Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

20 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Справа розглядом відкладалась за клопотання представника заявника. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що у період з 04.12.1988 року і по теперішній час вона та її донька [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2020 року її життя стало нестерпним, її донька [PERSON] почала систематично проявляти стосовно останньої безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути, виражатися в її сторону нецензурною лайкою, вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що продовжували як психологічне так і фізичне домашнє насильство стосовно заявниці. Щодо зафіксованих проявів домашнього насильства з боку [PERSON] є: 18.08.2022 [PERSON] повідомила заявницю телефоном, що вона прийде з дільничним інспектором поліції та розіб`є піаніно, зруйнує інші домашні речі. 20.08.2022 [PERSON] прийшла з чоловіком на ім`я [PERSON] , який почав погрожувати заявниці, остання викликала поліцію, коли прибув наряд поліції, їй повідомили, що вони не мають повноважень вирішувати дані спори та порекомендував звернутися до суду. Заявниця вказує на те, що вона неодноразово зверталась до дільничного інспектора поліції. Він протиправно зобов`язав її звільнити кімнату для поселення [PERSON] та надати їй ключ від будинку, хоча, ключі від будинку у неї є. [PERSON] регулярно застосовує до неї словесні образи у вигляді нецензурної лайки, постійно залякує. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила видати обмежувальний припис, стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] ; заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування [PERSON] (приміщення фактичного місця мешкання та інших); заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо остання за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою від 21 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами окремого провадження із викликом сторін. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її донька, з 2012 року остання проживала окремо. Коштів на оплату комунальних послуг не надавала. З жовтня 2020 року між ними почали виникати сварки. Нею була подана скарга до поліції. У вересні 2022 року між ними стався конфлікт, її донька забрала в неї мобільний телефон та вдарила її. Внаслідок чого в неї були виявлені синці. [PERSON] виїджала за кордон, однак у грудні 2022 року повернулася та хотіла заселитися до будинку. Представник заявниці [PERSON] - [PERSON] вимоги заявниці підтримав в повному обсязі, вказав на те, що діхї [PERSON] становлять небезпеку для [PERSON] .. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. Суду пояснила, що з [PERSON] має спір зодо будинку. З 2012 року вона не жила в цьому будинку. В серпні 2022 року вона хотіла засилитися до будинку, однак заявниця її не хотіла пускати. Пояснила, що вона є співвласником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Остання хотіла робити в одній кімнаті ремонт, однак її мати вигнала її разом з робітником. В результаті чого виник конфлікт. З вересня по грудень 2022 року вона з донькою виїздила за кордон, зараз має намір оселитися в будинку, бо немає коштів на оренду житла. Перевіривши доводи, викладені в заяві, заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно термінів, наведених в п.п.3,6,7,8,14,17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: -домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; -кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; -обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; -особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; -психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Відповідно до ст.4 зазначеного вище Закону основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, є 1)гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; 2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; 5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 6) конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства; 7) добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб; 8) врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку; 9) ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, засобами масової інформації та іншими заінтересованими особами. Частиною 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. В свою чергу ч.ч.1-4 ст.26 цього Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі №369/7782/19 (провадження №61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. З урахуванням змісту наведених норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ЦПК України, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. В своїй заяві [PERSON] посилається на вчинення проти неї домашнього насильства зі сторони її доньки [PERSON] шляхом застосування фізичного та психологічного насильства. Поряд з цим, надані до заяви копії лікарської довідки, висновок спеціаліста судово-медичного експерта та фототаблицю, суд не визнає належними та достатніми доказами на підтвердження викладених в заяві обставин, оскільки вони не підтверджують факту заподіяння заявниці тілесних ушкоджень. Для встановлення важливих обставин справи, судом було скеровано запит до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, щодо надання інформації стосовно звернень [PERSON] , за фактом вчинення домашнього насильства відносно неї [PERSON] за період з 2022 року по теперішній час. З наданої відповіді на вищевказаний запит, вбачається, що стосовно звернень [PERSON] до органів Національної поліції за фактом вчинення домашнього насильства відносно неї гр. [PERSON] за період часу з 2022 року по теперішній час, у ВП №4 Криворізького РУП зареєстровано вхідний матеріал №5482 від 24.11.2022 та проведено розгляд. Згідно даних інформаційно-телекомунікаційній системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що скорочений номер екстреного виклику поліції «102» [PERSON] . За період з 01.01.2022 року по теперішній час були здійснені наступні виклики співробітників поліції за вказаною адресою, й в подальшому були зареєстровані під такими номерам ЖЄО: №16786 від 23.08.200, №18552 від 07.09.2022, №18714 від 22.09.2022, №20555 від 04.10.2022. Однак, заявницею не надо доказів тому, що за результатми її звернень [PERSON] було притягнуто до відповідальності за домашне насильство. За вказаних обставин, оскільки заявником не надано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів вчинення [PERSON] умисних дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства в розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або ризиків вчинення в подальшому таких дій, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю заявлених вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed