Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

10.10.2022 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. 11.10.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 05.12.2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. В обґрунтування позову позивач зазначив, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 09.06.2012 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №300, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2016 року було розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 334/7458/19) від 28.10.2020 року та Постановою Запорізького апеляційного суду від 03.03.2021 року місце проживання дитини було визначено з ним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 334/1162/20) від 15.04.2021 року припинено стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. З 29.01.2020 року їх син проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , та з того часу відповідач не займається утриманням та вихованням дитини. На даний час вони з відповідачем мешкають окремо та дитина повністю перебуває на його утриманні, його пропозицію домовитись про участь відповідача в утриманні сина вона залишила без відповіді, тому вважає, що відповідач зобов`язана утримувати дитину. Місце роботи відповідача йому не відомо, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача задовільне, вона має можливість надавати допомогу на утримання та виховання сина, так як інших стягнень з відповідача не здійснюється. Прохає стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) матері, щомісяця, з дня подачі заяви до суду до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, 10.10.2022 року надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», та оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України на 30.01.2023 року, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не надала, відзив на позов не подала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народився позивач [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий 12.12.2003 року Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області. [INFO] народилася відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. 09.06.2012 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №300, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2016 року було розірвано. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2020 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 334/7458/19) від 28.10.2020 року та Постановою Запорізького апеляційного суду від 03.03.2021 року визначено місце проживання дитини з позивачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 334/1162/20) від 15.04.2021 року припинено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2016 року. З 29.01.2020 року дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та з того часу відповідач не займається утриманням та вихованням дитини. На даний час сторони мешкають окремо та дитина повністю перебуває на утриманні позивача, його пропозицію домовитись про участь відповідача в утриманні сина вона залишила без відповіді. Місце роботи відповідача не відомо, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача задовільне, вона має можливість надавати допомогу на утримання та виховання сина, так як інших стягнень з відповідача не здійснюється. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів,\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі на час розгляду справи не перебувають у шлюбі, мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком з 29.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному утриманні позивача, домовленості між сторонами про способи виконання обов`язку утримувати сина не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судових витрат не поніс, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved