Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . 14.02.2014 [PERSON] складено заповіт, яким все майно заповіла позивачу. Оскільки на час смерті матері [PERSON] постійно проживала разом із нею, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину. У вересні 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи. 08.10.2019 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що 11.04.2014 року [PERSON] складено заповіт, яким заповіла відповідачу земельну ділянку. 27.04.2018 року відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину. Позивач зазначає, що оскільки на день смерті матері вона мала повних 62 роки, то вона має право на обов`язкову частину спадщини. Оскільки не має іншого способу відновити права позивача, вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. 19.09.2022 року Жашківський районний суд Черкаської області ухвалив відкрити провадження у цивільній справі. Розгляд справи провести у порядку загального провадження. Призначити підготовче засідання на 02.11.2022 року. 02.11.2022 року Жашківський районний суд Черкаської області витребував у приватного нотаріуса копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] [INFO] , враховуючи позицію сторін, суд ухвалив закрити підготовче засідання, призначити справу до розгляду на 08.02.2023 року. В судове засідання сторони не з`явились, про дату та час розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 11.04.2014 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу, яким земельну ділянку розміром 4,3194 га, яка розташована в межах Вільшанської сільської ради, кадастровий номер 7120984900:02:001:0091, заповіла [PERSON] (арк. с. 47). Вказаний заповіт позивачем під сумнів не поставлено. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. с. 8). 15.11.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (арк. с. 36). Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 4,3194 га (арк. с. 51). Обсяг спадкового майна не є спірним між сторонами. При цьому в матеріалах спадкової справи наявна довідка, видана Вільшанською сільською радою № 230 від 13.11.2017 року, відповідно до якої спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] , про інших спадкоємців, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, в сільській раді відомостей немає (арк. с. 38). 27.04.2018 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (арк. с. 67). 04.10.2019 року до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (арк. с. 71). До матеріалів спадкової справи долучена довідка № 141 від 03.07.2019 року, видана Вільшанською сільською радою, в якої зазначено, що спадкоємцем [PERSON] є донька [PERSON] , яка на день смерті проживала разом із спадкодавцем. Про інших спадкоємців, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, відомостей немає (арк. с. 72). Таким чином, в матеріалах спадкової справи наявні дві довідки, видані Вільшанською сільською радою, які підписані одними ти ж самими особами, але протилежного змісту. Проте, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено факт проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті. Частино. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). [PERSON] народилась [INFO] , на день смерті матері ( [INFO] ) їй виповнилось 62 роки. Поняття «непрацездатна особа» визначено у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Частиною 1 ст. 26 вказаного Закону, зокрема, встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно. Таким чином, встановлено, що на час смерті матері, [PERSON] досягла пенсійного віку, отже була непрацездатною дитиною спадкодавця та мало право на обов`язкову частину спадщини. В свою чергу, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV. Частиною 3 ст. 26 вказаного Закону визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач довів обґрунтованість своїх вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 82, 258, 263-265, 273 ЦПК України,

Outcome: approved