Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитини» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 31 березня\~2022 року у справі №161/15464/21 за позовом [PERSON] до КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Суд поновив його на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради з 31 липня\~2021\~року, стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня\~2021\~року по 30 березня\~2022\~року у розмірі\~101 233,73 грн., моральну шкоду в розмірі 4 000,00 гривень, судовий збір у розмірі 908,00 грн і судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 000 гривень, а в решті позовних вимог відмовлено. На виконання постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 11.04.2022\~року КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради було видано наказ №263-0C/К про поновлення його на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення. Постановою Волинського апеляційного суду від 19.07.2022\~року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня\~2022\~року в даній справі було скасовано, а позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Позивача поновлено на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради з 31 липня\~2021\~року, з відповідача стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня\~2021\~року по 30 березня\~2022\~року у розмірі\~101 233,73 грн., моральну шкоду в розмірі 4 000,00 гривень, судовий збір у розмірі 908,00 грн. і судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 4 000,00 гривень, а в решті позовних вимог відмовлено. Незважаючи на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 31 березня\~2022\~року [PERSON] був поновлений на роботі і невідкладно допущений до роботи, а відповідачем був виданий наказ №263-0C/К про поновлення його на посаді лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення, однак адміністрація закладу його до роботи не допустила, оскільки 12.04.2022\~року наказом №264-0C/К про призупинення з ним з вказаної дати і до закінчення в Україні періоду воєнного стану. Лише після розгляду апеляційної скарги відповідача адміністрація КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради видала накази №454-0C/к від 28.07.2022\~року про поновлення позивача на роботі з 31.07.2022\~року і наказ №455-0C/К від 28.07.2022\~року, яким було внесено зміни до наказу №264-0C/К від 12 квітня\~2022\~року. За його заявою, відповідач наказом №74-відп. від 29.07.2022 року за період роботи з 29.12.2021\~року по 29.12.2022\~року надав [PERSON] відпустку терміном 31 календарних днів, тобто по 28.08.2022\~року. За згодою сторін 30.08.2022\~року він був звільнений з посади лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.09.2022\~року по справі №161/7449/22 за його позовом про визнання наказів №455-ОС/К від 28.07.2022\~року і №264-0C/К від 12 квітня\~2022\~року недійсними, судом постановлено задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. А тому просить стягнути з КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня 2022 року по 28 липня 2022 року за 85 робочих днів - 51\~526,15 грн, а також понесені витрати за надану правничу допомогу в розмірі 4\~400 грн та судовий збір. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14.10.2022 було відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з хворобою. Проте, жодних доказів, поважності причин неявки представника відповідача в судове засідання, заява не містить. Суд ухвалив: заяву представника відповідача визнати безпідставною, оскільки на підтвердження поважності причин неявки представник відповідача не надав належних та допустимих доказів. Розгляд справи продовжити за відсутності представника відповідача. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Право на працю\~одне з пріоритетних соціальних прав, закріплених в\~Конституції України. У\~ст. 43 Конституції України\~встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно з ч. 1\~ст. 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1\~ст. 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у ч. 1\~ст. 10 ЦПК України. Відповідно до змісту\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові від 25 липня 2018 року у справі № 552/3404/17 Верховний Суд визначив природу вимоги про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, та дійшов висновку, що такий спір є спором про оплату праці, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга\~статті 233 КЗпП України. Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частині другій\~статті 233 КЗпП України. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013\~зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою,\~який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного\~рішення Конституційний Суд\~України\~розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині 2\~статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь-яким строком. Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених\~законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника. До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання\~рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України). Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Колегія суддів Верховного Суду зазначила про те, що спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою\~статті 122 КАС України. ВС зауважив, що указані положення\~КАС України\~не містять норми, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. КАС ВС дійшов висновку, що право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту. Суд касаційної інстанції зазначив, що вимоги позивача стосуються стягнення належної йому заробітної плати, які, відповідно до\~статті 233 КЗпП України\~(в редакції, що діяла на час\~спірних правовідносин), не обмежуються будь-яким строком звернення до суду. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.09.2022 у справі №161/7449/22 за позовом [PERSON] до КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про скасування наказів щодо призупинення трудових відносин, позов задоволено, ухвалено визнати незаконними наказ комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради №264-ОС/К від 12 квітня 2022 року та наказ №455-ОС/К від 28 липня 2022 року, яким внесено зміни до п. 1 згаданого наказу від 12.04.2022 року про призупинення з [PERSON] , як лікарем-хірургом дитячого хірургічного відділення, трудового договору з 12 квітня 2022 року і до 28 липня 2022 року та скасувати їх дію та стягнути з комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] 992 грн. 40 коп. судового збору(а.с.10-11). Постановою Волинського Апеляційного суду від 17.11.2022 у справі за позовом [PERSON] до КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про скасування наказів щодо призупинення трудових відносин, апеляційну скаргу відповідача КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради залишено без задоволення, рішення Луцького міськрайонного суду від 06.09.2022 у справі №161/7449/21 залишено без змін (а.с.47-50). Вищевказана постанова набрала законної сили з дня її проголошення. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.03.2022 у справі №161/15464/21 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позовні вимоги задоволено частково, ухвалено поновити [PERSON] на посаді лікаря-хірурга дитячого дитячого хірургічного відділення Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року, стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101 233,73 грн, стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] 4\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908,00 грн., стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 7\~000,00 грн., рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді лікаря-хірурга дитячого дитячого хірургічного відділення Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року, - допустити до негайного виконання (а.с. 64-66). Постановою Волинського Апеляційного суду від 19.07.2022 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня\~2022\~року у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційну скаргу відповідача КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради задоволено частково, рішення Луцького міськрайонного суду від 31.03.2022 у справі №161/15464/21 скасовано, позов задоволено частково, постановлено поновити [PERSON] на посаді лікаря-хірурга дитячого дитячого хірургічного відділення Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року, стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101 233,73 грн, стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] 4\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908,00 грн., стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 7\~000,00 грн., рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді лікаря-хірурга дитячого дитячого хірургічного відділення Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 31 липня 2021 року, - допустити до негайного виконання (а.с.59-63). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що позивач за згодою сторін був звільнений з посади лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради 30.08.2022\~року. Постановою Волинського Апеляційного суду від 19.07.2022 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня\~2022\~року у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягнуто з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2021 року по 30 березня 2022 року у розмірі 101 233,73 грн., то вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.04. 2022 року по 28.07.2022 року підлягає до задоволення. Згідно з частиною першою статті 47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4\~ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. У постанові Волинського Апеляційного суду від 19.07.2022 у справі №161/15464/21 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради про поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу вказано, що середньоденний заробіток позивача становить 606,19 грн. Відповідно до п. 21\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13від 24.12.1999 року\~при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ№ 100 від 08.02.1995року\~(далі\~Порядок). Отже, з врахуванням вимог Порядку, оскільки середньоденна заробітна плата позивача складала 606,19 грн., а за період з 01.04.2022 по 28.07.2022 року було 85 робочих днів, (606,19грн. * 85 робочих днів), то сума коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2022 по 28.07.2022 року, включно, становить 51\~526,15 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 400 грн. судових витрат з надання професійної правничої допомоги, розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги від 04 жовтня 2022 року, актом прийому-передачі виконаних робіт від 07 жовтня 2022 року, в якому містить їх детальний опис, квитанцією від 11 жовтня 2022 року на суму 4400 грн (а.с.12-13). Правових підстав для зменшення цих витрат, суд не знаходить, а сам їх розмір відповідає складності справи та виконаним адвокатом роботам (наданим послугам). У зв`язку із задоволенням позову, всі судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved