Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

11 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання, у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/3 з усіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку. Обґрунтовуючи вимоги позову, [PERSON] зазначила, що син навчається у Сумському національному аграрному університеті на денній формі навчання. Весь тягар по його утриманню несе мати [PERSON] . Відповідач працює та має змогу надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, однак добровільно цього не робить. Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, неодноразово викликаний судовими повістками, направленими за його зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явився, електронною поштою надав заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що у випадку коли повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З довідки Сумського національного аграрного університету від 21.09.2021 за № 749 вбачається, що на даний час [PERSON] навчається на денній формі навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 року. /а.с.3/. Наразі відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачу не надає. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] , який досяг повноліття, продовжує навчання, є сином відповідача у даній справі та потребує матеріальної допомоги, відповідає критеріям, наведеним у частині 1 статті 199 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзиву не подав, в судове засідання не з`явився, а тому суд, задовольняючи позовні вимоги, виходить з наданих позивачем доказів, вважаючи їх достатніми, належними та допустимими. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Вимоги позивача доведені повністю, а відповідачем не було подано жодних доказів на їх спростування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved