Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2001 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилися доньки: [PERSON] , [INFO] , яка вже повнолітня дитина, та [PERSON] , [INFO] . На цей час шлюбні відносини між ними фактично припинились, спільного господарства не ведуть. Спір з приводу поділу майна відсутній. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами. 12 вересня 2022 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2022 року за клопотанням відповідача надано подружжю строк для примирення в один місяць у зв`язку з чим зупинено провадження у справі до закінчення строку на примирення. 13 січня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська поновлено провадження у справі у зв`язку з закінченням строку на примирення подружжя, однак відомостей про їх примирення сторонами суду не надано, лише було надано відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з її виїздом за межі країни приблизно до квітня 2023 року, що також підтверджує про не примирення сторін у справі. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, строку на примирення не потребує, також не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, а також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, але відповідач заперечень проти позову суду не надала, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 14 лютого 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, відзиву не подавала, лише надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її виїздом за межі країни, однак відповідач знала про те, що в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська розглядається цивільна справа щодо неї, у зв`язку з чим, суд не приймає вказані обставини як поважні причини для відкладення розгляду справи. При цьому, позивач наполягав на задоволенні позовної заяви та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 31 серпня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено запис № 669 (а. с. 9). Від подружнього життя сторони мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що зроблено відповідний актовий запис № 736, та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 695 (а. с. 10,11). З урахуванням вказаних позивачем обставин, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не виявила бажання після розірвання шлюбу змінювати прізвище, а тому суд залишає відповідачу прізвище « [PERSON] ». Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами не відбулося, а тому суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved