Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є його колишньою дружиною, від спільного шлюбу з якою вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З липня 2000 року неповнолітній син проживає з ним. Відповідач, яка проживає окремо, добровільно не бере участі в утриманні сина, а відрахування аліментів з її доходів почали здійснюватися лише після подання позивачем судового наказу державному виконавцю для примусового стягнення аліментів. Додаткових витрат, ніж аліменти, на утримання [PERSON] відповідач не здійснює. З липня 2020 року відповідач повністю припинила спілкування з сином, її не цікавить доля дитини. Після розлучення сторін, що відбулось 09.08.2016, [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Ще до розірвання шлюбу, через постійні скандали та сварки з боку [PERSON] , він був вимушений змінити місце проживання. Після розлучення позивач утримував сина, приймав участь у його вихованні. З 2015 року у [PERSON] погіршились взаємовідносини з сином, вона його постійно сварила, ображала, не годувала. За [PERSON] доглядала літня матір позивача - [PERSON] . 10.07.2020 [PERSON] залишила дитину одного в незачиненому будинку, а сама на декілька днів поїхала на море. За цим фактом її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідно до постанови суду від 24.09.2020. У зв`язку із вищенаведеним, посилаючись на норми Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, Конвенції про права дитини, позивач вимушений звернутись до суду із позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Не погоджуючись із доводами, викладеними в позовній заяві, відповідач надала відзив на позовну заяву, згідно змісту якого [PERSON] зазначила, що після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати з нею. Через недостатню матеріальну допомогу з боку [PERSON] на утримання спільного сина, вона вимушена була працевлаштуватись. У разі її відсутності вдома, догляд за [PERSON] здійснювала його бабуся - [PERSON] . Після розлучення з позивачем, останній приїжджав до їх помешкання, вчиняв сварки, розкидував її речі, принижував її в присутності дітей. Остап психологічно важко сприйняв розлучення. [PERSON] при спілкуванні з сином пригнічував її авторитет, дитина стала агресивно налаштована проти неї. [PERSON] умисно створював у дитині ігроманію: придбав коштовне комп`ютерне обладнання, поповнював щомісячно онлайн-ігри. Дитина 12-18 годин на добу проводила в онлайн-чаті. Через комп`ютерну залежність у Остапа погіршився зір, зник апетит, погіршилась шкільна успішність. Вона як матір перестала бути для дитини авторитетом. З цього приводу вона неодноразово зверталась до керівництва школи, служби у справах дітей, з батьком проводились профілактичні бесіди. Були отримані рекомендації щодо роботи з медіаторами та психологами для налагодження стосунків між батьками та сином, проте [PERSON] відмовлявся від цього напрямку роботи. Після проведення фахівцями служби управління у справах дітей із батьком роз`яснювальної бесіди, за її згоди, син переїхав на постійне місце проживання батька, де мешкає і надалі. Після цього, за позовом [PERSON] було винесено рішення суду від 10.08.2021 про визначення місця проживання дитини з батьком, проти якого вона як матір не заперечувала, з урахуванням бажання безпосередньо сина. Вона як матір регулярно сплачує аліменти [PERSON] на утримання сина. Після того як син почав проживати з батьком, останній негативно настроював дитину проти неї, внаслідок чого [PERSON] перестав спілкуватись з нею, ігнорувати її дзвінки та повідомлення. Про життя дитини вона дізнається через знайомих, вчителів сина. Їй не байдуже життя сина і вона дійсно хоче з ним спілкуватись, опікуватись. З огляду на це, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні позивач [PERSON] , який допитувався в порядку ст. 234 ЦПК України, та його представник - адвокат Ворона О.В., підтримали доводи позовної заяви, підтвердили факти викладені у позові, просили його задовольнити. Зазначили, що метою цього позову є захист прав неповнолітнього [PERSON] , який позбавлений материнської опіки, на даний час та у майбутньому, щоб унеможливити звернення у подальшому відповідачки [PERSON] до повнолітнього [PERSON] з вимогами щодо її утримання. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Трачук Н.І., заперечували щодо задоволення позовних вимог, вважаючи їх надуманими, необґрунтованими. Вважають, що метою звернення до суду з відповідними позовом з боку позивача є помста, бажання спричинити біль та страждання відповідачу. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, долю позову залишили на розсуд суду. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району Іванченко О.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими. Зазначила, що це питання було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини, яка прийшла до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed