Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Литвин Степан Йосипович, звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач - батько дитини [PERSON] , [INFO] , з часу розірвання шлюбу з позивачкою, тобто з 2015 року і по теперішній час ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Позивачка самостійно утримує і виховує дитину, рішення суду про стягнення аліментів не виконується. Ухвалою суду від 16.12.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.01.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилась, разом з тим, її представник адвокат Литвин С.Й. подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та вважається належно повідомленим про судовий розгляд на підставі п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, служба у справах дітей Ужгородської міської ради, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, разом з тим її представник подав клопотання про розгляд справи без їх участі. При прийнятті рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 23.11.2022 №811/23/01-19. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивачки, наданою у письмовому клопотанні про розгляд справи без участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2015 №308/8249/15 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.06.2010 року, відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області під актовим записом №201, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.06.2010 року - розірвано. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] - місце проживання його матері - [PERSON] . Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , ІПН - [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , ІПН - [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600,00 гривень щомісяця (шістсот гривень 00 копійок), починаючи з 10 липня 2015 року (дати звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення дитиною повноліття. Як установлено з розрахунків заборгованості по аліментах, сформованих відділом державної виконавчої служби Південно-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 14.10.2022 та від 23.06.2021 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів по виконавчому листу №308/8249/15 від 20.11.2015 станом на 14.10.2022 складає 80558,50грн. Як стверджує позивачка у позовній заяві дитина повність знаходиться на її утриманні, батько у вихованні та утриманні дитини участі не бере. Вказані обставини також підтверджуються актом обстеження умов проживання від 24.10.2022; протоколами опитування сусідів позивачки; довідкою Ужгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 ім.В.С.Гренджі-Донського від 19.10.2022 №536, іншими доказами. Висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та досліджені докази свідчать про свідоме невиконання відповідачем, як батьком, обов`язків щодо виховання своєї дитини та її матеріальному утриманні. В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач фактично з часу припинення шлюбних відносин з позивачкою, тобто, з 2015 року, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своєї дитини - [PERSON] , [INFO] , участі у її вихованні та утриманні не приймає. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, найбільше відповідає інтересам дитини та відповідатиме таким засадам сімейного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність (ч.9 ст.7 СК України). Саме такий захід підлягає застосуванню до відповідача. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду. Тому позов є підставним і обґрунтованим, підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). Судові витрати, які складаються з судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved