Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 27 серпня 2015 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі була народжена спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги позивач мотивує тим, що у зв`язку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів сім`я розпалася більше двох років тому. Спір щодо поділу майна відсутній. Суперечок щодо визначення місця проживання дитини не має. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання не зв`явився, подав заяву відповідно до якої просить суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, пода до суду заяву про розгляд справи за його відстуності. Позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до свідоцтва, що міститься в матеріалах справи [PERSON] та [PERSON] 27 серпня 2015 року уклали шлюб, який зареєстровано Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві з відповідним актовим записом №2029, згідно свідоцтва про шлюб № [NUMBER] від 27 серпня 2015 року. (а. с. 8) Під час шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] від 17 березня 2016 року з відповідним актовим записом №870 (а. с. 9). Як зазначає позивач, що підставою для розірвання шлюбу є різні погляди на життя та несумісністю характерів, що спільне господарство вже не ведуть, проживать окремо. Фактичні шлюбні відносини припинені та збереження сім`ї неможливе. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо та таке перебування суперечить волі та інтересам один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе, а тому зберегти сім`ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved