Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

У листопаді 2021 року виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, як орган опіки та піклування звернувся до суду із даним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 03 липня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. З 2021 року справу дитини [PERSON] передано під супровід сектору «Служба у справах дітей та сім`ї» Виконавчого комітету Калитянської селищної ради. Дитина взята на облік, як така, що залишилась без батьківського піклування, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2019 року у [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Дитину [PERSON] залишено без батьківського піклування, з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 716 від 16 серпня 2018 року влаштовано до Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». Згідно з листом, наданим Комунальним закладом Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» № 01-10-158 від 22 березня 2021 року, відповідач дитину не навідує. З закладом не листується, життям та здоров`ям доньки не цікавиться. З 2018 року відвідав доньку 15 разів. Квартира, в якій проживала сім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у занедбаному стані, порушено санітарно-гігієнічні норми, в квартирі кілька років ніхто не проживає, що підтверджується актом обстеження умов проживання та актом обстеження на підтвердження фактичного не проживання в житловому приміщені. За повідомленням голови ГО ВО «Асоціація воїнів АТО «Київська Русь» від 30 липня 2018 року про перебування новонародженої дитини [PERSON] в небезпеці за адресою: [ADDRESS] , здійснювався виїзд комісії у складі спеціалістів служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради. Крім того, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 03 серпня 2018 року [PERSON] пояснював, що йому немає де проживати з дитиною, погоджувався про відібрання у нього доньки без позбавлення його батьківських прав. Згідно з інформацією, наданою Центром надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Калитянської селищної ради, відповідач не має власного житла, не відомо чи він покращив житлово-побутові умови, сприятливі для проживання дитини, інформація про офіційне працевлаштування відсутня. На думку органу опіки та піклування відповідач не зможе забезпечити спеціальний догляд та лікування дитині, яка згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 17 серпня 2020 року потребує такого догляду у зв`язку з наявними захворюваннями. Своїх батьківських обов`язків відповідач не виконує. Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач Виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, як орган опіки та піклуванняне з`явився, представник позивача Чернуха Т.М. направила до суду 01 лютого 2023 року заяву про розгляд справи про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітейбез її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03 липня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області). Згідно із відповіддю на запит щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області вх. № 10240 від 11 листопада 2021 року, [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 02 квітня 2019 року. Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 716 від 16 серпня 2018 року [PERSON] влаштовано до Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». 10 травня 2019 року розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 177 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням виконавчого комітету Калитянської селищної ради № 181 від 18 червня 2021 року малолітню [PERSON] взято на первинний облік як дитину, яка залишилася без батьківського піклування. Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2019 року у [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а мати дитини - [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Згідно з повідомленням виконавчого комітету Калитянської селищної ради вих. № 1243 від 07 червня 2021 року [PERSON] , не позбавлений батьківських прав, відповідно до листа Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» № 01-10-158 від 22 березня 2021 року, з 07 лютого 2021 року свою малолітню дитину не відвідує, життям та здоров`ям її не цікавиться. Відповідно до акту обстеження умов проживання № 15 від 12 листопада 2020 року, в квартирі [ADDRESS] тривалий час ніхто не проживає, знаходиться у занедбаному стані, порушено санітарно-гігієнічні норми, відсутня водо-, електро-, газопостачання. У висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, наданого органом опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області зазначено про те, що, [PERSON] нехтує виконанням батьківських обов`язків, малолітня [PERSON] залишена без батьківського піклування, з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 716 від 16 серпня 2018 року влаштовано до Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2019 року у [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до листа Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» № 01-10-158 від 22 березня 2021 року, [PERSON] з 07 лютого 2021 року свою малолітню дитину не відвідує, життям та здоров`ям її не цікавиться, 3 2018 року відвідував дитину лине 15 разів. У зв`язку з чим, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї доньки, не цікавиться їх життям та здоров`ям, участі у матеріальному утриманні не приймає. Висновок органу опіки та піклування по доцільність позбавлення батьківських прав є достатньо обґрунтованим, суд погоджується із ним. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то суд керується наступним. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину підлягають стягненню з дня звернення до суду із даним позовом про позбавлення батьківських прав, тобто з 03 листопада 2021 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача по користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 1 816 грн. 00 коп.

Outcome: approved