Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати за нею право власності на частку гаража № [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі «Хімік-1», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 25,5 кв.м. В обґрунтування позову зазначено, що даний гараж був придбаний відповідачем на прилюдних торгах в період перебування сторін у шлюбі та за спільні кошти подружжя, а тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Натомість право власності на гараж зареєстровано за відповідачем, який на теперішній час не погоджується укласти нотаріальної посвідчений договір про поділ такого майна, внаслідок чого позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, про що зазначив у письмовому відзиві. 24.12.2021р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19.07.2022р. судом залучено до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судове засідання позивачка, відповідач та третя особа не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Цвіркун О.С., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СА №1035093 від 15.08.2022р., - в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що наразі спірний гараж дійсно реалізований на публічних торгах в рамках забезпечення виконання судового рішення про стягнення боргу з відповідача на користь третіх осіб. Зауважив, що позивачка оскаржує результати торгів, оскільки вони відбулись із порушенням її прав, як співвласника проданого майна. Представник відповідача - адвокат Нестеренко О.Ф., який діє на підставі ордеру серії КР №020042 від 10.12.2021р., - в судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає позов в повному обсязі, про що зазначив у письмовому відзиві. Додатково пояснив, що позивачка звернулась до суду з даним позовом 10.12.2021р., а торги відбулись 20.01.2022, проте переможець торгів не набув права власності на спірний гараж, оскільки результати торгів оскаржуються позивачкою в іншому судовому провадженні, а [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на гараж. Представник третьої особи Калішевського М.С., - [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 31.01.2022р., - в судовому засіданні пояснив, що його довіритель визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, оскільки гараж був набутий в період зареєстрованого шлюбу сторін. Заслухавши пояснення представників позивачки, відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані суду докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 10.11.1990 року у відділі ЗАГС Чернігівського міськвиконкому УРСР, актовий запис №2760, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.1990р. /а.с. 5/. 11.01.2014р. відповідачем набуто у власність гараж № [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі «Хімік-1», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - загальною площею 25,5 кв.м. Зазначене майно набуте відповідачем на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ від 10.01.2014р., оскільки було придбане відповідачем на прилюдних торгах за 17 000 грн. Зазначені обставини підтверджуються відповідним свідоцтвом /а.с. 6, 7/. Станом на 08.11.2021р. реальна ринкова вартість спірного гаражу складає 32 800 грн., що підтверджується висновком про оцінку майна /а.с. 8/. На теперішній час спірний гараж зареєстрований за відповідачем на праві приватної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №300328963 від 18.02.2022р. /а.с. 47-48/. В провадженні Придніпровського ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває на виконанні виконавчий лист від 29.01.2018р. №711/8696/15-ц, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 552457,62 грн. (виконавче провадження №55744008). 20.01.2022р. за результатами електронних торгів їх переможцем став [PERSON] , який придбав спірний гараж за 56 600 грн., про що державним виконавцем був складений відповідний акт від 27.01.2022р. На теперішній час позивачка оскаржує результати проведених електронних торгів з реалізації спірного гаражу в рамках судової справи №711/1198/22 за її позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , головного державного виконавця Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Мінюсту (м. Київ) Герасименка М.В., ДП «СЕТАМ» про визнання недійсним електронних торгів, визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів та визнання недійсним та скасування акта про проведені електронні торги, провадження по якій відкрито судом 15.03.2022р. /а.с. 57-58/. Враховуючи, що відповідач заперечував наявність у позивачки прав на спірний гараж, а підтвердити таке право в документальній формі вона не має можливості, оскільки право власності на спірний гараж зареєстроване за відповідачем, то вона звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Сімейного кодексу України (далі - СК) та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 9 ст. 7 СК сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що спірний гараж був придбаний відповідачем під час перебування у шлюбі, а відтак за загальновизначеним правилом, передбаченим ст. 60 СК, а також за встановлених судом обставин спірних правовідносин спірний гараж є об`єктом спільної сумісної власності сторін. Згідно ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК). Згідно ч. 2 ст. 71 СК неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Разом з тим, системний аналіз змісту ст. 71 СК в контексті положень ст.ст. 183, 364, 365, 370 ЦК свідчить, що у разі неможливості реального поділу неподільної речі між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При цьому відповідно до ст. 372 ЦК у зв`язку з поділом гаражу між подружжям право спільної сумісної власності припиняється, а за сторонами підлягає визнанню право власності на належну кожному з них ідеальну частку. При цьому суд бере до уваги, що на теперішній час спірний гараж був предметом електронних торгів в межах виконавчого провадження №55744008, за результатами яких переможцем торгів став [PERSON] . Разом з тим, реалізація майна боржника через електронні торги має ряд особливостей. В цьому контексті слід звернути увагу, що порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення визначений ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що реалізація арештованого майна здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною, а Порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України. Порядок реалізації арештованого майна затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5 (далі - Порядок). Розділом Х такого Порядку визначені особливості порядку розрахунків за придбане на електронному аукціоні майно та перехід права власності. Пунктами 4, 8 розділу Х такого Порядку передбачено, що після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронного аукціону) на підставі протоколу про проведення електронного аукціону та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронного аукціону (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведений електронний аукціон. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведений електронний аукціон у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних правовідносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є правочином у розумінні статті 202 ЦК. Документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане нерухоме майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Підставою для вчинення цієї нотаріальної дії є звернення до нотаріуса набувача нерухомого майна чи його повіреної особи та подання ним документів, які безспірно встановлюють факт набуття права власності на нерухоме майно внаслідок проведення аукціону. Тобто у випадку придбання нерухомого майна на прилюдних торгах документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є саме свідоцтво про придбання нерухомого майна, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені торги. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20). Статтями 328, 329 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом виникнення майнових прав, а саме: суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК). По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що [PERSON] на момент розгляду справи не набув права власності на спірний гараж у встановленому законом порядку, а лише набув право на набуття у власність такого гаражу за ціною 56 600 грн. Натомість, спірний гараж є об`єктом спільної сумісної власності сторін з моменту його придбання відповідачем, тобто з 11.01.2014р., і до теперішнього часу залишається спільним сумісним майном позивачки та відповідача, а відтак відсутні перешкоди для поділу такого майна між сторонами. До того ж варто звернути увагу, що поділ спірного гаражу між сторонами не перешкоджає здійсненню примусової реалізації такого майна у порядку визначеному законом, зокрема, за наявності згоди на це позивачки або в порядку, передбаченому ст. 366 ЦК. Додатково суд звертає увагу, що цивільні правовідносини, як матеріальні так і процесуальні, ґрунтуються на засадах диспозитивності, що передбачає вільне волевиявлення учасників таких відносин та персональний ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням учасником певних процесуальних дій. В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи не заперечували проти задоволення позовних вимог. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, враховуючи встановлені обставини спірних правовідносин, а також процесуальну позицію учасників справи, суд приходить до висновку що позов являється законним та обґрунтованим, а тому таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати складаються із судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову. Натомість, оскільки сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п. 9 (позивачка) та п. 8 (відповідач) ч. 1 ст. Закону України «Про судовий збір», то судові витрати з оплати судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved