Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 14.08.1999 року, який був зареєстрований виконкомом Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, про що складено відповідний запис акту про шлюбу №8, та видано повторно свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.11.2022 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. З 2018 року фактично проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо , сумісного господарства не ведуть. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом. У порядку авторозподілу від 30.11.2022 року головуючою суддею було визначено Суворову О.В. та передано на розгляд матеріали позову до судді. Ухвалою суду від 16.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено в спрощеному позовному порядку. 02.02.2023 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову, та просила суд розглядати справи за її відсутності, прізвище просила залишити « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~В судове засідання 20.02.2023 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Згідно п.2 ч.3\~ст.223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд враховує введення на території України воєнного стану, у зв`язку з чим відкладав розгляд справи. Повторна неявка позивача відповідно до ч.3\~ст. 223 ЦПК України\~є підставою для розгляду справи за відсутності позивача. Також суд враховує, що згідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до\~ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України\~позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Відповідно до\~ст.44 ч.1 ЦПК України\~позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні процесуальні права, зокрема і щодо своєчасності розгляду справи, відповідач наполягає на розгляді справи по суті, заява представника позивача подана втретє про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14.08.1999 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, про що складено відповідний запис акту про укладання шлюбу № 8 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.11.2022 року (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Сторони проживають\~окремо,\~не підтримують\~шлюбних відносин\~з 2018\~року та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідачка згодна з позовом. На час розгляду справи майнові вимоги будь -кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачкою неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved