Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

27.07.2022 [PERSON] в особі представника - адвоката Сльозки А.Ф. звернулася із позовною заявою до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Менської міської ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на наступні обставини. У період з 29.10.2009 до 18.09.2014 позивачка та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18.09.2014 шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу у них народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою, Менським районним судом Чернігівської області стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки. [PERSON] аліменти на утримання дочки не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Навчанням та вихованням дитини батько не цікавиться, не відвідує батьківські збори, шкільні та класні заходи, на контакт з вчителями не виходив, з сім`єю не проживає. Вважає що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Виконавчий комітет Менської міської ради, як орган опіки та піклування, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при міській раді від 06.05.2022 прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Сам відповідач проти позбавлення його батьківських прав не заперечував. Позивач вважає, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Взагалі не зустрічається і не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області суду від 02.08.2022 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Менської міської ради про позбавлення батьківських прав на підставі ст.ст.28,31 ЦПК України передано на розгляд Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.08.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки в судовому засіданні поданий позов підтримав, просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник служби у справах дітей Менської міської ради в заяві від 07.09.2022 просив розглянути справу без участі, враховуючи рішення виконавчого комітету від 20.05.2022 №90 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав батька» позовні вимоги підтримують. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові та за місце реєстрації. За наданою суду інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернігівській області, відповідач значиться зареєстрованим за адресою, [ADDRESS] (а.с.26). Відповідачем були отримані судові повітки на судові засідання 28.09.2022, 31.10.2022, 30.11.2022. До суду також повернулася поштова кореспонденція, надіслана відповідачу, з відмітками на довідці «Про причини повернення(досилання)» працівника «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а.с.56, 59). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18.09.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11,12). Зі свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно довідки Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім.. Т.Г. Шевченка, про те що [PERSON] навчається у 6-В класі зазначеного закладу, регулярно відвідувала заклад, завжди охайна, забезпечена всім необхідним одягом та шкільним приладдям. За інформацією класного керівника, батько учениці [PERSON] за період навчання доньки у закладі не цікавився навчанням та вихованням дитини, не відвідував батьківські збори, шкільні та класні заходи, на контакт з вчителями не виходив, з сім`єю не проживає (а.с.13). Відповідно до висновку виконавчого комітету Менської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Менської міської ради від 20.05.2022 за № 90, Менської міської ради як орган опіки та піклування, врахувавши всі обставини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Із розрахунків заборгованості по аліментах, вбачається, що станом на 31.12.022 у [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 147 225,75 грн. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 16.01.2023 зроблено висновок, що на момент відвідування комісія вважає, що в квартирі створено всі умови для дитини. У позовній заяві позивачка вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо батьківських обов`язків по вихованню дитини, який регулюється Главою 13 Сімейного кодексу України. Вирішую спір в цій справі, суд виходить з таких мотивів та норм права. Так, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Водночас Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши докази, суд встановив, що відповідач тривалий час, не відвідує та не займається вихованням дочки, не піклується про її потреби, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком. Відповідач також не бере участі в утриманні дитини, з метою забезпечення дитині належних умов життя та розвитку, що стверджується наявною в нього заборгованістю зі сплати аліментів. На переконання суду за конкретних обставин у цій справі, відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, така його поведінка свідчить про небажання змінити ставлення до виховання дитини, проявляти батьківське піклування та турботу про неї. Суд також не встановив жодних перепон, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки, або ж позивачка створювала йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Із змісту висновку виконавчого комітету Менської міської ради, вбачається, що у своїх поясненнях в ході засідання комісії, [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та погодився з відповідним рішенням членів комісії. Поведінка відповідача за час розгляду справи свідчить про те, що йому байдужа доля його дитини. Так, справа перебувала на розгляді в суді майже шість місяців. За цей час відповідач в судові засідання, будучі належним чином повідомленим не з`являвся. Свої неявки ніякими причинами не пояснював. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачкою надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню його малолітнього дочки та його небажання виховувати дитину, що полягає в тому, що він не приймає участі у вихованні дочки, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідних умов для життя. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши дочку без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачкою доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, та його негативний вплив на подальший його розвиток, що свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивачки задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved