Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] на її користь суму основного боргу в розмірі 45\~019 грн. 00 коп. та суму за прострочення боргового зобов`язання в розмірі 3% річних в сумі 1\~331 грн. 00 коп., а всього 46\~350 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивує тим, що в червні 2020 року до позивачки звернувся [PERSON] з проханням позичити йому грошові кошти для власних побутових потреб. Позивачка позичила відповідачу 15 000 грн. та 1100 дол. США. На час укладення угоди між позивачем та відповідачем за офіційним курсом НБУ частина позики, надана у доларах США, становила 29 370 грн. ( станом на 26 червня 2020 року 1 (один) долар США = 26.7 грн.). Таким чином, загальна сума позики в національній валюті на час укладення угоди становила 44 370 грн. Враховуючи, що позивачка добре знала відповідача, вона погодилася позичити вказану суму за умовами повернення їй боргу на протязі 2020 року, тобто до 31 грудня 2020 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач власноручно написав розписку. Відповідач свої зобов`язання за договором позики у вказані в борговій розписці строки не виконав. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути їй грошові кошти, однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Представник позивача адвокат Варченко О.П. надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки, відзив на позов не подавав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 533 ЦК України,\~ грошове зобов`язання\~має бути\~виконане у\~гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.1 ст.\~610\~ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] складено розписку, в якій він зазначив, що отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 15\~000, 00 грн. та 1\~100, 00 доларів США та зобов`язується повернути їх на протязі 2020 року /а.с.87/. Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК України, за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Верховний Суд Касаційного цивільного суду у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20, провадження № 61-14052 св 21 зазначив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20, провадження № 61-14794 св 21. Отже, виходячи з викладеного, а також з вимог ст.ст.1046,1047 ЦК України, суд вважає, що надана позивачем письмова боргова розписка є доказом не лише факту укладення договору позики між [PERSON] та [PERSON] , але й факту передання зазначеної грошової суми позичальнику, факт отримання відповідачем [PERSON] коштів за договором позики, а також його зобов`язання повернути ці кошти\~ [PERSON] \~до 31 грудня 2020 року. Відповідачем [PERSON] жодних доказів на підтвердження виконання зобов`язання з повернення боргу суду не надано, факт отримання коштів ним не заперечувався. Заперечень проти суми боргу, еквівалентної 1100 доларів США, визначеної позивачем, виходячи з офіційного курсу долара станом на дату надання позики - також не надійшло. Офіційний курс долара станом на дату надання позики, а саме 29.06.2020 становив 26,7 грн. за один долар /а.с.9/. Отже, сума боргу за розпискою, яка підлягає стягненню з відповідача, дорівнює 15\~000, 00 грн. та 1100 доларів США, що\~еквівалентно\~29\~370, 00 грн., загальна сума боргу становить 44\~370 грн. Щодо вимоги про стягнення 3% річних, слід зазначити таке. Частиною 1\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України\~встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приймає приведений позивачем розрахунок та вважає, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних від суми боргу 1331, 00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. З п. 3 ч. п. 1 статті 133 ЦПК України\~вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем надано договір про надання правової допомоги від 02.12.2021, з якого вбачається, що адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту [PERSON] у таких обсягах: консультація з цивільно-правових питань, підготовка позовної заяви до суду, представництво інтересів у суді. Адвокатський гонорар становить 3000,00 грн. /а.с.11-12/. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень\~ст.137 ЦПК, вважає розмір витрат, зазначений позивачем, співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. Клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу - не надходило, отже суд вважає, що судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3000, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Питання про розподіл судових витрат /щодо сплати судового збору/ суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved