Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

В липні 2022 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2017. Під час шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка на момент звернення до суду є неповнолітня. Позивач стверджує, що сторони постійно сваряться та мають непорозуміння між собою. Збереження сім`ї вважає неможливим. З липня 2019 року позивач з відповідачем однією сім`єю не проживають, шлюбні відносини припинено. Спільне господарство не ведеться. Спільного сімейного бюджету не мають. Спір про поділ нажитого майна відсутній. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 08 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомленням) сторін. 30.01.2023 відповідач подала заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Судовим розглядом встановлено, що 28.04.2017 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що було видане свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 28.04.2017, актовий запис № 678. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних відносин , не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved