Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

05.09.2022\~року представник\~ позивача\~звернувся \~до суду\~з позовом\~до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про скасування обтяження з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що 15 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №КЗРOGK15005286, предметом якого є надання позивачу готівки у сумі 32 000, 00 доларів США у якості кредиту для купівлі квартири. В пункті 1.3. цього кредитного договору зазначено, що забезпеченням виконання позивачем зобов`язань за даним Договором, виступає іпотека квартири [ADDRESS] . Далі, в цей же день, 15 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № K3POGK15005286, предметом якого є надання позивачем в іпотеку нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири [ADDRESS] , розмір житлової площі: 45,20 кв. м., загальна площа квартири - 61,60 кв. м. В пункті 2 договору іпотеки зазначено, що іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позивача за кредитним договором від 15.12.2006 року №K3POGK 15005286, який укладений між позивачем та відповідачем. Отже, 15 грудня 2006 року позивач придбав у свою приватну власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] , розмір, житлової площі- 45,20 кв. м.; загальна площа квартири - 61,60 кв. м. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу №4625 від 15.12. 2006 року, посвічений Баришівським приватним нотаріусом Шемчук\~М.Ф. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності - 22.01.2007 рік. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором № K3POGK15005286 від 15 грудня 2006 року та повністю розрахувався з відповідачем, відповідно до умов договору та домовленостей сторін. У зв`язку з цим, 10.12.2021 року відповідач надав позивачу довідку, в якій зазначив, що "заборгованості по кредитному договору за номером №K3POGK15005286 від 15.12.2006 немає". Дата закриття кредиту - 19.09.2013 рік. 15.03.2007 року приватним нотаріусом Козіною А.В. було зареєстровано обтяження на квартиру [ADDRESS] , а саме: іпотека, реєстраційний номер обтяження - 4234479 згідно відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 18.01.2022 року позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою у добровільному порядку скасувати обтяження з його майна, так як усі зобов`язання перед відповідачем виконано в повному обсязі. В свою чергу, відповідач повідомив позивача, що право вимоги відповідачем відступлене на користь третьої особи, а тому відповідач не має можливості задовольнити вимоги позивача та вжити заходів для зняття заборони відчуження з нерухомості . Починаючи з 19.09.2013 року позивач всі взяті на себе зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Таким чином, існування відповідного обтяження, станом на сьогодні, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 08.09.2022р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 10.10.2022р. на адресу суду від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позов, згідно якого представник відповідача зазначив, що АТ КБ « Приватбанк» не є належним відповідачем по справі та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15.12.2022р. змінено неналежного відповідача по справі - АТ КБ «Приватбанк» - на належного відповідача в особі Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пи-Ел- Си (Ukrain Mortgage Loan Finance № 1 PLC (Великобританія; код 05842460 , адреса: Пелліпар Хаус, 1-й поверх, 9 Клоук Лейн, Лондон, EC4R 2RU, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії). Подальші судові засідання призначались на 17.01.2023р., 02.02.2023р.., 16.02.2023р. та переносились через неявку представника відповідача. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № КЗРOGK15005286, предметом якого є надання позивачу готівки у сумі 32 000, 00 доларів США у якості кредиту для купівлі квартири (а.с. 11-14). Згідно п. 1.3. вказаного кредитного договору, «забезпеченням виконання позивачем зобов`язань за даним Договором, виступає іпотека квартири [ADDRESS] » (а.с. 12). 15 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № K3POGK15005286, предметом якого є надання позивачем в іпотеку нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири [ADDRESS] , розмір житлової площі: 45,20 кв. м., загальна площа квартири - 61,60 кв. м.(а.с. 15- 19). В пункті 2 договору іпотеки зазначено, що іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позивача за кредитним договором від 15.12.2006 року № K3POGK 15005286, який укладений між позивачем та відповідачем. 15 грудня 2006 року позивач придбав у свою приватну власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] , розмір, житлової площі- 45,20 кв. м.; загальна площа квартири- 61,60 кв. м. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу №4625 від 15.12. 2006 року, посвічений Баришівським приватним нотаріусом Шемчук М.Ф. (а.с. 20-22). Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності - 22.01.2007 рік (а.с. 24). Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором № K3POGK15005286 від 15 грудня 2006 року та повність розрахувався з відповідачем, відповідно до умов договору та домовленостей сторін. У зв`язку з цим, 10.12.2021 року відповідач надав позивачу довідку, в якій зазначив, що "заборгованості по кредитному договору за номером № K3POGK15005286 від 15.12.2006 немає". Дата закриття кредиту - 19.09.2013 рік. 15.03.2007 року приватним нотаріусом Козіною А.В. було зареєстровано обтяження на квартиру [ADDRESS] , а саме: іпотека, реєстраційний номер обтяження - 4234479 згідно відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 18.01.2022 року позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою у добровільному порядку скасувати обтяження з його майна, так як усі зобов`язання перед відповідачем виконано в повному обсязі. В свою чергу, відповідач повідомив позивача, що право вимоги відповідачем відступлене на користь третьої особи, а тому відповідач не має можливості задовольнити вимоги позивача та вжити заходів для зняття заборони відчуження з нерухомості (а.с. 51-54). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватно власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами, відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, пpo усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним тощо. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з частиною 8 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Пункт 3 частини 2 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Згідно пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме, накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи той факт, що починаючи з 19.09.2013 року позивач всі взяті на себе зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, існування відповідного обтяження, станом на сьогодні, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved