Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав. Заявлені вимоги мотивовані тим, що з 20 жовтня 2007 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2012 шлюб розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач аліменти, стягнуті рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2014, не сплачує. Заборгованість по оплаті аліментів на 02 серпня 2022 року складає 206542 грн. З часу припинення шлюбних відносин відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не відвідав жодного разу гімназії, в якій навчається дитина, не цікавився його успіхами. Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, у зв`язку із чим позивачка звернулася до суду із даним позовом і просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати. В судове засідання позивачка, не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у порядку, встановленому ЦПК України. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Також подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 25.09.2012. Позивачка [PERSON] і неповнолітній [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 03.08.2022, [PERSON] не зареєстрований, не проживає та не з`являється за адресою: [ADDRESS] з 2014 року, що також підтверджується актом не проживання особи за місцем реєстрації від 02.08.2022. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 14.05.2014, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості від 09.08.2022, станом на 02.08.2022 [PERSON] має заборгованість по аліментам в сумі 206542,10 грн. Згідно педагогічної характеристики на [PERSON] , дитина навчається у філії Шахтарська гімназія Первомайського ліцею з першого класу, має достатній загальний розвиток, бере активну участь у громадському житті класу. Мама, [PERSON] та її співмешканець, [PERSON] , приділяють належну увагу вихованню сина, підтримують тісний зв`язок зі школою. В сім`ї створено належні умови для навчання та розвитку дітей. Батько [PERSON] , [PERSON] , в школі жодного разу не з`являвся, не цікавився навчанням сина. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спору щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, беручи до уваги неналежне ставлення батька до виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що батько дитини [PERSON] - [PERSON] не бажає спілкуватися з дитиною, не приймає участі у його вихованні, аліменти не сплачує, не цікавиться станом здоров`я сина, ухиляється від свого обов`язку щодо виховання сина, намірів змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не виявляє. Враховуючи вище наведе, а також тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як обґрунтованого та доведеного доказами. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved