Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] 22 грудня 2023 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,посилаючись на на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через різні погляди на життя. 29 грудня 2022 року відкрито провадження по справі. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Суд про причину своєї неявки не повідомив. Відзив на адресу суду не направив. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки відповідач не з`являється на судові засідання, поважності причин своєї неявки до суду не надає, відзвив не направляє, за таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що 21 листопада 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1464. Від даного шлюбу у сторін народився син- [PERSON] [INFO] . Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. Відповідно до\~ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~\~ Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не наполягала на зміні прізвища після розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved