Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Рух справи 25.01.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 25.01.2022, за підписом представника заявника - [PERSON] (діє на підставі ордеру), в якій заявниця просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою померлої [INFO] [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 26.01.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.02.2022 відкрито провадження в даній цивільній справі, судове засідання було призначено на 14.04.2022. У зв`язку з початком збройної агресії рф 14.04.2022 судове засідання не відбулось та було перенесено на 10.11.2022. У зв`язку з ненадходженням до суду витребуваних ухвалою суду від 04.02.2022 доказів, 10.11.2022 судове засідання було перенесено на 16.02.2023. У судове засідання 16.02.2023 з`явились заявниця та її представник. Заявниця та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання в порядку ч. 1 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Обґрунтування заяви В заяві, зокрема, вказується, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16.07.2019, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Мозирського райвиконкому Гомельської області. Зазначається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частини житлового дерев`яного будинку житловою площею 16,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці колгоспу ім. Парижської комуни з надвірними будівлями - погріб, вбиральня, колодязь по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.12.1990, виданого державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори. Наголошується, що померла [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] по матері - [PERSON] , а відтак заявник входить до складу спадкоємців другої черги. При цьому, зауважується, що інших спадкоємців [PERSON] немає, а тому заявник єдина, хто претендує на спадщину. Разом з тим, звертається увага на те, що свідоцтво про народження [PERSON] було втрачено, у зв`язку з чим відомості про батьків останньої документально не підтверджені. Зазначається, що 29.12.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області запис про народження [PERSON] було поновлено та видано свідоцтво про народження [NUMBER] від 29.12.2007. Однак, відомості про батьків [PERSON] у вказаному свідоцтві не вказані. Таким чином, наразі відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки заявника з померлою [PERSON] . Вказується, що наразі єдиним офіційним документом, в якому зазначається, що померла [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] є свідоцтво про право на спадщину від 21.12.1990, видане державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори. Також, зазначається, що померла [PERSON] була рідною сестрою заявника, у зв`язку з чим остання з метою оформлення спадкових прав звернулась до Носівської державної нотаріальної контори із заявою від 08.01.2020 про прийняття спадщини після сестри. Однак, наразі питання щодо видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] не вирішено. Оскільки для оформлення спадкових прав на майно після померлої сестри, необхідно підтвердити факт родинних відносин з останньою, заявник звернулась із відповідною заявою до суду. Встановлені судом фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.07.2019, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Мозирського райвиконкому Гомельської області (а.с. 8). Як вбачається з наданої на запит суду копії спадкової справи № 7/2020 (номер у спадковому реєстрі 65383599) заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , єдиною особою, яка звернулась із заявою про вступ у спадщину (частину житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ) є [PERSON] , [INFO] . При цьому, на запит суду від Носівської міської ради надійшов лист від 14.02.2023 яким повідомлено про те, що у Реєстрі територіальної громади Носівської міської ради інформація про зареєстрованих осіб у житловому будинку за адресою [ADDRESS] - відсутня. Заявниця ( [PERSON] ) стверджує, що померла [PERSON] була її рідною сестрою по матері - [PERSON] , а відтак заявниця входить до складу спадкоємців другої черги. Разом з тим, заявниця вказує на те, що свідоцтво про народження [PERSON] було втрачено, у зв`язку з чим відомості про батьків останньої документально не підтверджені. В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , датоване 30.11.1946 (а.с. 9) в якому в графі «батько» вказано « [PERSON] », а в графі «мати» - « [PERSON] ». Також, до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження (запис поновлено) від 29.12.2007 серії [NUMBER] (а.с. 10) на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якому графи «батько» та «мати» містять прочерки (не заповнені). Крім того, наявна копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.05.1962 (а.с. 11) за змістом якого 18.05.1962 [PERSON] та [PERSON] 18.05.1962 зареєстрували шлюб. Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва на право на спадщину від 21.12.1990 (а.с.16) за змістом якого після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцями майна померлої є в рівних долях донька - [PERSON] та донька - [PERSON] . За змістом листа Державного архіву Чернігівської області від 06.10.2021 (а.с. 13) книги реєстрації первинних актових записів про народження по м. Бобровиця Бобровицького району Чернігівської області за 1940 рік на зберігання до Державного архіву Чернігівської області не надходили й про їх місцезнаходження архів відомостей не має. У книгах реєстрації первинних актових записів про шлюб по м. Носівка Носівського району Чернігівської області за 1937-1939 роки актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] відсутній. Книги реєстрації первинних актових записів про шлюб по м. Носівка Носівського району Чернігівської області за 1940-1943 роки на зберігання до Державного архіву Чернігівської області не надходили й про їх місцезнаходження архів відомостей не має. Виходячи з зазначеного, архів не має можливості надати відомості про народження в 1940 році [PERSON] та про шлюб в 1917-1943 роках [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні 16.02.2023 свідок заявника [PERSON] надала свідчення за змістом яких вона знайома з сім`єю заявниці близько 70 років оскільки сім`ї проживали поряд (по сусідству). Зазначила, що була знайома з померлою [PERSON] (яку називала «тітка [PERSON]»), яка проживала разом з двома доньками. Вказала, що перший чоловік [PERSON] , від якої народилась [PERSON] , загинув під час війни, а молодша донька - [PERSON] , народилась у другому шлюбі. Підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами по матері - [PERSON] . В судовому засіданні 16.02.2023 свідок заявника [PERSON] надав покази за змістом яких він є зятем заявниці ( [PERSON] ). Зазначив, що у 1990 році померла бабуся його дружини - [PERSON] , на похоронах якої він познайомився з [PERSON] , яку йому було представлену як сестру [PERSON] . Вказав, що згодом [PERSON] , як сестра [PERSON] була запрошена у 1991 році на весілля, його родина бувала в гостях у [PERSON] та її чоловіка [PERSON] . Вказані свідки надали покази під присягою та будучі попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, в т.ч. за введення суду в оману. Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки безпосередньо не заінтересовані в справі і підстав для обмови жодної із сторін у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04.08.2022 у справі № 752/21394/21 (провадження № 61-2630ск22), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 953/17730/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що: «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 464/1107/21 (провадження № 61-8243св22): «суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право». Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15.04.2020 у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27.08.2020 у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28.04.2021 у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20). У справі, яка є предметом розгляду, встановлення факту родинних зв`язків заявниці з померлою [PERSON] необхідно для оформлення заявницею спадщини. При цьому, спору відносно права на спадкове майно померлої особи не вбачається, інших спадкоємців не виявлено. Отже, наявності спору про право при розгляді даної справи не встановлено. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про народження [PERSON] втрачено, у зв`язку з чим відомості про батьків останньої не підтверджені, та на запити до державних архівів та відділів державної реєстрації актів - не надані. Разом з тим, з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва на право на спадщину від 21.12.1990 (а.с.16) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є доньками померлої [INFO] [PERSON] , тобто сестрами. Факт того, що [PERSON] та [PERSON] є сестрами по матері безпосередньо у судовому засіданні також підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд враховує, що наданими заявницею доказами та показаннями свідків підтверджено факт перебування її в родинних відносинах з [PERSON] (яка померла [INFO] ), а саме, що вона є її рідною сестрою по матері - [PERSON] . Будь-яких доводів та доказів та спростування зазначеного матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, а також те, що спору про право не встановлено, а сам факт родинних зв`язків, як рідних сестер, доведений письмовими доказами та показами свідків, заява [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved