Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району звернувся до суду в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (в шлюбі). Мати дитини, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою, [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , з 31.01.2022 року перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як така що опинилась у складних життєвих обставинах. Підставою взяття неповнолітнього на облік є проживання в сім`і, у якій батьки або особи що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з бабою, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Батько, [PERSON] , з дитиною не проживає та не спілкується протягом останніх 6 років. Мати, [PERSON] не працює, має тимчасові заробітки, зловживає алкогольними напоями, часто зникає з дому разом з другим малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , та може не з`являтися вдома протягом тижня. Догляд за малолітнім [PERSON] , [INFO] , здійснює баба дитини, [PERSON] , 1962 р.н., мати участі у вихованні дитини не приймає. З травня 2021 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] перебуває повністю на її утриманні. Зі слів [PERSON] , неповнолітній втік від матері [PERSON] , через те, що вона знущалась з нього, вела асоціальний спосіб життя, пиячила, не працювала, дитина вимушена була працювати, щоб купити собі їжу. Представниками відділу служби (управління) спільно з представниками ЗМЦСС здійснювались неодноразові виходи за місцем проживання родини з метою з`ясування умов проживання та виховання неповнолітнього. Квартира орендована, умови проживання задовільні, квартира вмебльована, в наявності речі першої необхідності, в кімнатах прибрано, температурний та повітряний режим витриманий. Для дитини відведене окреме місце для сну та відпочинку, в наявності: письмовий стіл, комп`ютер, шкільне приладдя, сезоний одяг та взуття. Згідно листа та оцінки потреб родини, що здійснений Запорізьким міським центром соціальних служб від 10.12.2021, умови проживання частково відповідають санітарно-гігієнічним нормам, у молодшої дитини бракує іграшок за віком, місця для навчання та відпочинку дітей наявні. Родина поставлена на облік сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах відділу по Олександрівському району та поінформовано про порядок надання соціальних послуг та можливість подальшої співпраці з ЗМЦСС. Згідно характеристики Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 84 ЗМР, [PERSON] , [INFO] , навчається в 7-А класі, з 24.09.2019, до цього навчався у ЗОШ № 75 Заводського району, м. Запоріжжя. За час навчання зарекомендував себе як комунікабельний учень, який швидко адаптувався у класному колективі. [PERSON] , [INFO] , засвоює навчальний матеріал на середньому рівні, має недостатню здатність переключати увагу з одного виду діяльності на іншу. На уроках не завжди проявляє максимальну активність та сконцентрованість, не завжди у важно слухає пояснення вчителі, періодично відволікається, що іноді приводить до зауважень з боку вчителя. До уроків готується не систематично. Пропуски навчальних занять з неповажних причин відсутні. Дитина часто хворіє. Мати, [PERSON] , вихованням дитини не займається, з класним керівником зв`язок не підтримує, не цікавиться навчанням дитини. До закладу освіти надходила усна інформація від баби дитини, [PERSON] , про неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю. Баба дитини, [PERSON] , підтримує тісний зв`язок з класним керівником, цікавиться навчанням дитини. Відповідно до інформації КПН «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6», дитина, [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом амбулаторії № 8 з народження. Дитина на диспансерному обліку не перебуває, щеплена за віком. На прийоми з дитиною приходить мати, або баба, всі рекомендації та призначення лікаря виконують належним чином. 17.01.2022 року відділом підготовлено та направлено подання до сектору ювенальної превенції відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення [PERSON] до передбаченої законом адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Мати [PERSON] неодноразово запрошувалась до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, однак на письмові виклики не з`являлась, постійно ухиляється від зустрічей зі спеціалістами відділу, при відвідуваннях матері за місцем проживання вдома застати її майже не можливо, місце знаходження її не відоме, телефон вимкнений. На початку травня 2022 року до відділу по Олександрівському району служби управління у справах дітей звернулась баба, [PERSON] , із заявою про те, що її донька, [PERSON] , не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітнього онука, [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] , повідомила, що з лютого 2022 року батьки, [PERSON] та [PERSON] самоусунились від виконання батьківських обов`язків, не приймають участі в житті на вихованні [PERSON] , [INFO] , не підтримують матеріально, місце знаходження їх не відоме. Батьки, [PERSON] та [PERSON] , не звертались до служби (управління) у справах дітей ЗМР із заявою чи поясненням щодо передачі дитини, [PERSON] , [INFO] , на виховання, щодо змін у ставленні до виконання своїх батьківських обов`язків. 01.06.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Мати, заздалегідь була повідомлена про дату та час проведення засідань комісії з питань захисту прав дитини (запрошення відправлено поштою рекомендованим листом), але на засідання не з`явилась. Місце перебування батька не відомо. За результатами розгляду, діючи в інтересах дитини, враховуючи ставлення батьків до дитини, обставини, за яких [PERSON] , 2008 р.н., фактично залишився без батьківського піклування, комісія вирішила: визнати доцільним подання до суду заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з їх ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків (п. 2 ч. 1. ст. 164 Сімейного кодексу України); доручила відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради підготувати та подати заяву про позбавлення матері та батька батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 12 цього Закону зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Законодавство України в частині захисту прав та інтересів дітей передбачає, що для виховання малолітньої дитини потрібно створити всі необхідні умови: мати постійне місце проживання, дохід, можливість забезпечити дитині відповідно віку та стану здоров`я харчування, медичний догляд, лікування, навчання, підготовку до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьків батьківських прав, так якщо зокрема мати/батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, підтверджується факт ухиляння [PERSON] та [PERSON] , від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що є підставною для позбавлення їх батьківських прав. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 4 статті 170 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьків батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої знаходитиметься дитина, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої знаходитиметься дитина, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.12.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.01.2023 року. Судове засідання призначене на 10.10.2022 року було відкладено на 12.12.2022, а згодом на 26.01.2023 року через неявку в судове засідання відповідачів у справі. Представник позивача Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи за їх відсутності не надали, правом на подання відзиву на позовну не скористались. Про дату, час та місце судового засідання відповідачі повідомлялись в установленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток на останню відому адресу місця їх реєстрації, повідомленням через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud0808. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.1 статті 280 ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (в шлюбі), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8) Відповідно до витягів з реєстру територіальної громад міста Запоріжжя, мати дитини, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,. Батько дитини, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.26,27). В судовому засіданні вивчено та оголошено письмові докази, надані позивачем а саме, копії: акту оцінки потреб сім`ї від 10.12.2021., листа ЗМЦСС від 20.12.2021 № 3837/03-05. актів обстеження умов проживання родини від 29.11.2021, 10.12.2021 21.02.2022.,ознайомлення з правами та обов`язками від 10.12.2021., листа КНП «ЗЦПМСД №6» від 06.01.2022., листа ЗЗОШ № 84., листа УДМС України в Запорізькій області від 17.06.2022.,заяви [PERSON] про не виконання [PERSON] батьківських обов`язків від 05.05.2022 р.,запрошення [PERSON] на комісію з питань захисту прав дитини від 11.05.2022 р. (а.с.11-24). З наданих доказів слід, що неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , з 31.01.2022 року перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як така що опинилась у складних життєвих обставинах. Підставою взяття неповнолітнього на облік є проживання в сім`і, у якій батьки або особи що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з бабою, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Батько, [PERSON] , з дитиною не проживає та не спілкується протягом останніх 6 років. Мати, [PERSON] не працює, має тимчасові заробітки, зловживає алкогольними напоями, часто зникає з дому разом з другим малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , та може не з`являтися вдома протягом тижня. Догляд за малолітнім [PERSON] , [INFO] , здійснює баба дитини, [PERSON] , 1962 р.н., мати участі у вихованні дитини не приймає. З травня 2021 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] перебуває повністю на її утриманні. Зі слів [PERSON] , неповнолітній втік від матері [PERSON] , через те, що вона знущалась з нього, вела асоціальний спосіб життя, пиячила, не працювала, дитина вимушена була працювати, щоб купити собі їжу. Представниками відділу служби (управління) спільно з представниками ЗМЦСС здійснювались неодноразові виходи за місцем проживання родини з метою з`ясування умов проживання та виховання неповнолітнього. Квартира орендована, умови проживання задовільні, квартира вмебльована, в наявності речі першої необхідності, в кімнатах прибрано, температурний та повітряний режим витриманий. Для дитини відведене окреме місце для сну та відпочинку, в наявності: письмовий стіл, комп`ютер, шкільне приладдя, сезоний одяг та взуття. Згідно листа та оцінки потреб родини, що здійснений Запорізьким міським центром соціальних служб від 10.12.2021, умови проживання частково відповідають санітарно-гігієнічним нормам, у молодшої дитини бракує іграшок за віком, місця для навчання та відпочинку дітей наявні. Родина поставлена на облік сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах відділу по Олександрівському району та поінформовано про порядок надання соціальних послуг та можливість подальшої співпраці з ЗМЦСС. [PERSON] , [INFO] , навчається в 7-А класі, з 24.09.2019, до цього навчався у ЗОШ № 75 Заводського району, м. Запоріжжя. За час навчання зарекомендував себе як комунікабельний учень, який швидко адаптувався у класному колективі. [PERSON] , [INFO] , засвоює навчальний матеріал на середньому рівні, має недостатню здатність переключати увагу з одного виду діяльності на іншу. На уроках не завжди проявляє максимальну активність та сконцентрованість, не завжди у важно слухає пояснення вчителі, періодично відволікається, що іноді приводить до зауважень з боку вчителя. До уроків готується не систематично. Пропуски навчальних занять з неповажних причин відсутні. Дитина часто хворіє. Мати, [PERSON] , вихованням дитини не займається, з класним керівником зв`язок не підтримує, не цікавиться навчанням дитини. До закладу освіти надходила усна інформація від баби дитини, [PERSON] , про неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю. Баба дитини, [PERSON] , підтримує тісний зв`язок з класним керівником, цікавиться навчанням дитини. [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом амбулаторії № 8 з народження. Дитина на диспансерному обліку не перебуває, щеплена за віком. На прийоми з дитиною приходить мати, або баба, всі рекомендації та призначення лікаря виконують належним чином. 17.01.2022 року відділом підготовлено та направлено подання до сектору ювенальної превенції відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення [PERSON] до передбаченої законом адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Мати [PERSON] неодноразово запрошувалась до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, однак на письмові виклики не з`являлась, постійно ухиляється від зустрічей зі спеціалістами відділу, при відвідуваннях матері за місцем проживання вдома застати її майже не можливо, місце знаходження її не відоме, телефон вимкнений. На початку травня 2022 року до відділу по Олександрівському району служби управління у справах дітей звернулась баба, [PERSON] , із заявою про те, що її донька, [PERSON] , не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітнього онука, [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] , повідомила, що з лютого 2022 року батьки, [PERSON] та [PERSON] самоусунились від виконання батьківських обов`язків, не приймають участі в житті на вихованні [PERSON] , [INFO] , не підтримують матеріально, місце знаходження їх не відоме. Батьки, [PERSON] та [PERSON] , не звертались до служби (управління) у справах дітей ЗМР із заявою чи поясненням щодо передачі дитини, [PERSON] , [INFO] , на виховання, щодо змін у ставленні до виконання своїх батьківських обов`язків. 01.06.2022 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Мати, заздалегідь була повідомлена про дату та час проведення засідань комісії з питань захисту прав дитини (запрошення відправлено поштою рекомендованим листом), але на засідання не з`явилась. Місце перебування батька не відомо. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Питання щодо доцільності позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , розглянуто 01.06.2022 р на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району. За результатами розгляду, враховуючи ставлення батьків до дитини, обставини, за яких [PERSON] , 2008 р.н., фактично залишився без батьківського піклування, комісія вирішила: визнати доцільним подання до суду заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з їх ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків (п. 2 ч. 1. ст. 164 Сімейного кодексу України); доручила відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради підготувати та подати заяву про позбавлення матері та батька батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 цієї ж Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що дійсно [PERSON] , [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина [PERSON] [INFO] про що свідчить той факт, що з лютого 2022 року батьки [PERSON] та [PERSON] самоусунились від виконання батьківських обов`язків, не приймають участі в житті на вихованні [PERSON] , [INFO] , не підтримують матеріально, місце їх знаходження не відоме, про що зазначив позивач у своєму позові, та це не спростовано відповідачами. У діях відповідачів проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, відповідачі не вживають будь-яких дій щодо забезпечення та виховання сина. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачі байдуже ставляться до дитини, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачами та дитиною фактично відсутній, вони тривалий час не виявляють до сина батьківського піклування, його не відвідують, долею сина не цікавляться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та, відповідно до закону, несуть обов`язок матеріального забезпечення дитини. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved