approved