Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

23 лютого 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит- Капітал»), в якому просить визнати виконавчий напис №33796 вчинений 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі виконавчого напису №33796 вчиненого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. відкрито виконавче провадження №65602996 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 15543 грн 98 коп. Позивач [PERSON] вважає, що при винесенні виконавчого напису, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, безспірність заборгованості, чим порушив норму закону. 23 лютого 2022 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 23 лютого 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження відповідача. (а.с.30) 27 січня 2023 року відповідачем ТОВ «ФК Кредит-Капітал» надане клопотання, в якому просить відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу та відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с.37-41) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із виконавчим написом вчиненим 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором №2808422 від 05.07.2020 укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №57-МЛ від 24.12.2020 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Також, у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 24.12.2020 по 27.02.2021. Загальна суму заборгованості 15543 грн 98 коп. Виконавчий напис набирає чинності з дати вчинення та має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. (а.с. 12) З постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2021 постановленою приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. (ВП №65602996), вбачається відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №33796 виданого 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу\~ Гораєм О.С., з вимогою про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 15543 грн 98 коп. (а.с. 21) Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XI (далі - Закон №3425-XI), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 88 Закону №3425-XI, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Пункту 2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт 2 був внесений до Переліку на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в адміністративній справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». У зв`язку з наведеним у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. В продовження, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованість перед кредитором. Однак, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не надав суду доказів того, що стягувачем надавалися документи, які передбачені зазначеним вище Порядком. [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, не було перевірено надіслання такої вимоги та отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи не пропущено кредитором строк позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту тощо. Із урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. В матеріалах справи міститься клопотання позивача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь неї понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн. (а.с.38) Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року за №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтверджені витрати на правову допомогу, додано Угоду про надання правової допомоги від 01.02.2022, акт наданих послуг до угоди про надання правової допомоги від 01.02.2022. Зокрема, в Акті\~ наданих послуг до угоди про надання правової допомоги від 01.02.2022 вказано, що станом на момент підписання цього акта сума коштів у розмірі 4000 грн є оплаченою клієнтом [PERSON] (підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню -3000 грн, підготовка клопотання про витребування доказів 1000 грн.) (а.с.38-40). Враховуючи вказане вище, суд приходить висновку про задоволення клопотання\~ позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №0.0.2456767052.1 від 14.02.2022, вбачається, що сплачено судовий збір за позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 992 гривні 40 копійок. (а.с.1) З врахуванням вищезазначеного, з відповідача\~ на користь позивача, слід стягнути судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved