Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 109 600 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 26 765,13 грн., а всього 136 365,13 грн., посилаючись на те, що він є власником гуртожитку за адресою [ADDRESS] , при цьому у кімнаті [NUMBER] площею 26,1 кв.м проживає відповідач та є споживачем наданих послуг. Позивач не є комунальним підприємством, забезпечує експлуатацію гуртожитку на підставі укладених договорів з підприємствами виробниками/виконавцями комунальних послуг. Згідно розпорядження позивача при площі кімнати 25,6 кв. м. інші категорії мешканців, під які підпадає відповідач, сплачують на місяць 4400 грн. за проживання у гуртожитку. Відповідач не сплачує кошти за проживання у гуртожитку в розмірі, визначеному позивачем починаючи з червня 2018 року по червень 2021 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 109 600 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 109 600 грн., що з урахуванням інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 26 765,13 грн., становить 136 365,13 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності, проти задоволення позову заперечував, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання послуг з теплової енергії, постачання природного газу, розподілу природного газу, постачання електричної енергії, вивезення твердих побутових відходів, послуг з центрального водопостачання та водовідведення, послуг з утримання будинку та прибудинкової території за певні періоди, а також на підтвердження того, що відповідач займає кімнату площею 26,1 кв.м. Також вказував, що період з 01.06.2018 по 15.09.2018, який входить до позовних вимог, знаходиться поза межами трирічного строку позовної давності, у зв`язку з чим просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності за вказаний період. Крім того, зауважив, що не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки відповідач належним чином постійно оплачував усі житлово-комунальні послуги. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, ПАТ «Промінвестбанк» є власником об`єкту житлової нерухомості - гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м, жилою площею 1714,2 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.1996, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Якименко В.О., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №267896933 від 28.07.2021 (а.с.14-16, т.І). З матеріалів справи (а.с.43-250, т.І; а.с.1-137, т.ІІ) також убачається, що за адресою [ADDRESS], надавались житлово-комунальні послуги по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів, з електропостачання, з водопостачання та водовідведення, постачання газу, надання клінінгових послуг, постачання теплової енергії в т.ч. у гарячій воді, на підставі договорів, укладених позивачем з ПАТ АК «Київводоканал», КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», ТОВ «Київські енергетичні послуги», ДП «Київгазенерджи», ПАТ «Київгаз», АЕК «Київенерго», ТОВ «Асканія Сервіс Клінінг», ПАТ «Київспецтранс», ПАТ «Укртелеком», ПрАТ «ОТІС», що також підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг та рахунками/рахунками-фактурами на оплату. Судом встановлено, що відповідач працював у ПАТ «Промінвестбанк» на посаді головного інспектора посту охорони №6 відділу організації і забезпечення охорони відділень банку в м. Києві та Київській області управління охорони Департаменту технічної і фізичної безпеки банку, був звільнений 30.12.2015 на підставі наказу банку №3165-к від 28.12.2015 у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників за ч.1 ст. 40 КЗпП України, проживає у кімнаті [NUMBER] (площею 13,2 кв.м) вказаного вище гуртожитку на підставі ордеру на житлову площу №25 серія АВ від 01.07.2011, виданого ПАТ «Промінвестбанк» (а.с.29-30, т.І; а.с.194, т.ІІ). Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21 лютого 2017 року № 70-р з метою збільшення доходів та впорядкування щомісячної вартості категорій мешканців гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , встановлено з 01 березня 2017 року тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 18,0 кв.м інші мешканці сплачують 2500 грн. Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо затвердження тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 01 червня 2018 року № 226-р, встановлено з 01 червня 2018 року тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 25,6 кв.м інші мешканці сплачують 4400 грн. Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 80-р від 3 березня 2017 року затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк». Так, пунктом 4.2 цих Правил визначено обов`язок мешканця гуртожитку проводити оплату за проживання у гуртожитку на рахунок Банку. Банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послу в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №498 від 20.06.2018, визначено, що жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах. Згідно з п.п.11,15 цього положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. За таких умов мешканці гуртожитку оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах. Пунктом 5 частини 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які йому надаються на підставі укладених ПАТ «Промінвестбанк» договорів. Отже, враховуючи те, що відповідач фактично користувався житлово-комунальними послугами, проти чого сторона відповідача не заперечувала в ході розгляду справи, він зобов`язаний нести витрати по їх оплаті. Разом з тим, як встановлено судом, відповідач проживає в гуртожитку, займає окрему кімнату площею 13,2 кв.м, при цьому доказів на спростування вказаних обставин матеріали справи не місять. Довідку про розмір заборгованості відповідача яка містить відомості про площу кімнати 26, 1 кв. м. суд до уваги не бере, оскільки вказана обставина спростовується копією ордеру на житлову площу №25 серія АВ від 01.07.2011, який є належним та допустимим доказом. Суд також звертає увагу на те, що стороною позивача не надано суду жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на утримання зазначеного гуртожитку у період з вересня по грудень 2018 року та у період січня по червень 2021 року, а також за окремими житлово-комунальними послугами в різні періоди за проміжок часу, у який позивачем нараховано заборгованість. Крім того, відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно пунктів 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до суду 15.09.2021 та просив стягнути з відповідача заборгованість за період з червня 2018 року по червень 2021 року. Враховуючи наявність заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, а також те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 15.09.2021, тобто після спливу позовної давності, та не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за період з червня 2018 року до вересня 2018 року у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Судом встановлено, що відповідачем сплачено за період з вересня 2018 року по червень 2021 року включно за проживання в гуртожитку 49200 грн., що підтверджується довідкою про розмір заборгованості (а.с.28, т.І) та не заперечувалось стороною відповідача. Також відповідачем було сплачено 1300 грн. за проживання у гуртожитку за червень 2021 року, на підтвердження чого відповідачем надано копію квитанції №57086724 від 19.07.2021 (а.с.195, т.ІІ). Таким чином, усього за період з вересня 2018 року по червень 2021 року відповідачем було сплачено позивачу 50500 грн. Згідно наданих стороною відповідача пояснень, відповідач сплачував кошти виходячи з розміру житлової площі кімнати, яку займає на підставі виданого йому ордеру, та відповідно по якій отримує послуги, тобто з 13,2 кв.м, у зв`язку з чим ним сплачено за спожиті житлово-комунальні послуги та за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у повному обсязі. Жодних доказів, на підставі яких суд може визначити розмір коштів, які були витрачені позивачем на утримання кімнати відповідача з вересня 2018 року матеріали справи не місять, як і спростування наданих відповідачем пояснень та доказів. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Outcome: dismissed