Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

08.07.2015 року [PERSON] звернувся в Буринський районний суд Сумської області з позовом до ТОВ "ФК "Вектор Плюс" про визнання іпотеки припиненою, який обґрунтовував тим, що 19.09.2007 року між ним та ЗАТ "Тас-Інвестбанк" був укладений кредитний договір №984-Ф, за умовами якого він мав одержати кредит у розмірі 700 000,00 доларів США, із строком повернення кредиту, починаючи з жовтня 2008 року відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток 1 до договору) з датою повного повернення до 18 вересня 2018 року. Одночасно, на забезпечення виконання зобов`язань позичальником, сторонами укладено іпотечний договір №984-Ф/ІП-2 від 19.09.2007 року, згідно якого предметом іпотеки стали: земельна ділянка площею 0,1748 га, кадастровий номер: 5920910100:00:016:0046, з цільовим призначенням - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення магазину " [INFO] " літера "A-3", загальною площею 1541,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У подальшому правонаступником ЗАТ "Тас-Інвестбанк" за кредитним договором виступило ЗАТ "Сведбанк Інвест", яке згодом реорганізовано шляхом приєднання до ПАТ "Сведбанк". Проте, через ряд причин з 28.11.2011 року він припинив повернення кредиту та сплату процентів, в зв`язку з чим 05.09.2011 року ПАТ "Сведбанк" направило йому письмову вимогу №6450 про дострокове повернення кредиту, яку він отримав 09.09.2011 року. Таким чином, в даному випадку фактично мала місце зміна умов кредитно договору, оскільки банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і пред`явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені. Тобто, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк змінив умови зобов`язання, а саме строк виконання зобов`язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного погашення всіх сум (кредиту, процентів, неустойок) десятий день з дати одержання відповідної вимоги, а саме 19.09.2011 року. В подальшому за договором факторингу від 28.11.2012 року ПАТ "Сведбанк" відступило право грошової вимоги до своїх боржників ТОВ "ФК "Вектор Плюс", до якого перейшло право грошової вимоги і до нього. Також, 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк" і ТОВ "ФК "Вектор Плюс" було укладе Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, згідно якого разом відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості сплив 20.09.2014 року, а тому на даний час ТОВ "ФК "Вектор Плюс" втратило можливість стягнути таку заборгованість в судовому (примусовому) порядку, адже відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки через сплив строку позовної давності іпотекодержатель фактично втратив можливість здійснити свої права за іпотечним договором №984-Ф/ІП-2 від 19.09.2007 року, зокрема, задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, то строк дії іпотечного договору №984-Ф/ІП-2 від 19.09.2007 року закінчився. В свою чергу, в зв`язку закінченням строку дії іпотечного договору, іпотека є такою, що припинилась. На підставі викладеного, [PERSON] просив визнати такою,\~що припинена,\~іпотеку,\~предметом якої\~є земельна\~ділянка,\~площею 0,1748\~га,\~кадастровий номер:\~5920910100:00:016:0046,\~та нежитлове\~приміщення магазину\~"Універмаг"\~літера "A-3",\~загальною площею\~1541,1\~кв.\~м.,\~що знаходяться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , а\~також вилучити\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~записи про\~іпотеку та про обтяження на вказане нерухоме майно. 16.10.2015 року ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області було відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 03.12.2015 року справу за позовом [PERSON] до ТОВ "ФК "Вектор Плюс" про визнання іпотеки припиненою призначено до судового розгляду. 30.06.2016 року представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про часткову зміну предмету позову, в якій, крім визнання припиненою іпотеки земельної ділянки, площею 0,1748 га, та нежитлового приміщення магазину " [INFO] ", загальною площею 1541,1 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , просив також внести до Державною реєстру речових прав на нерухоме майно записи про припинення іпотеки на вказане нерухоме майно та записи про припинення його обтяження. 06.02.2017 року від представника відповідача ТОВ "ФК "Вектор Плюс" Кручанюк Н.Л. надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, покликаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Також, вказувала, що п. 9.3. кредитного договору прямо передбачено, що зміни до договору оформлюються додатковими угодами сторін лише у письмовій формі, які є невід`ємною частиною договору, а тому доводи позивача те, що ПАТ "Сведбанк" направленням вимоги про дострокове повернення кредиту у цілому фактично змінило умови зобов`язання за кредитним договором, а саме строк виконання зобов`язань, є безпідставними. Крім того, вимоги, викладені в листі-вимозі №6450 від 05.09.2011 року, отримання якого підтверджує сам [PERSON] , щодо сплати простроченої заборгованості за кредитним договором ним не були виконанні взагалі, що свідчить про відсутність акцепту боржника, як того вимагають положення ч. 1 ст. 651, ч. 1, 2 ст. 642 Цивільного кодексу України. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу у відповідності до графіку - Додатку № 1 до Кредитного договору № 984-Ф, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У зв`язку з наведеним висновки позивача про початок перебігу позовної давності з 19.09.2011 року ґрунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального права та не можуть бути підставою для припинення кредитного договору, а отже і визнання іпотеки припиненою є недоцільним. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.06.2017 року забезпечено позов у даній справі, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 59209101100:00:016:0046 площею 0,1692 га та нежитлове приміщення площею 1541,1 кв.м., які знаходяться за адресою [ADDRESS] , зареєстровані за [PERSON] та [PERSON] 02.06.2017 року представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про зміну підстав предмету позову (доповнення), в якій додатковою підставою для визнання іпотеки припиненою вказував те, що ТОВ "ФК "Вектор плюс», після відкриття провадження у справі скористалось своїм правом передбаченим ст.17 ЗУ "Про іпотеку" та 26.11.2015 року за договорами купівлі-продажу відчужило майно, яким було забезпечене основне зобов`яання, на користь ТОВ "Макфест". Крім того, перед відчуженням 26.11.2015 року іпотека на земельну ділянку та нежитлове приміщення була припинена приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. за заявою іпотекодержателя ТОВ "ФК Вектор Плюс", а також були припинені обтяження на земельну ділянку та нежитлове приміщення. Тобто фактично іпотека припнилася добровільно за заявою ТОВ "ФК "Вектор плюс", а поновлення іпотеки не передбачено, ні ЗУ "Про іпотеку", ні іншими нормативно-првовими актами. У вказаній заяві представник позивача знову просив визнати такою, що припинена, іпотеку, предметом якої є земельна ділянка, площею 0,1748 га, та нежитлове приміщення магазину "Універмаг" літера "A-3", загальною площею 1541,1 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку та про обтяження на вказане нерухоме майно. На заяву про доповнення підстав позову представником відповідача 14.08.2017 року подано письмові заперечення, в яких вказував, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" дійсно відчужило земельну ділянку та нежитлове приміщення, які були предметом іпотеки, ТОВ "Макфест" на підставі договорів купівлі-продажу від 26.11.2015 року №1147 та №1145. В той же день на підставі заяви ТОВ "ФК "Вектор Плюс", на виконання ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. прийнято рішення про внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення іпотеки. Однак, в подальшому рішенням Буринського районного суду Сумської області від 19.05.2016 року у справі №574/1381/15-ц було визнано недійсними вказані договори купівлі-продажу іпотечного майна та скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ "Макфест" на нього. Після набрання рішенням законної сили право власності на спірне нерухоме майно було перереєстровано на [PERSON] та [PERSON] , а ТОВ "ФК "Вектор Плюс" відновило свій статус іпотеко держателя та 19.08.2016 року звернулось до приватного нотаріуса із заявою про державну реєстрацію іпотеки. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] , в провадженні якого перебувала дана справа, звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 23.09.2021 року №61 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 28.09.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ "ФК "Вектор Плюс" про визнання іпотеки припиненою прийнято до свого провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з врахуванням заяв про зміну та доповнення підстав позову з викладених у них підстав. Зокрема наголошувала на тому, що іпотека на спірне нерухоме майно припинилась на підставі добровільної заяви іпотекодержателя, а поновлення іпотеки не передбачено чинним законодавством. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, покликаючись на те, що ст.17 ЗУ "Про іпотеку" передбачено виключний перелік підстав припинення іпотеки, в якому відсутня така підстава як сплив строку позовної давності за основним зобов`язанням. Також звертав увагу на тому, основне зобов`язання за кредитним договором на даний час не припинене, а тому відсутні підстави і для припинення іпотеки. Заслухавши доводи представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.09.2007 року, між [PERSON] та ЗАТ "Тас-Інвестбанк" був укладений кредитний договір №984-Ф, за умовами якого позивач одержав кредит у розмірі 700 000 доларів США, під 14% річних з датою повного повернення згідно до графіка погашення - 18.09.2018 року (т 2. а.с. 136-141). Вказаний кредит було надано для придбання земельної ділянки, загальною площею 0,1748 га, та нежитлового приміщення, загальною площею 1541,1 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно положень п.п. 8.1, 8.2 кредитного договору, банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, наданого за договором, разом із сплатою процентів і передбачених договором неустойок, а також відшкодування збитків, завданих банку в результаті невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору, а позичальник зобов`язаний повернути банку одержану суму кредиту, сплатити проценти та неустойки, а також відшкодувати завдані банку збитки, зокрема, у випадку порушення строків сплати процентів та/або погашення кредиту, встановлених підпунктами 4.1 та 4.2 договору. Вимога про дострокове повернення кредиту згідно з п. 8.1. договору направляється позичальнику у письмовій формі та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 календарних днів з дати її одержання або у інші строки, визначені Банком у листі вимозі. На забезпечення виконання зобов`язань позичальником, сторонами укладено іпотечний договір № 984-Ф/ІП-2 від 19.09.2007 року, предметом іпотеки за яким стали: земельна ділянка площею 0,1748 га, розташована за адресою: [ADDRESS] та нежитлове приміщення магазину " [INFO] ", загальною площею 1541,1 кв.м., що знаходиться за цією ж адресою (т.1, а.с.10-16). За п.п. 4.1, 4.2 укладеного між сторонами Іпотечного договору Іпотекодержатель набував право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених Законом України "Про іпотеку" та (або) Іпотечним договором, а також у інших випадках передбачених цим договором і звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором Іпотекодержателя або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку" або шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України "Про іпотеку". Пунктом 6.1 Іпотечного договору передбачено, що Іпотека за Іпотечним договором діє до припинення Основного зобов`язання. Іпотека припиняється також на підставах, передбачених Законом України "Про іпотеку". Враховуючи невиконання боржником умов кредитного договору ПАТ "Сведбанк" 05.09.2011 року направило [PERSON] письмову вимогу №6450 про дострокове повернення кредиту у розмірі 475256,48 дол. США, процентів в розмірі 23922,33 дол. США та пені в розмірі 3521,18 грн. (т.1 а.с.17). Вказана вимога отримана [PERSON] 09.09.2011 року, однак виконана не була, що сторонами не заперечується. У подальшому правонаступником ЗАТ "Тас-Інвестбанк" за кредитним договором виступило ЗАТ "Сведбанк Інвест", яке згодом реорганізовано шляхом приєднання до ПАТ "Сведбанк". 28.11.2012 року ПАТ "Сведбанк" за договором факторингу відступило право грошової вимоги до своїх боржників ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", до якого перейшло право грошової вимоги і до позивача (т.2 а.с. 129-135). Також, 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк" і ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до п.1.1., п 1.3 якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року №15 укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. З моменту набуття чинності цим договором до нового іпотекодержателя переходять усі права і зобов`язання первісного іпотекодержателя як сторони, що іменується "Іпотекодержатель" у зобов`язаннях, які виникли на підставі іпотечних договорів, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (т.с.1 а.с.74-75). На підставі вищевказаного договору 29.11.2012 року приватним нотаріусом Мирошниченко О.Ю. було зареєстровано відступлення прав за іпотечним договором та внесено до Державного реєстру іпотек відомості про ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як іпотекодержателя земельної ділянки та нежитлового приміщення магазину " [INFO] " за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с. 105-112). Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 28.08.2012 року у справі № 1802/783/2012 затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] 28.08.2012 року про поділ спільного майна подружжя, згідно якої визнано за [PERSON] право власності на: 2/3 частини нежитлового приміщення магазину " [INFO] ", загальною площею 1541,1 кв.м., вартістю 1366001 грн. на [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19.09.2007 року за р.№5190 і зареєстрованого в ТОВ "Буринське БТІ" 17.10.2007 року в реєстровій книзі №3 за р.№321; 2/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1748 га, кадастровий номер 5920910100:00:016:0046, з цільовим призначенням: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, вартістю 198510 грн., на [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19.09.2007 року за р.№5192. За [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину вищевказаного майна (т.1 а.с.28). У серпні 2015 року ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулося до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 23720 грн. 65 коп. та 674776,14 доларів США за кредитним договором № 984-Ф від 19.09.2007 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.04.2018 року, яке набрало законної сили, у справі №553/3288/15-ц в задоволенні позовних вимог ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в зв`язку із спливом строку позовної давності (т.3 а.с.41-45). Як вже зазначалось, ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 18.11.2015 року у даній справі №574/737/ 15-ц за позовом [PERSON] про визнання іпотеки припиненою було вжито заходи забезпечення позову та заборонено ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" вчиняти будь-які дії щодо набуття права власності, відчуження або передачі іншим особам предмета іпотеки. Однак, незважаючи на вжиті судом заходи забезпечення позову, відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених 26.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., ТОВ «Факторингова компанія "Вектор Плюс" продало, а ТОВ "Макфест" купило земельну ділянку площею 0,1692 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 5920910100:00:016:0046, та нежитлове приміщення магазину " [INFO] ", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2015 року ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулось до приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. з листом-повідомленням, в якому просило виключити іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки №984-Ф/ІП-2 від 19.09.2007 року (т.2 а.с. 82). В цей же день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні відомості про право власності ТОВ "Макфест" на вказане нерухоме майно та до Державного реєстру іпотек відомості про припинення іпотеки ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (т.2 а.с. 70-76). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 19.05.2016 року у справі №574/1381/15-ц визнано недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1692 га, кадастровий номер 5920910100:00:016:0046 та нежитлового приміщення магазину " [INFO] ", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , укладені 26.11.2016 року між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Макфест", які були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. Також, даним рішенням суду було скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ "Макфест" на вищевказане нерухоме майно (т.2 а.с. 84-93). 19.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. внесено до Державного реєстру іпотек запис про іпотеку земельної ділянки та нежитлового приміщення магазину " [INFO] " за адресою: [ADDRESS] , та відомості про ТОВ "Факторинговою компанією "Вектор Плюс", як іпотекодержателя вказаного іпотечного майна, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (т.2 а.с. 70-76). Відповідно до приписів ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.ч. 1, 5 ст.3 Закону України "Про іпотеку"). Підстави припинення іпотеки окремо визначені у ст.17 Закону України "Про іпотеку", за змістом якої припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так,\~з згідно\~ст.17\~Закону України\~"Про\~іпотеку"\~(в\~редакції,\~яка була\~чинною на\~момент виникнення\~спірних правовідносин)\~іпотека припиняється\~у разі:\~ припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст.598 ЦК України). Сплив позовної давності як підстави для припинення зобов`язання правилами глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не передбачено. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла й до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами ст.267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то, за загальним правилом, ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право такої властивості, як здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності отримує захист від застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку. Проте, за змістом ст.267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання, як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом позовної давності. У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та ухвалити рішення про задоволення позову. Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання, й таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави, встановлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Таким чином, нормами ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнається. За загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду в іншому судовому провадженні про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється. Отже, згідно із наведеними положеннями Закону сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором й про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 15.05.2017 року у справі №6-786цс17, з яким погодився Верховний Суд, застосувавши його, зокрема, у постановах від 04.04.2018 року у справі №921/247/17-г/16, від 20.06.2018 року у справі №752/17492/15-ц), від 04.07.2018 року у справі №569/1548/16-ц, від 18.07.2018 року у справі №537/6072/16-ц, від 05.02.2020 року у справі №766/10193/16-ц, від 03.03.2021 року у справі №335/9695/19, від 29.09.2021 року у справі №548/223/19, від 11.02.2022 року у справі №482/1561/20-ц та від 17.05.2022 року у справі № 523/18773/19. У постанові від 23.10.2021 року у справі №545/746/20 (провадження № 61-18895св20) Верховний Суд зазначив, що спірні правовідносини сторін за іпотекою після відмови у задоволенні позову банку про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку зі спливом позовної давності не припиняються, а трансформуються в натуральне зобов`язання. Натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але отримане в результаті добровільного виконання не є безпідставно набутим майном (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18)). Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав (ч.2 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям,\~іноземним державам,\~а також\~територіальним громадам\~в особі\~органів місцевого\~самоврядування,\~а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном. За змістом ч.2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення Буринського районного суду Сумської області від 19.05.2016 року про скасування державної реєєстрації права власності ТОВ "Макфест") у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі речових прав. На момент ухвалення рішення Буринського районного суду Сумської області від 19.05.2016 року внесення записів про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювалось відповідно до діючого на той час Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5. Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесення про це відповідного запису призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації прав, яке скасовано. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 295/1204/17 від 03.06.2020 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.08.2016 року вбачається, що 12.08.2016 року державну реєстрацію права власності ТОВ "Макфест" на спірне нерухоме майно, яке було предметом іпотеки скасовано, що свідчить про відсутність правових підстав для припинення іпотеки в зв`язку з реалізацією предмета іпотеки відповідно до Закону України "Про іпотеку". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/73/17 (провадження № 12-67гс18) наведено висновок про те, що внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Існування спірного запису в реєстрі про припинення іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді. Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 48/340). У даній справі установлено, що запис про припинення іпотеки дійсно було внесено до реєстру за клопотанням самого іпотекодержателя ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" в зв`язку з реалізацією предмета ТОВ "Макфест" на підставі договорів купівлі-продажу від 26.11.2015 року. Однак, оскільки в подальшому укладені між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Макфест", договори купівлі-продажу від 26.11.2015 року рішенням Буринського районного суду Сумської області від 19.05.2016 року було визнано недійсними, а також скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ "Макфест" на іпотечне майно, і на даний час право власності на нього залишається зареєстрованим за [PERSON] та [PERSON] , то фактично реалізація предмету іпотеки відповідно до Закону України "Про іпотеку" не відбулась. З аналізу законодавства та судової практики вбачається, що чинна законна іпотека має пріоритет над відомостями з реєстру речових прав. Тобто якщо інформація у реєстрі речових прав про іпотеку (наприклад, іпотека припинена) суперечить первинним документам про державну реєстрацію, пріоритетного значення набувають первинні підстави реєстрації той самий іпотечний договір (постанова КГС ВС від 15.09.2020 року у справі №918/80/19). Таким чином, саме по собі внесення до державного реєстру запису про припинення іпотеки, за наявності дійсного іпотечного договору та відсутності чинного правочину про реалізацію предмету іпотеки відповідно до Закону України "Про іпотеку" не свідчить про припинення іпотеки. Враховуючи викладене, заявлені [PERSON] , позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Частиною 9 ст.158 ЦПК України передбачено, що у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, вжиті ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.06.2017 року, заходи забезпечення позову у даній справі підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed