Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] (далі- заявниця) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, просила суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю із її чоловіком [PERSON] та факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON] по день його смерті. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.01.2022, серія [NUMBER] , виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві). 14.05.1966 року в відділі ЗАГС Залізничного РИКА Свердловська, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . До 2002 року заявниця з чоловіком та дочкою [PERSON] проживали та були зареєстровані в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . В 2002 році вказану квартиру вони продали та придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру було оформлено на чоловіка заявниці, в квартирі були зареєстровані чоловік, заявниця та їх дочка. В 2003 році подружжям була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] , право власності якої було зареєстровано на дочку, [PERSON] . В 2004 році [PERSON] подарувала квартиру заявниці. В квартиру [ADDRESS] вселилися заявниця та її чоловік [PERSON] , в якій вони проживали постійно разом, однією сім`єю та вели спільне господарство до дня його смерті, проте були зареєстровані за різними адресами проживання. За життя заявниця отримувала від свого чоловіка допомогу, яка була для неї постійним та основним джерелом для існування. Так, її чоловік за життя отримував пенсію за віком у розмірі 13417,04 грн., розмір якої значно перевищував її пенсію - 3417,85 грн. Отже, його дохід був більший ніж її, тому їхня сім`я існувала за кошти покійного чоловіка. Після смерті чоловіка, заявниця звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію чоловіка, проте їй було відмовлено, через відсутність документів, підтверджуючих факт її перебування на утриманні чоловіка. Для вирішення питання щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника заявниці було рекомендовано встановити у судовому порядку факт перебування її на утриманні чоловіка. Ухвалою суду від 01.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання в порядку окремого провадження. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, свого представника в судове засідання не направила. Заперечення на заяву заінтересованою особою не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 14.05.1966 Відділом запису актів громадського стану Залізничного РІКА м. Свердловська, актовий запис № 466, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький район) та отримував пенсію за віком, яка за період з січня 2021 року по грудень 2021 року склала 157885,26 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 0183 1614 9993 0112. [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький район) та отримує пенсію за віком, яка за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року склала 20399,96 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 2728 6351 3277 7710. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.01.2022, серія [NUMBER] , виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 4 від 04.01.2022, смерть [PERSON] настала вдома за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ОСББ «Затишок» від 17.01.2022 № 2, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно проживали разом та вели спільне господарство з червня 2003 року по день смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Заявниця звернулась до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, проте їй було відмовлено, оскільки не було подано документу про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою. Згідно п.2 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З приводу заяви про встановлення факту сумісного проживання з покійним чоловіком [PERSON] на момент його смерті суд зазначає наступне. Згідно положень ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналіз викладених вище норм чинного законодавства України та встановлених у ході судового розгляду справи обставин, досліджених доказів, дає суду підстави для висновку про те, що заявниця, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з покійним чоловіком - [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживала з ним з 2003 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовими доказами. З приводу заяви про встановлення факту перебування [PERSON] , на утриманні її померлого чоловіка [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі-Порядку), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п.2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно ст.38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. З цього приводу також у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у цивільній справі № 210/343/19 зазначено: «Встановивши, що допомога яка надавалась [PERSON] померлим чоловіком, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні померлого чоловіка. Доводи касаційної скарги стосовно того, що [PERSON] отримує пенсію за віком, яка забезпечує її прожитковий мінімум встановлений законом, не приймаються Верховним Судом до уваги, оскільки судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не має правового значення для вирішення даного спору.» Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що заявниця на момент смерті чоловіка [PERSON] отримувала пенсію за віком, інших джерел доходів не мала, не працювала і спільно проживала зі своїм чоловіком на момент його смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно основним джерелом засобів до існування заявниці у період спільного проживання у шлюбі, який передував смерті її чоловіка, була допомога з боку чоловіка, оскільки останній за життя отримував більшу за неї пенсію, та таким чином дохід чоловіка заявниці за життя до дня його смерті був основним джерелом існування родини, що вказує та доводить те, що вона перебувала на його утриманні. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання заявниці разом з її померлим чоловіком [PERSON] по день його смерті [INFO] та її перебування на утриманні чоловіка [PERSON] . Враховуючи наведені обставини суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved