Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У серпні 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник [PERSON] , [PERSON] адвокат Галюров Максим Юрійович з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними правочинів, скасування записів про право власності та іпотеку, у якому просить суд визнати недійсним договір дарування, укладений 01.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за №710; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 05.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за №757; скасувати запис №36706752 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежиле приміщення офісу №4 (чотири), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м., яка була проведена на підставі договору дарування №710, укладеного 01.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати запис №36777703 про державну реєстрацію іпотеки на нежиле приміщення офісу №4 (чотири), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м., яка була проведена на підставі договору іпотеки №757, укладеного 05.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати заборону на нерухоме майно (номер запису про обтяження 36776637) на нежиле приміщення офісу №4 (чотири), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м., яка була проведена на підставі договору іпотеки №757, укладеного 05.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] самочинно здійснив реконструкцію вказаної квартири в нежиле приміщення офісу, здійснив незаконне відчуження вказаного об`єкту нерухомості на користь [PERSON] , яка в свою чергу, незаконного передала нерухоме майно в іпотеку. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року по справі вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS] , реконструйованої у нежиле приміщення офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2091140851101). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2020 року (протокольною) залишено без розгляду заяву про зміну предмету позову від 15.09.2020 р. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2020 року було зупинене провадження у справі до набрання законної сили рішенням суд по цивільній справі № 2-4112/2007 за позовом [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «МБТІ та РОН», про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22 листопада 2021 року поновлено провадження справі. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2021 року (протокольною) закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Представником [PERSON] адвокатом Слободяник О. І. надано відзив на позовну заяву (а.с.212-215, т.1), в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовним вимог, посилаючись на те, що позивачі ніколи не були власниками ані квартири [ADDRESS] , ані нежитлового приміщення, яке використовується з 2008 року як офіс, відповідач законно здійснив відчуження нежитлового приміщення офісу [PERSON] оскільки Верховним судом задоволено вимоги позивачів про витребування квартири, якої не існує, а не офісу, власниками якого позивачі не є. В судове засідання призначене на 31 січня 2023 року сторони та їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Постановою Верховного суду від 27.05.2020 року по справі 521/17665/14-ц, якою витребувано із володіння [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~квартиру\~ [ADDRESS] , встановлено, що позивачі по справі є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] з 19 грудня 1987 року перебували \~ у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мали дітей: [PERSON] , [INFO] , та близнюків: [PERSON] і [PERSON] , [INFO] . 04 жовтня 2000 року двокімнатна квартира [ADDRESS] була приватизована у рівних частках на сім`ю з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та їх сина [PERSON] , (свідоцтво про право власності на житло від 04 жовтня 2000 року № Ж-1097, видане Управлінням Одеської Залізничної дороги). [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцями якої були: чоловік [PERSON] , та син [PERSON] , які від прийняття спадщини не відмовлялись, але у встановлений законом строк не звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [INFO] \~помер [PERSON] , спадкоємцем якого був син [PERSON] , який від прийняття спадщини не відмовлявся,\~фактично прийняв спадщину, залишившись проживати, володіти та користуватися квартирою [ADDRESS] .\~ [PERSON] \~не звернувся із заявою про визнання права власності\~ у порядку спадкування за законом у зв`язку з тим, що 25 липня 2006 року був госпіталізований до Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1. 08 вересня 2006 року на підставі підробленого заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2005 року [PERSON] оформила на своє ім`я право власності на квартиру [ADDRESS] . 18 вересня 2006 року [PERSON] уклала договір купівлі - з [PERSON] , за умовами якого продала останньому квартиру [ADDRESS] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013 року та додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року, які залишені в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року, встановлено факт підробки заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 грудня 2005 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] . 07 грудня 2006 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продав квартиру\~ [ADDRESS] за вищевказаною адресою [PERSON] . [INFO] \~ [PERSON] помер. [PERSON] , [PERSON] , а у подальшому\~ [PERSON] , не мали волевиявлення на відчуження спірної квартири. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також Постановою Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року по справі 2-4112/2007, залишеною без змін постановою Верховного суду від , скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси, від 20 квітня 2007 року, яким було визнано за [PERSON] право власності на реконструйоване нежитлове приміщення офіс [ADDRESS] , що було утворене внаслідок реконструкціїї квартири за адресою [ADDRESS] . Судом також встановлено, що 01.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування нежитлового приміщення офісу №4 в будинку [ADDRESS] , посвідчений Пашичевою Г.Л., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №710, відповідно до умов якого [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] офіс [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 122, т.1) 05.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір посвідчений Пашичевою Г.Л., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №757, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нежитлове приміщення офісу №4 в будинку [ADDRESS] , яким забезпечено виконання зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] , яке виникло з договору позики, посвідченого Пашичевою Г.Л., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №756, що підтверджується копією вказаного іпотечного договору (а.. 74-75, т.1) На підставі вказаного договору нотаріусом було накладено заборону відчуження вказаного об`єкту нерухомості, що підтверджується відміткою на іпотечному договорі (а.с. 75). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи, встановлену судами відсутність у [PERSON] права власності на спірне майно, суд доходить висновку про невідповідність оспорюваних договорів положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України, що, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання таких договорів недійсними. Доводи представника відповідача про те, що квартира [ADDRESS] та офіс [ADDRESS] відхиляються судом, оскільки здійснена відповідачем [PERSON] незаконна реконструкція квартири, співвласниками якої є позивачі, не спричиняє виникнення нового об`єкта права власності та не позбавляє позивачів права власності на таку квартиру. Враховуючи задоволення судом позовних вимог про визнання недійсним укладеного між [PERSON] та [PERSON] іпотечного договору, підлягає скасуванню накладена нотаріусом при його посвідченні заборона відчуження предмету іпотеки як така, що порушує права позивачів як співвласників майна на вільне розпорядження ним. Водночас, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині скасування записів про державну реєстрацію права власності [PERSON] на приміщення офісу № 4 в будинку [ADDRESS] , а також про державну реєстрацію іпотеки на вказаний об`єкт з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, чинній на час розгляду справи, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.\~ Таким чином, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав не є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачів, оскільки не тягне за собою відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивачів внаслідок укладення спірних договорів. Водночас суд зауважує, що визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав є самостійною підставою для державної реєстрації припинення відповідних прав. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України, підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 19.08.2020 року шляхом скасування заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS] , реконструйованої у нежиле приміщення офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2091140851101). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів в рівних частках підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачами за подання позову та розгляд судом заяви про забезпечення позову, пропорційно до задоволеної частини вимог. Так, судом встановлено, що позивачами було сплачено судовий збір в загальній сумі 8\~828 грн. 20 коп., в т.ч. позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в загальній сумі 3\~363 грн. 20 коп. (а.с. 62-65, т.1)., [PERSON] сплачений судовий збір в загальній сумі 5465 грн. 00 коп. (а.с. 51, 66-71, т.1), в т.ч. за подання заяви про забезпечення позову- 420 грн. 40 коп. (а.с. 51, т.1) Позов містить 5 вимог немайнового характеру. Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня року, в якому подається заява, за розгляд заяви про забезпечення позову 0,2 розміру відповідного прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102 грн. 00 коп. Таким чином, розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання відповідного позову та заяву про забезпечення позову складає 4\~624 грн. 40 коп. (2102 грн. 00 коп.*0,4*5 + 2102 грн. 00 коп.*0,2). Надмірно сплачений судовий збір в сумі 4\~203 грн. 80 коп. може бути повернений позивачам за їх заявам відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Судом задоволено три вимоги немайнового характеру (визнано недійсним договір дарування та договір іпотеки, скасовано накладену нотаріусом заборону відчуження майна). Таким чином з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в загальні сумі 2\~774 грн. 64 коп. (2102 грн. 00 коп.*0,4*3+ 2102 грн. 00 коп. * 0,2/5*3) Вказана сума підлягає стягненню з відповідачів в наступному порядку. Сума судового збору за подання позову в загальному розмірі 2522 грн. 40 коп. (2102 грн. 00 коп.*0,4*3) підлягає стягненню в рівних частках з кожного на користь кожного з позивачів по 1261 грн. 20 коп. Судовий збір, сплачений [PERSON] за подання заяви про забезпечення позову пропорційно до задоволеної частини вимог підлягає стягненню з відповідачів в сумі 252 грн. 24 коп. в рівних частках на його користь, й загальна суму судового збору, що підлягає стягненню на його користь становить 1513 грн. 44 коп. (1261 грн. 20 коп. + 252 грн. 24 коп.).

Outcome: partial