Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 17.01.2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Косівського районного суду по справі №347/1830/21 від 03.11.2021 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно до досягнення дітей повноліття. На час подання позову неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. На даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їхнє лікування, відвідування необхідних гуртків, тощо. [PERSON] добровільної та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, та ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та ствердила, що утримання дітей, їх навчання, харчування, забезпечення відвідування гуртків вимагає значних коштів. Через відсутність належної матеріальної підтримки від відповідача, як батька дітей, її старша дочка змушена навчатись на безкоштовних курсах на перукаря, оскільки забезпечити інший вид навчання, позивач не в змозі через відсутність достатніх коштів. На переконання позивача, відповідач проживаючи в великому місті, має дохід, а відтак може сплачувати аліменти в більшому розмірі. При цьому будь яких підтверджуючих доказів, покращення матеріального стану відповідача, позивач [PERSON] в судовому засіданні не надала. Представник відповідача [PERSON] зазначив, що відповідач не ухиляється від утримання своїх дітей. Він справно виконує рішення суду, та сплачує аліменти визначені судом. Відповідач на даний час ніде не працює, а відтак його дохід є мінливим. В той же час відповідач, розуміє, всю відповідальність свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей, та визнає позов частково, а саме, не заперечує щодо збільшення розміру аліментів до 2 300 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Також представник відповідача ствердив, що позивач [PERSON] не надала жодних підтверджуючих доказів, щодо покращення матеріального становища відповідача, чи погіршення матеріального становища, чи стану здоров`я позивача ( [PERSON] ). В той же час адвокат відповідача, просив врахувати той факт, що дійсно на даний час відповідач проживає в Рівненській області, ніде не працює, і на теперішній час вирішується питання про його мобілізацію до лав ЗС України. Проте відповідач позов визнає частково. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.02.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 14.03.2023 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що представником відповідача частково визнано позов і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії виконавчого листа № 347/1830/21 виданого 13.12.2021 року, суд вирішив стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а. с. 7). Згідно копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.05.2007 року та серії [NUMBER] виданого 13.08.2013 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно до витяну з адресної картки, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 13). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з недостатнім розміром стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та неможливістю забезпечення належних умов утримання дітей. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2021 року). Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 2201 гривню, від 6 до 18 років - 2833 гривні. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, оскільки аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обставину не представлення позивачем інформації про її дохід, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні дітей від іншого шлюбу та наявність у нього зобов`язань фінансового характеру перед банківської установою. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа № 347/1830/21 виданого 13.12.2021 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час розмір аліментів для дітей відповідно до прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить 2201 гривню, від 6 до 18 років - 2833 гривні. Суд звертає увагу, що позивач звертаючись до суду з позовом, не надала жодних фактичних даних, на підтвердження\~обставин для\~зміни розміру\~аліментів,\~зокрема доказів,\~що підтверджують\~покращення матеріального\~становища відповідача. Позивач також не надала жодних доказів, які б свідчили про погіршення її матеріального стану, а також необхідність збільшення розміру аліментів, саме в тому розмірі, який визначений в позовній заяві. Натомість суд бере до уваги позицію самого відповідача, яку в судовому засіданні озвучив представник [PERSON] , а саме: часткове визнання позову, та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2300 гривень на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. На переконання суду, з огляду на наведене, враховуючи той факт, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття, забезпечувати належні умови виховання та розвитку дитини, часткове визнання позову, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та збільшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до виконавчого листа № 347/1830/21 до 2300 гривень щомісячно, до досягнення дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] повноліття. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073,60 грн). На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial