Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, в якому просить Визнати недійсним заповіт, складений 08 травня 2019 року від імені [PERSON] , померлої [INFO] , посвідченого державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори. В обґрунтування позовних вимог зазначив, [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.12.2019 року Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 768. [PERSON] була рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 22. [PERSON] був його батьком, що вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 20.05.1983 року Ленінським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1716. [INFO] помер його батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1049. Він являється онуком спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , так як його батько - [PERSON] помер раніше своєї матері, а тому він спадкує його частку за правом представлення на підставі закону. Спадкове майно, яке залишилося після смерті бабусі, складається з квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 25 січня 2002 року державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бондар І.М. за реєстром № 4-229 і зареєстрованому в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації 14.02.2002 року за реєстром № 21792. Згідно технічного паспорту, складеного станом на 18.01.2002 року спадкова квартира розташована на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку і складається з однієї житлової кімнати площею 19,3 кв.м., кухні - площею 5,7 кв.м., вбиральні - 3,2 кв.м., коридору - 3,5 кв.м., балкону - 0,8 кв.м. Загальна площа квартири - 33,2 кв.м., житлова площа - 19,3 кв.м. 02 грудня 2019 року була посвідчена державним нотаріусом Третьої дніпровської нотаріальної контори Хилько Л.А. за реєстром № 2-712 від його імені заява про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] і направлена до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори. 12 грудня 2019 року вказаною нотаріальною конторою була отримана його заява про прийняття спадщини, зареєстрована за № 2346 та відкрита спадкова справа № 900/2019. Із листа, направленого на його адресу нотаріальною конторою йому стало відомо, що нотаріусом виявлена наявність заповіту від імені [PERSON] .. 08 травня 2019 року його бабуся - [PERSON] зробила заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори. Як йому стало відомо, вона заповідала належне їй майно своїй сусідці - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає в квартирі [ADDRESS] поряд з квартирою [ADDRESS] , де за життя проживала [PERSON] .. Він вважає заповіт, складений 08 травня 2019 року від імені його бабусі [PERSON] недійсним, так як волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, про що свідчать наступні обставини. На протязі свого життя бабуся висловлювала наміри залишити у спадщину належну їй квартиру своєму сину - [PERSON] або йому - єдиному онуку. Вона не повідомляла нам той факт, що має наміри заповідати, а також що заповіла належне їй майно сторонній людині. Так склалася життєва ситуація в його сім`ї, що він являюсь інвалідом І А групи з дитинства, потребую стороннього постійного догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 565628 від 15.08. 2011 року. Він хворіє на ДЦП (дитячій церебральний параліч), а тому не має можливості самостійно пересуватись, не може сам себе обслуговувати. Його мати - [PERSON] надає йому життєво необхідну допомогу, піклується за ним з дитинства. Його батько - [PERSON] , 1957 року народження в 2013 році був травмований, переніс тяжку закриту черепно-мозкову травму, забий головного мозку ІІІ ступеню, був інвалідом 2 групи, про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 496707. За станом здоров`я він потребував постійного стороннього догляду, який йому надавала його дружина - [PERSON] .. З лютого 2019 року по день смерті - [INFO] він постійно знаходився на лікуванні в стаціонарі гематологічного відділення Дніпропетровської багатопрофільної лікарні № 4 з діагнозом: онкологічне захворювання крові - лейкоз крові. [PERSON] - єдиний член його сім`ї, яка мала можливість приїздити до м. Кам`янське, періодично відвідуючи бабусю, привозила їй харчі і гроші, а також надавача необхідну допомогу. Одночасно вона доглядача за двома непрацездатними інвалідами в своїй родині. В останні роки свого життя, в тому числі на дату складання заповіту у травні 2019 року, бабуся постійно хворіла. Раніш, у 2012 році, а потім - у 2016 році у неї стався 2 рази інсульти судин головного мозку, на фоні яких стан здоров`я її погіршився: вона стала забуватися, не пам`ятала своїх дій, висловлювала бродові ідеї. Так, у серпні 2017 року вона пішла з дому і залишила без нагляду газову піч, відкривши газові крани в ній, внаслідок чого її квартира наповнилася газом. Сусіди, почувши запах газу, викликали аварійну газову службу, яка ліквідувала аварійну ситуацію шляхом відключення квартири [ADDRESS] від газопостачання, а тому ніхто із мешканців будинку не постраждав, що підтверджується актом відключення № 263 від 23.08.2017 року. Далі, значне загострення її психічного стану відбулося в квітні-травні 2019 року, коли вона в нічній сорочці блукала по території залізничного вокзалу, не розуміючи де вона знаходиться, хто вона така є і як їй дістатися своєї квартири, в яку їй допомогла потрапити патрульна служба поліції. 14 травня 2018 року бабусю обстежила на дому терапевт, яка зробила запис про те, що пацієнтка не впізнає хто заходить до квартири, скаржиться, що їй необхідно вмерти, вона паралізована, невістка погана, діти все вкрали. Лікар зазначила, що в кімнаті на столі розкладені кухонні приналежності (виделки, ножі, ложки), в кутку складені деякі особисті речі. Хвора пояснила, що так потрібно, щоб у неї нічого не покрали. Після обстеження лікар встановила діагноз: ішемічна хвороба серця, дифузний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню. Хвора періодично неадекватна, рекомендована консультація психіатра і невролога, потребує стороннього догляду, допомоги соціальної служби. 15 травня 2018 року бабуся була оглянута неврологом, яка вказала на те, що хвора висловлює скарги на виражене запаморочення, шум в голові, дзвін у вухах. Був встановлений діагноз: психо-органічний синдром і призначене лікування, від якого бабуся відмовлялась, вважаючи, що її бажають ліками отруїти. 04 грудня 2018 року соціальний працівник територіального центру соціального обслуговування Південного району м. Кам`янського відвідав вдома [PERSON] за місцем її помешкання і їй були запропоновані послуги робітників соціального центру, на що вона категорично відмовилась від допомоги, мотивуючи тим, що в неї є син, який їй допомагає і в найближчий час забере її до себе. Цей факт відображений у листі цього центру на заяву його батька - [PERSON] .. Психічний стан здоров`я його бабусі різко погіршився, коли до неї на початку травня 2019 року приїздила невістка - [PERSON] , яка сповістила, що її син знаходиться в лікарні, в тяжкому стані і запропонувала відвідати сина, можливо востаннє попрощатися з ним. Бабуся відмовилась і зазначила, що в неї було двоє синів, обидва померли і вони чекають коли вона прийде до них. [INFO] його батько - [PERSON] помер від раку крові. Зазначив, що його бабуся померла у віці 89 років, за станом здоров`я вона була хворою людиною, страждала стійким психічним розладом здоров`я , під впливом якого 08 травня 2019 року був посвідчений оспорюваний заповіт, складений від імені його бабусі - [PERSON] , яка не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. Крім того, як йому стало відомо, його бабуся особисто не підписувала оспорюваний заповіт, це за неї зробили свідки, що необхідно розглядати як доказ того факту, що волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало її волі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Представником відповідача\~ [PERSON] \~адвокатом Пипою\~А.О.\~надано відзив\~на позов,\~в якому\~зазначає,\~що позовні\~вимоги є\~необґрунтованими,\~незаконними і\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню,\~оскільки Позивачем\~не доведено\~і не\~надано жодного\~належного та\~допустимого доказу,\~який би\~свідчив про\~недійсність правочину.\~Зазначені доводи\~є суб`єктивною\~думкою Позивача,\~яка нічим\~не підтверджується.\~Також доводи\~Відповідача щодо\~предмету даного\~спору,\~повністю спростовують\~позовні вимоги,\~що свідчить\~про необхідність\~їх врахування\~судом та\~надання їм\~відповідної правової\~оцінки,\~з метою\~забезпечення дотримання\~основоположних принципів\~цивільного судочинства.\~В матеріалах\~справи відсутні\~будь-які\~належні та\~допустимі докази\~на підтвердження\~нікчемності Заповіту,\~в тому\~числі недієздатності\~заповідачки,\~ [PERSON] ,\~під час\~посвідчення Заповіту.\~Відповідно до\~ст.44\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~обов`язком нотаріуса,\~є перевірити\~чи усвідомлює\~особа у\~момент посвідчення\~правочину,\~в тому\~числі,\~Заповіту,\~значення своїх\~дій та\~(або)\~чи може\~особа керувати\~своїми діями\~вчинює правочин\~за власною\~волею чи\~під стороннім\~тиском,\~тобто нотаріус\~перевіряє правоздатність\~та обсяг\~цивільної дієздатності\~фізичної особи,\~вільне волевиявлення,\~а тільки\~після цього\~посвідчує правочин.\~І відмовляє\~у вчиненні\~нотаріальної дії,\~відповідно до\~п.4,\~п.5\~ст.49\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~якщо є\~сумніви у\~тому,\~що фізична\~особа,\~яка звернулася\~за вчиненням\~нотаріальної дії,\~не усвідомлює\~значення,\~зміст,\~правові наслідки\~цієї дії\~або ця\~особа діє\~під впливом\~насильства,\~або з\~проханням про\~вчинення нотаріальної\~дії звернулася\~особа,\~яка в\~установленому порядку\~визнана недієздатною.\~Отже,\~не вбачає\~підстав ставити\~під сумнів\~дії нотаріуса,\~який посвідчував\~Заповіт,\~оскільки під\~час посвідчення\~вказаного Заповіту\~нотаріус дотримався\~всіх норм\~закону:\~встановив особи\~Заповідача,\~особу яка\~підписала Заповіт,\~особи свідків,\~перевірив дієздатність\~всіх осіб,\~виклав текст\~Заповіту зі\~слів та\~на прохання\~заповідача загальноприйнятим\~технічним засобом\~на нотаріальному\~бланку та\~після підписання\~Заповіту посвідчив\~його.\~Після посвідчення\~Заповіту була\~проведена державна\~реєстрація Заповіту у\~спадковому реєстрі,\~згідно до\~вимог чинного\~законодавства.\~Заповіт складений\~заповідачкою на\~користь Відповідачки,\~відповідає всім\~вимогам діючого\~на той\~час законодавства,\~так як\~виготовлений з\~використанням загальноприйнятого\~технічного засобу\~(за\~особистим проханням\~заповідача,\~про що\~зазначено в\~тексті Заповіту),\~тобто складений\~у письмовій\~формі.\~У тексті\~Заповіту зазначається\~місце та\~час його\~посвідчення,\~а саме:\~«Ми свідки:\~гр.\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~зачитали цей\~заповіт вголос\~у присутності\~нотаріуса та\~заповідача в\~приміщенні Першої\~кам`янської державної\~нотаріальної контори\~за адресою:\~Дніпропетровська область,\~місто Кам`янське,\~вулиця Медична,\~буд.\~№ 3,\~о 14\~год.\~20\~хв.\~Та поставили\~свої підписи\~на ньому».\~У тексті\~самого Заповіту\~вказано,\~що «У зв`язку з хворобою [PERSON] та її особистим проханням заповіт підписаний [PERSON] \~ \~ \~ \~».\~Нотаріусом,\~особу [PERSON] ,\~яка підписала\~Заповіт у\~присутності свідків\~і нотаріуса\~було встановлено,\~її дієздатність\~перевірена,\~про що\~зазначено в\~посвідчувальному написі\~нотаріуса на\~Заповіті.\~Нотаріусом,\~особи заповідача\~та свідків\~встановлено,\~їх дієздатність\~перевірено.\~Щодо посвідчувального\~напису нотаріуса\~на Заповіті,\~який на\~думку Позивача,\~не відповідає\~вимогам чинного\~законодавства України,\~зазначає наступне:\~Відповідно до\~п.\~3\~Глави 10\~Розділу І\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України\~від 22.02.2012\~№ 296/5,\~«Вчинення посвідчувальних\~написів та\~видача свідоцтв\~здійснюються нотаріусом\~за Формами\~відповідно до\~Правил ведення\~нотаріального діловодства,\~затверджених наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.12.2010\~№ 3253/5,\~зареєстрованих у\~Міністерстві юстиції\~України 23.12.2010\~за №\~1318/18613».\~Як вбачається\~із Заповіту\~встановлена законодавцем\~Форма посвідчувального\~напису відповідає\~вимогам чинного\~законодавства.\~Посилання Позивача\~на те,\~що необхідно\~визнати заповіт\~недійсним,\~оскільки волевиявлення\~Заповідачки не\~було вільним\~і не\~відповідало її\~волі,\~та протягом\~свого життя\~бабуся висловлювала\~наміри залишити\~належну їй\~квартиру у\~спадщину своєму\~сину -\~ [PERSON] \~або Позивачу,\~як єдиному\~онуку та\~не повідомляла\~про той\~факт,\~що має\~наміри заповідати,\~а також\~що заповіла\~належне їй\~майно сторонній\~людині,\~що була\~неадекватною,\~є безпідставними\~та неправдивими,\~оскільки Заповідачу\~законом надано\~право складати\~Заповіт на\~користь будь-якої\~фізичної особи,\~незалежно від\~наявності у\~нього з\~цими особами\~сімейних,\~родинних відносин,\~а також\~інших учасників\~цивільних відносин\~(ст.\~1235\~України).\~Реалізуючи право\~на Заповіт,\~заповідач має\~можливість заповідати\~майно будь-яким\~особам,\~на свій\~розсуд визначати\~частки спадкоємців\~у спадщині,\~позбавити спадщини\~одного,\~кількох чи\~всіх спадкоємців\~за законом\~зазначаючи причини\~такого позбавлення,\~а також\~включити до\~заповіту розпорядження,\~передбачені ст.\~1235\~ЦК України,\~скасувати або\~змінити заповіт. Таким\~чином,\~право заповідача\~на призначення\~спадкоємців є\~абсолютним,\~яке не\~залежить від\~волі інших\~осіб.\~Також,\~позивачем на\~підтвердження того,\~що волевиявлення\~заповідачки не\~було вільним\~і не\~відповідало її\~волі,\~зазначається,\~що він\~є інвалідом\~І А\~групи з\~дитинства (дитячий\~церебральний параліч),\~потребує стороннього\~постійного догляду,\~не має\~можливості самостійно\~пересуватись та\~не може\~сам себе\~обслуговувати.\~Крім того\~зауважує,\~що його\~батько -\~ [PERSON] ,\~(померлий\~ [INFO] ),\~у 2013\~році був\~травмований,\~переніс тяжку\~черепно-мозкову\~травму,\~був інвалідом\~II\~групи,\~в період\~з лютого\~2019\~року по\~день смерті\~постійно знаходився\~на лікуванні\~та за\~станом здоров`я\~також потребував\~постійного стороннього\~догляду.\~Звертає увагу\~суду,\~що дані\~обставини,\~на які\~посилається Позивач,\~начебто як\~на підставу\~підтвердження того,\~що волевиявлення\~Заповідачки не\~було вільним\~і не\~відповідало її\~волі,\~не мають\~жодного значення\~по суті\~даної справи.\~А зазначені\~вище обставини,\~тільки підтверджують\~той факт,\~що ні\~батько Позивача,\~ні сам\~Позивач не\~мали змоги\~приймати участь\~у житті\~Заповідачки,\~приїздити до\~неї,\~надавати допомогу,\~як фізичну\~так і\~матеріальну,\~доглядати за\~нею,\~а відповідно\~і не\~здійснювали зазначених\~дій.\~З невісткою,\~ [PERSON] ,\~у Заповідачки\~склалися неприязні\~стосунки.\~Перебуваючи у\~досить похилому\~віці,\~ [PERSON] ,\~потребувала постійного\~стороннього догляду,\~піклування,\~допомоги,\~тому Відповідачка,\~яка проживає\~по сусідству,\~взяла весь\~тягар по\~утриманню та\~піклуванню за\~Заповідачкою на\~себе,\~на її\~власне прохання\~та у\~відповідності із\~власними моральними\~принципами.\~Купувала їй\~необхідні речі,\~продукти харчування\~і ліки,\~відвозила до\~лікарів,\~допомагала із\~готуванням їжі,\~пранням,\~прибиранням,\~виконувала іншу\~хатню роботу\~по господарству,\~допомагала їй\~проводити особисто\~гігієнічні процедури,\~підтримувала Заповідачку\~морально,\~адже вона\~була позбавлена\~уваги,\~допомоги,\~тепла близьких\~їй людей\~та почувала\~себе непотрібною\~та одинокою,\~що підтверджується\~її власноручно\~написаними листами.\~Можливо таке\~дбайливе ставлення\~до неї\~зі сторони\~саме Відповідачки\~і спонукало\~померлу саме\~так розпорядитися\~своїм майном\~на випадок\~смерті.\~Щодо стану\~здоров`я Заповідачки,\~Позивач зазначає,\~цитую:\~«В останні\~роки свого\~життя,\~в т.ч.\~на дату\~складання Заповіту,\~бабуся постійно\~хворіла.\~Раніш у\~2012\~році,\~а потім\~-\~у 2016\~році у\~неї стався\~2\~рази інсульт\~судин головного\~мозку,\~на фоні\~яких стан\~здоров`я погіршився, вона стала забуватися, не пам`ятати своїх дій, висловлювати бредові ідеї. Також Позивач зазначає, що 14 травня 2018 року, бабусю обстежила дому терапевт, яка зробила запис про те, що пацієнтка не впізнає хто заходить до квартири, скаржиться, що їй необхідно вмерти, вона паралізована, невістка погана, діти все вкрали. Лікар зазначила, що в кімнаті на столі розкладені кухонні приналежності (виделки, ножі, ложки), в кутку складені деякі речі. Хвора пояснила, що так потрібно, щоб у неї нічого не покрали. Після обстеження лікар встановила діагноз: ішемічна хвороба серця, дифузний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню. Хвора періодично неадекватна, рекомендована консультація психіатра і невролога, потребує стороннього догляду, допомоги соціальної служби. 15 травня 2018 року бабуся була оглянута неврологом, яка вказала на те, що хвора висловлює скарги на виражене запаморочення, шум в голові, дзвін у вухах. Був встановлений діагноз: психо-органічний синдром і призначено лікування, від якого бабуся відмовлялась, вважаючи, що її бажають ліками отруїти.» Крім того, Позивач зазначив, що за станом здоров`я бабуся була хворою людиною, страждала стійким психічним розладом здоров`я, під впливом якого 08 травня 2019 року був посвідчений оспорюваний заповіт, складений від імені [PERSON] , яка не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керуватися ними. Наголосила, що жодних доказів (медичних довідок, виписок тощо), які б підтверджували: відвідування та огляд Заповідачки лікарями; стан здоров`я хворої; наявність хвороб, якими страждала Заповідачка, які б могли вплинути на рівень її свідомості, адекватності, а також той факт, що на момент складання заповіту Заповідачка не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, була недієздатною, приймала ліки, які могли впливати на її свідомість Позивачем не надано. Зі свого боку, також зауважила, що дії Заповідачки, а саме: «в кімнаті на столі розкладені кухонні приналежності (виделки, ножі, ложки), в кутку складені деякі речі. Хвора пояснила, що так потрібно, щоб у неї нічого не покрали» є цілком зрозумілі, а переживання Заповідачки не були безпідставні, адже у 2018 році син Заповідачки, [PERSON] (який зловживав спиртними напоями) разом з невісткою, [PERSON] , прийшли до квартири Заповідачки та забрали її паспорт, документи на квартиру та гроші в розмірі 30000,00 гривень. За даним випадком, за проханням [PERSON] , сусідка [PERSON] (мешкає: [ADDRESS] ) звернулась до поліції, що підтверджується Висновком про результати звернення від 17.04.2018 року, наданим дільничним офіцером поліції СП Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, [PERSON] та Листом Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області №5994 від 20.04.2018 року. У зв`язку з цим, [PERSON] вимушена була відновлювати документи та за допомогою звернулась також до Відповідачки. У травні 2018 року [PERSON] разом з Відповідачкою відновили всі вкрадені документи. Даний факт підтверджують саме нові документи, які є в наявності у Відповідачки, а саме: - Паспорт [PERSON] № [NUMBER] , виданий 1220 від 31.05.2018 року; - Картка платника податків [PERSON] , видана Кам`янською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.05.2018 року; - Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , виданий Південним РВ у м. Кам`янське ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 року (дата внесення до Реєстру: 15.05.2018року); - Відповідь ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 619 від 29.05.2018 року; - Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , виданий ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 30.05.2018 року; - Дублікат Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 25січня 2002 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4-229, виданий державним нотаріусом Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 14 червня 2018 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-169. Зазначила, що медична картка [PERSON] містить наступні записи лікарів: - 02.01.2018 року/Терапевт на дому: «Жалобы на слабость, периодическую отдышку, недомагание. Общее состояние: относительно удовлетворительное. Рекомендовано: \~ \~ \~ \~диета 10 и приём медицинских препаратов»; - 11.01.2018 року/Терапевт: «Боли в ногах, на голенях резкое покраснение. Рекомендовано: консультация хирурга, психиатра»; - 12.01.2018 року/Хирург: «Жалобы на периодические боли в н/конечностях, отеки, похолодание н/конечностей. Обследовано: н/конечности бледные, холодные на ощупь. Пульсация на всех сигментах ослаблена. В системе БПВ, МПВ варикозное расширение вен. На голенях трофические нарушения, язвы до 1,5 см. с незначительной гиперемией. Болезненность по ходу суставных щелей коленных и тазобедренных суставов.»; - 02.02.2018 року/Психіатр на дому: «Пациентка дома, передвигается самостоятельно. Жалобы сематического характера, к психиатру жалоб не вызывает. На учете врача - психиатра не состоит. Псих статус: к контакту доступна. Ориентирована верно в собственной личности, месте, времени. Фон настроения: ровный, память и інтелект возрастные. Сама готовит обед, ходит в магазин, помагают соседи, сон и апетит достаточный. В семье конфликтная ситуация, не хочет разговаривать в присутствии невестки и сына. На момент осмотра без агрессивных суицидных тенденций, без продуктивной психосоматики.»; - 28.03.2019 року/Сімейний врач: «Жалоб нет. Состояние удовлетворительное.» Отже, аналізуючи медичну картку [PERSON] , можна дійти висновку записи лікарів щодо її недієздатності, неадекватності, наявності психічних розладів її здоров`я, можливих хвороб, які б могли вплинути на рівень свідомості і свободу волевиявлення та якимось чином підтверджували б, що Заповідачка на момент складання Заповіту не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними відсутні. Враховуючи вищевикладене, вважає необхідним резюмувати викладену позицію Відповідача та зазначити, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підставі, яких можна визнати спірний Заповіт недійсним. Твердження Позивача ґрунтуються на припущеннях та невірному розумінні спірних правовідносин. Представник третьої особи: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Заслухавши сторони у справі та їх представників, а також дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). В судовому засіданні судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.12.2019 року Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 768. [PERSON] була рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 22. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] , [INFO] виданого 20.05.1983 року Ленінським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1716, в графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2019 року, виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [INFO] помер - [PERSON] , актовий запис № 1049. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 25 січня 2002 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бондар І.М. за реєстром № 4-229 і зареєстрованому в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації 14.02.2002 року за реєстром № 21792. Згідно технічного паспорту, складеного станом на 18.01.2002 року спадкова квартира розташована на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку і складається з однієї житлової кімнати площею 19,3 кв.м., кухні - площею 5,7 кв.м., вбиральні - 3,2 кв.м., коридору - 3,5 кв.м., балкону - 0,8 кв.м. Загальна площа квартири - 33,2 кв.м., житлова площа - 19,3 кв.м. 02 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори Хилько Л.А. із заявою за реєстром № 2-712 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] для направлена її до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, яка 12 грудня 2019 року була отримана вказаною нотаріальною конторою та зареєстрована за № 2346, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 900/2019. Із заповіту від 05.05.2019 року вбачається, що [PERSON] перебуваючи в здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, в зв`язку із хворобою зору та особистим проханням [PERSON] заповіт підписаний [PERSON] та у присутності свідків\~ [PERSON] та [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, щодо всього свого майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їйу буде належати на день смерті, і на що [PERSON] за законом матиме право, заповіла [PERSON] .. Текст заповіту прочитано [PERSON] особисто вголос, його зміст та умови відповідали дійсним намірам [PERSON] .. Заповіт записано Державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області зі слів [PERSON] , у зв`язку з її хворобою зору та того, що вона не може особисто підписати текст заповіту, за її дорученням, в її та присутності нотаріуса, текст заповіту підписано [PERSON] .. Заповіт до підписання прочитаний уголос свідками [PERSON] та [PERSON] .. Особу заповідача встановлено, їїо дієздатність перевірено. Особи свідків та [PERSON] , яка підписала заповіт у присутності нотаріуса встановлено, їх дієздатність перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №1-865. Обставини захворювання [PERSON] підтверджуються Медичною амбулаторною карткою, в якій містяться записи про захворювання [PERSON] з 2012 року, та встановлено діагнози: дифузний атеросклероз, кардіосклероз, церебросклероз, Гіпертонічну хворобу II ст., ДЕП (дисциркуляторна енцефалопатія) ІІ-ІІІ ст. Листом Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області №46.1/7/5529 від 25.05.2020 року повідомлено, що 30.03.2019 року о 14-00 годині надійшло повідомлення про те, що біля будинку №105 по проспекту Свободи гр. [PERSON] , [INFO] , виявила загублену жінку, яка не може назвати свої дані, у якої можливі провали в пам`яті. Виїздом на місце було встановлено особу [PERSON] , 1930 р.н., було здійснено поліцейське піклування та супроводжено останню до місця її мешкання. Згідно відповіді КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф ДОР» на адвокатський запит від 09.06.2020 року, 18.04.2019 року о 13:41 був здійснений виклик швидкої медичної допомоги, встановлений діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія III. Гіпертонічна хвороба з наслідками перенесеного інсульту. В карті виїзду швидкої медичної допомоги зафіксовано: «Привід для виклику: втрата свідомості; Скарга на неадекватність, періодично зве померлого сина...». Згідно Посмертного епікризу, [PERSON] , [INFO] , була госпіталізована в КЗ КМЛ №4 ДОР в т.в. ШМД в крайньо тяжкому стані з д/зом: Дисциркуляторна енцефалопатія на фоні ЦА, виражений психоорганічний с/м з двобічною пірамідною недостатністю. Анамнез захворювання: 16.08.2019 р. була викликана ШМД додому, оглянута. Хворіє на протязі багатьох років. Погіршення стану зі слів знайомих з 15.08.2019 р. Об-но: Шкіряні покрови бліді, на тілі чисельні садна, особливо на н/к (нижні кінцівки)... Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №1 від 25.05.2022 року проведеного Дніпровською філією СПЕ ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», в підсумках якої зазначено [PERSON] на момент складання заповіту 08 травня 2019 року виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі виражених розладів особистості та поведінки, внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (церебросклероз, гіпертонічна хвороба, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу, дисциркуляторна енцефалопатія). За своїм психічним станом вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 08 травня 2019 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є лікарем-терапевтом. На той час працювала лікарем терапевтом спеціалізованої медико-санітарної частини №8 МОЗ України. [PERSON] була її пацієнткою. Стан її починаючи з 2016 року, як вперше вона побачила [PERSON] 2016-2017 роки спостерігалась до 8 жовтня 2018 року, до моменту, коли закрили частину, після цього її спосперігав хтось інший з лікарів, але вона не знає хто саме; постійно були виклики до покійної [PERSON] , діти викликали, іноді вона сама могла викликати лікаря через реєстратуру, в поліклініці була один єдиний раз (те що пам`ятає свідок) можливо була не раз, але вона не знає; кардіограму проходила; потім [PERSON] була вдома; і в ті моменти коли почались проблеми у покійної, що спочатку було більш-менш, але були скарги на біль у серці, слабкість, підтримували її, а в подальшому з кожним разом ставало гірше і гірше; могли прийти до покійної, а в неї все розкидано, казала, що не рухається, що після інсульту, їй пропонували допомогу, а покійна говорила що їй нічого не треба, вона не рухається зовсім. Вона запитувала в покійної, чому лежать капці на столі і все інше; померлу консультував хірург, були проблеми з ногами, були рани, призначали покійній консультації невропатолога і порадили психіатра; у покійної хвороба прогресувала, як була після 8 жовтня 2018 року не знає, але коли востаннє була у покійної з нею майже не можливо було розмовляти, вона не розуміла що і як, покійна зовсім втратила розум не орієнтувалась в часі. Від лікування відмовлялась, відмовлялась пити таблетки. На її думку [PERSON] була недієздатною, оскільки вона могла взяти і сходити в туалет прямо на килим, вона не розуміла, що робить; нормальна людина так поводити себе не може на її думку. В березні 2017 або 2018 року не пам`ятає точно, коли вона була у [PERSON] то приїхали невістка з сином, то [PERSON] говорила, що онук приїхав з радістю, але тільки вона не могла його впізнати, потім знову була зміна настрою. Покійна на її думку була неадекватною і з кожним разом все це посилювалось. Призначала препарати для підтримки серця, гіпотезійні, та препарати які розріджують кров. Препарати які впливають на свідомість не мають права призначати. До психіатра покійну направили на консультацію, а ті в свою чергу мали поставити покійну на облік, бо дільничному лікарю сказали, що така пацієнта була, і щоб вони це знали, сповіщалось телефонограмою. У дільничного лікаря вона на обліку не була, мала бути в лікарні №1 на обліку, бо вони сповістили, що покійну поставили на облік. У покійної була язва, хірург її оглядав, перев`язування приходили до неї робити. За викликом. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що 30.03.2019 року зайшла в під`їзд будинку [ADDRESS] , відкрила двері під`їзду, побачила бабусю, яка була в нічній сорочці і запитувала де її дім, вона допомогла шукати, в обличчя бабусю знала, але не знала в якій квартирі саме вона проживає, вона зрозуміла, що у бабусі проблеми з пам`яттю, в першу чергу вона хотіла звернутись до управляючої будинком [PERSON] , але двері не відкривали, ходили шукали квартиру хвилин 40, двері ніхто не відчиняв, вона запропонувала бабусі викликати швидку, але бабуся відмовилась, бабуся не реагувала на її питання, [PERSON] відчинила двері вже коли приїхала поліція, тоді поліція бабусю забрала. Бабуся просто не пам`ятала де її будинок, не називала себе, бо до останнього не пам`ятала де живе, була адекватною, але нічого не пам`ятала, одягнута була у нічну сорочку, після того як квартира знайшлась вона в квартиру не заходила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є працівником поліції, який приїхав на виклик, у зв`язку із повідомленням в поліцію про загублену жінку, коли вони приїхали на виклик то побачили бабусю [PERSON] , яка була в нічній сорочці та вела себе дивакувато, однак, коли відчинили двері тамбуру [PERSON] пішла саме до дверей своєї квартири, була частково при пам`яті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює фельдшером на станції швидкої допомоги в складі кардіоревматологічної бригади, приїздила по виклику у зв`язку із втратою свідомості, коли приїхали, то побачили [PERSON] , яка проявляла неадекватну поведінку, періодично кричала та гукала померлого сина. Їй було поставлено діагноз дисциркуляторна енцефалопатія 3 стадії, гіпертонічна хвороба після перенесеного інсульту. Вони надали допомогу [PERSON] зробили укол, також застосували препарат для заспокоєння пацієнтки. Діагноз встановлювався за оглядом пацієнта та медичної картки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає 27 років, оскільки [PERSON] з 2020 року багато разів привозила [PERSON] на дачу в літній період, а вона є сусідкою по дачі. Вона декілька разів вимірювала [PERSON] тиск, читала книжки, при розмові остання усвідомлювала свої дії, була адекватною. Про заповіт вона дізналась, коли [PERSON] була в лікарні у зв`язку із погіршенням самопочуття. Чи могла [PERSON] самостійно писати, їй невідомо, підтвердила той факт, що [PERSON] могла самостійно пересуватись та була зрячою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був свідком при складанні заповіту, погодився тому, що [PERSON] йому повідомила, що буде доглядати [PERSON] до її смерті, і щоб потім отримати її квартиру у спадок, заповіт читав у нотаріуса саме він, бо так попросила [PERSON] , через те, що погано бачить. Під час складання та посвідчення заповіту у нотаріуса разом із ним ще було два свідки, це [PERSON] та [PERSON] .. Нотаріус запитувала у [PERSON] чи розуміє вона все те, що відбувається, на що остання відповіла позитивно, поводила себе [PERSON] спокійно та адекватно. Заповіт був підписаний ним та його дружиною [PERSON] .. До нотаріуса їхали разом: [PERSON] , [PERSON] , він та [PERSON] .. Заповіт почали складати лише тоді, коли вони всі зібрались. [PERSON] особисто заповіт не підписувала, бо бачила дуже погано і в неї дуже сильно тремтіли руки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була свідком при складанні в травні 2019 року, зачитувані та підписанні заповіту. Підписувала заповіт саме вона, бо [PERSON] погано бачила та у неї дуже сильно тремтіли руки. [PERSON] вона знає дуже давно, так як вони подруги. [PERSON] знала, як сусідку [PERSON] , за якою остання доглядала та допомагала їй. У нотаріуса їх було п`ятеро: три свідки це вона, [PERSON] та [PERSON] , також була [PERSON] і [PERSON] ..Нотаріус в їх присутності питав у [PERSON] , чи вона розуміє стосовно того, що відбувається, на що остання відповіла позитивно. Стан [PERSON] був адекватний, вела себе спокійно, на неї ніхто не тиснув, вона все розуміла. З проханням до нотаріуса, стосовно складання заповіту звернулась саме [PERSON] , що хоче квартиру, яка їй належить заповісти [PERSON] .. Організацією поїздки до нотаріуса займалась [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є рідною сестрою його діда. За життя вона мала дуже тяжкий та складний характер. Спілкувались вони з нею часто. ЇЇ невістка, син раз на місяць завжди приїжджали до неї. Останній раз він [PERSON] бачив у 2019 році. Самотньою або покинутою вона ніколи не була, оскільки всі рідні з нею спілкувались. За життя [PERSON] він від неї ніколи не чув, щоб вона хотіла віддати свою квартиру якійсь сторонній людині. Іноді поведінка [PERSON] була неадекватною, вона могла їм писати дивні листи. В додаткових коштах на своє утримання [PERSON] ніколи не потребувала, оскільки їй вистачало її пенсії та вона мала кошти від проданої дачі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була останнім сімейним лікарем у [PERSON] , з якою заключила договір в березні 2019 року. Вона [PERSON] оглядала всього лише один раз, 02.07.2019 року, коли приїхала до неї додому за викликом, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Викликали її сусіди [PERSON] , бо вона була в тяжкому стані: мала набряки, високий тиск, задуху, тому вона прийняла рішення про госпіталізацію [PERSON] , оскільки остання проживала сама. під час огляду [PERSON] була спокійною, адекватною, спокійно відповідала на всі питання, на обліку у лікаря психіатра не перебувала, розуміла хто вона, на поганий зір не скаржилась, руки не тремтіли, пересувалась самостійно в межах квартири, могла писати. Вдома у [PERSON] було чисто та порядок. Ліки, які можуть впливати на психічний стан [PERSON] не приймала. Згідно з вимогами частини 2\~статті 203 Цивільного кодексу України\~особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Тобто вчиняючи правочин, фізична особа повинна усвідомлювати значення своїх дій та мати можливість керувати ними. Відповідно до\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті\~за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Частиною першою\~статті 215 ЦК України\~визначено, що підставою недійсності правочинну є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього кодексу. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. 2-4 ст. 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини установлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяви про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. Приписи ст. 1266 ЦК України передбачають, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Статтею 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За приписами ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених Цивільним кодексом України. У пунктах 1, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи; відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено такі вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповіт, як односторонній правочин, має відповідати загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1)в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2)складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3)складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо). Згідно з вимогами ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто, за своєю правовою природою відсутність волевиявлення учасника правочину є самостійною підставою для визнання його недійсним, при цьому правові наслідки недотримання цієї вимоги закону передбачені статтями 229 - 235 ЦК України. Згідно із ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення. Як відзначив Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 р. у справі № 372/1862/17, підставою для визнання правочину недійсним згідно з ч.1\~ст.225 ЦК\~має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складення заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Об`єктом посмертної судово-психіатричної експертизи є виключно матеріали справи та медична документація. Важливо відзначити, що у\~ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. визначена презумпція психічного здоров`я, сутність якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначив, що системний аналіз норм\~цивільного кодексу\~свідчить, що відповідно до ч. 2\~ст. 1257 ЦК України\~виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст.\~225, ст.\~231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань. Ухвалюючи рішення про визнання недійсним заповіту з підстав, передбачених ч. 1\~ст. 225 ЦК України, суди повинні враховувати, що для визнання такого правочину недійсним предметом доказування є та обставина, що особа-заповідач у момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок судово-психіатричної експертизи у такій категорії справ є лише одним із доказів, якому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №1 від 25.05.2022 року проведеного Дніпровською філією СПЕ ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», комісією експертів зроблено категоричний висновок про те, що [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на момент складання заповіту 08 травня 2019 року виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі виражених розладів особистості та поведінки, внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (церебросклероз, гіпертонічна хвороба, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу, дисциркуляторна енцефалопатія), за своїм психічним станом вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 08 травня 2019 року. Зазначений висновок суд оцінює як обґрунтований, чіткий та однозначний, який не містить суперечливих заключень і дає ствердні, повні відповіді на усі питання, поставлені судом перед експертизою. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи з аналізу наведених норм права, з урахуванням висновку експертизи, суд доходить висновку, що [PERSON] \~\~в момент вчинення (складання) заповіту 08.05.2019 року не мігла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved