Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Заявник в інтересах неповнолітньої [PERSON] у вересні 2022 року звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, і просив позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути на утримання дитини аліментів у одній другій частці від доходу (заробітку) відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги про що на адресу суду надав письмову заяву з власним підписом, висловив небажання бути батьком дитини, спілкуватись з нею, і вважав що визнання позову про позбавлення його батьківських прав відносно доньки повністю відповідає його внутрішній волі. Окрім того повністю не заперечував вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні судом з`ясована думка дитини, яка повністю підтвердила, що вона не знає за батька [PERSON] , з ним за все життя не бачилась, за батька їй є інша людина. В такому випадку рішення ухвалюється у підготовчому засіданні (ч.3 ст. 200 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що встановлено судом зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 09.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження №13 від 09.09.2008 року, де в графі «Батько» вказаний [PERSON] , в графі «Мати» вказана [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] , що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Березівським відділом реєстрації актів цивільного стан у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10.08.2022 року, а/з про смерть від 10.08.2022 року №317. 02.09.2022 року наказом служби у справах дітей Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області № 22-ОД неповнолітня [PERSON] влаштована на тимчасове виховання до родини вітчима [PERSON] .. Біологічний батько дитини від самого народження не спілкується із дитиною, участі у її вихованні, годуванні не приймає, фактично ігнорує виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] на адресу суду подав листа, яким письмово не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, отже - фактично відмовився від дитини. Тим самим відповідач визнає той факт, що є лише біологічним батьком дитини, та не бажає бути справжнім батьком, утримувати, годувати та доглядати дитину. Суд вважає доведеним той факт, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у житті дитини не приймає, чим, щонайменше, ставить під сумнів мати високе звання батька. Крім того, органом опіки та піклування Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області надано суду висновок від 26.09.2022 року № 261 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач не приймає участі у забезпеченні утримання, виховання доньки [PERSON] , забезпечення повсякденного фізичного розвитку, як складової виховання, лікування дитини, не вживає заходів щодо належного утримання дитини, що повністю доведено матеріалами справи. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки, що може мати наслідком ігнорування батьком взагалі існування дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, більш того, відповідач погодилась про доцільність позбавлення його батьківських прав, тому суд вважає можливим позбавити його батьківських прав по відношенню до дитини, як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки батька по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Щодо аліментів: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Дитина перебуває на утриманні вітчима - [PERSON] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Отже суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача в розмірі чверті від усіх видів доходу (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 08 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь держави слід стягнути 1816 грн. судового збору за вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: partial