Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що з 18.09.2015 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.03.2021 шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01.03.2021 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10.02.2021 року до повноліття дитини. Крім того, позивач зазначає, що перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких у них народилось двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день вказані відносини припинились та діти проживають з їх матір`ю - [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2021 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.08.2021 року і до повноліття дітей. Таким чином, відповідно до вказаних рішень з позивача на користь відповідачів щомісячно стягується 58,3% усіх його видів доходів, що є значною сумою для нього. На підставі викладеного, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на підставі рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01.03.2021з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку з усіх його видів доходів, а також розмір аліментів, що стягуютьсяна користь [PERSON] на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2021 з 1/3 частини на 1/6 частину заробітку з усіх його видів доходів. Ухвалою судді від 02.11.2022 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.01.2023, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення заявлених позовних вимог про зменшення розміру аліментів залишила на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Зазначила, що не погоджується зі зменшенням суми аліментів, що стягуються на її користь на утримання двох дітей, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим навіть аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх видів доходів позивача, призначені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2021, не повністю задовольняють потреби дітей на одяг, ліки, харчування, тощо. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що з 18.09.2015 позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.03.2021 шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01.03.2021 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10.02.2021 року до повноліття дитини. Крім того, як зазначає позивач, він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких у них народилось двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день вказані відносини припинились та діти проживають з їх матір`ю - [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2021 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.08.2021 року і до повноліття дітей. Відповідно до довідки б/н, виданої ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» [PERSON] працює на посаді охоронника та за період з липня 2022 року по грудень 2022 року його сукупний заробіток без урахування податків та зборів склав 142 156,68 грн. Зокрема, за грудень 2022 року дохід [PERSON] без урахування податків та зборів становить 13638,46 грн. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його майновий стан погіршився, оскільки на сьогоднішній день він сплачує аліменти за двома виконавчими документами на утримання трьох дітей, що в свою чергу складає значну долю від його доходів та перевищує 50% його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Щодо посилання позивача на те, що стягнення за виконавчими листами перевищує 58,3 % його доходів, суд зазначає, що, дійсно, законами України встановлено обмеження щодо максимального розміру відрахувань із заробітної плати, так, зокрема, положеннями статті 128 Кодексу законів про працю України, статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що при відрахуванні заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят відсотків заробітку. Разом з тим, вказане обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З урахуванням наведеного, аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи думки сторін, майновий стан сторін, той факт, що позивач є працездатним, має постійний заробіток, відповідач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги, змінивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь [PERSON] на підставі рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01.03.2021 у справі № 650/184/21 на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, з урахуванням залишення розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] , без змін, становитиме 50% щомісячного доходу позивача.

Outcome: partial