Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

16 грудня 2022 року Великоберезовицька селищна рада в інтересах малолітньогосина [PERSON] , звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , органу опіки і піклування Великоберезовицької селищної ради для вирішення питання його влаштування; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1136 грн. щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини, яка народилася [INFO] . 09 листопада 2021 року службою у справах дітей Великоберезовицької селищної ради малолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з вживанням матір`ю психоактивних речовин та невідкладним станом матері дитини, що є прямою загрозою життю та здоров`ю хлопчика та перебуванням батька в місцях позбавлення волі. 10 листопада 2021 року [PERSON] написала заяву про відмову від новонародженої дитини, а 12 листопада 2021 року - заяву, в якій просила голову Великоберезовицької селищної ради влаштувати новонароджену дитину на повне державне утримання в КНП «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» Тернопільської обласної ради терміном на 6 місяців, у зв`язку з складним матеріальним становищем та заву від 10 листопада 2021 року про відмову від новонародженого сина залишити без розгляду. На підставі рішення виконавчого комітету Велиборезовицької селищної ради від 10 грудня 2021 року малолітнього [PERSON] влаштовано в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради, в якому він перебуває на даний час. 26 травня 2022 року [PERSON] просила орган опіки і піклування продовжити перебування її малолітньої дитини на повному державному утриманні у даному закладі терміном на 6 місяців, оскільки вона проходить реабілітацію від наркологічної залежності. Рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 09 червня 2022 року продовжено термін перебування дитини у даному закладі на 6 місяців. З липня 2022 року [PERSON] перебуває у м. Тернопіль, однак не виявила самостійного бажання побачити дитину чи повернути у сім`ю, хоча орендує квартиру поруч з закладом, в якому перебуває її син [PERSON] . [PERSON] не забезпечує дитину матеріально, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не зустрічається з сином, не спілкується з ним, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] лише один раз з`явилася у КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради, більше не цікавилася станом здоров`я та вихованням сина, не телефонувала. У заяві від 05 грудня 2022 року, написаній на ім`я Великоберезовицького селищного голови, [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з неможливістю належним чином виконувати батьківські обов`язки, займатися його вихованням, матеріально утримувати. Батько дитини [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі та 02 грудня 2022 року надіслав на електронну адресу органу опіки і піклування письмове повідомлення, в якому зазначив, що він не є біологічним батьком [PERSON] і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо нього. З цих підстав просять позов задовольнити. Відповідачі не скористалися своїм правом надати відзив на позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 08 лютого 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник Великоберезовицької селищної ради в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених в ньому. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечила. Від відповідача [PERSON] , який відбуває покарання у Львівській установі виконання покарань (№19) ДУ Міністерства юстиції України, надійшла заява, згідно якої він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , справжність підпису на якій засвідчено начальником ДУ «Львівська установа виконання покарань». Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками кого записано - « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 листопада 2021 року, виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено актовий запис за № 2527. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за №00033764966 від 18 листопада 2021 року встановлено, що відомості про батька [PERSON] зазначено відповідно до ст.133 СК України (якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 листопада 2022 року, виданим повторно Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ), 21 грудня 2018 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено актовий запис № 567. 08 листопада 2021 року у службу у справах дітей Великобереовицької селищної ради надійшов лист від КНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр» «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради, у якому зазначено те, що у даному закладі громадянка [PERSON] , [INFO] , народила дитину, та повідомила медичним працівникам, що вона зловживає наркотичними засобами. 09 листопада 2021 року малолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з наявними ознаками наркотичного сп`яніння, перебуванням матері під дією психоактивних речовин та невідкладним станом батьків дитини, що є прямою загрозою життю і здоров`ю хлопчика. Фахівцем КУ «Центру надання соціальних послуг Великоберезовицької селищної ради» [PERSON] 09 листопада 2021 року складено Акт оцінки потреб сім`ї [PERSON] , в якому зазначено, що мати написала відмову від новонародженої дитини. Вона - безробітна, не отримує державних допомог, пільг та компенсацій, має борги у «Швидко-гроші». Коло спілкування її - наркозалежні особи. Громадянка [PERSON] за місцем реєстрації у [ADDRESS] не проживає багато років. Будинок знаходиться у занедбаному стані після пожежі. 12 листопада 2021 року [PERSON] звернулася із заявою до голови Великоберезовицької селищної ради із заявою, в якій просила влаштувати новонароджену дитину [PERSON] , [INFO] , на шість місяців у КНП «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» у зв`язку із складним матеріальним становищем, заяву про відмову забрати дитину з лікувального закладу від 10 листопада 2021 року просила залишити без розгляду. 12 листопада 2021 року із [PERSON] проведено бесіду, в ході якої було з`ясовано, що одразу після виписки із КНП «Тернопільського обласного клінічного перинатального центру «Мати і дитина» молодший брат [PERSON] забирає її у м. Львів на лікування у наркологічний центр «Нове життя» тривалістю на 5 місяців. Як вбачається з довідки № 113 від 16 грудня 2021 року, виданої головою правління ГО «СІМ ДОРІГ» Куліш К.В., [PERSON] прийняла рішення пройти курс реабілітації за програмою психологічної реабілітації в центрі психологічної реабілітації ГО «СІМ ДОРІГ» з 12 листопада 2021 року за адресою: м. Малехів Жовківського району Львівської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 10 грудня 2021 року № 238 «Про влаштування [PERSON] , [INFO] , на повне державне утримання в Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради, [PERSON] направлено на повне державне утримання в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради. У заяві від 26 травня 2022 року [PERSON] просила продовжити терміном на 6 місяців перебування її сина [PERSON] в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради у зв`язку з продовженням курсу лікування у реабілітаційному центрі «Назарет» м. Дрогобич. З довідки № 081 від 02 травня 2022 року, виданої головою ЗРЦ «Назарет» УГКЦ, встановлено, що [PERSON] з 12 лютого 2022 року проходить реабілітацію від наркотичної залежності у Загальноцерковному реабілітаційному центрі «Назарет» УГКЦ, що діє при БФ «Карітас Самбірсько-Дрогобицької Єпархії УГКЦ». Орієнтований термін проходження повної реабілітації - 1 рік. Згідно рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 09 червня 2022 року № 149 продовжено перебування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради, терміном на 6 місяців, на повному державному утриманні. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 08 лютого 2022 року, виданої старостою Петриківського старостинського округу с. Петриків Великоберезовицької селищної ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані шестеро братів. Згідно довідки, виданої старостою Петриківського старостинського округу с. Петриків Великоберезовицької селищної ради від 08 лютого 2022 року, [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження умов проживання від 18 листопада 2022 року в [ADDRESS] , встановлено, що санітарний стан житлового приміщення незадовільний, відсутня підлога у кімнатах, стіни не поштукатурені, пічне опалення, будинок після пожежі, потребує капітального ремонту; для проживання дитини умови відсутні. Згідно з довідкою, наданою КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради від 02 грудня 2022 року № 291 [PERSON] з`явилася у закладі 07 листопада 2022 року у присутності працівника служби у справах дітей, принесла великий пакунок з гостинцями для сина, проте хлопчик неохоче йшов на контакт з малознайомою людиною. Через деякий час дитина адаптувалася та гралася з мамою. Більше мама не цікавилася станом здоров`я та вихованням сина, не телефонувала. У заяві від 05 грудня 2022 року, написаній на ім`я Великоберезовицького селищного голови, [PERSON] не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що не може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, займатися його вихованням та матеріальним утриманням. Також у заяві вказала, що [PERSON] , [INFO] , не є біологічним батьком її сина, батько дитини помер. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , на даний час перебуває у місцях позбавлення волі. Відповідно до листа Львівської установи виконання покарань (№ 19) Міністерства юстиції України, засуджений [PERSON] , 1989 року народження, - з 02 грудня 2020 року тримається в установі, прибув з ДУ «Личаківська виправна колонія (№ 30)» (І справа - засуджений 16 липня 2014 року за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6,12; 187 ч. 4 КК України до 14 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ІІ справа - засуджений 18 червня 2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі). 02 грудня 2022 року [PERSON] надіслав на електронну адресу служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради письмове повідомлення, в якому зазначив, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо нього. Рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 09 грудня 2022 року № 414 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розглянувши справу суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Підставою для позбавлення батьківських прав позивачем зазначено, що відповідачі не приймають участі у вихованні дитини, не цікавляться його життям та станом здоров`я, не зустрічаються та не спілкуються з ним, не виявляють бажання піклуватись про дитину, батько знаходиться в місцях позбавлення волі та не визнає себе біологічним батьком дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає доведеним той факт, що батьки належним чином не виконують батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дитини. До суду було надано висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. Оцінивши докази в їх сукупності, а саме те, що малолітній [PERSON] одразу після народження був влаштований на повне державне утримання в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради за заявою матері [PERSON] , яка зловживає наркотичними засобами, після влаштування у даний заклад [PERSON] не виявила самостійного бажання повернути дитину у сім`ю, не забезпечувала дитину матеріально, не цікавилася її життям та станом здоров`я, не зустрічалася з сином, не спілкувалася з ним, батько [PERSON] , який перебуває в місцях позбавлення волі, життям сина не цікавиться зовсім, біологічним батьком себе не вважає, зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, свідчать про свідоме усунення та нехтування батьками своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітньої дитини. Враховуючи наведені обставини, а також те, що відповідачі не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав, суд доходить висновку, що слід позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд доходить висновку, що саме рішення про позбавлення батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляє можливості піклуватися про нього його батькам за їх бажанням, та за правилами статті 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Статтею 167 СК України встановлено порядок влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Так, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим (ч. 4 ст. 167 ЦК україни). Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 ЦК України). Враховуючи те, що судом не встановлено осіб, яким може бути переданий малолітній [PERSON] , які б зверталися з відповідною заявою, його необхідно передати органу опіки і піклування для вирішення питання його влаштування. Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 Сімейного кодексу України, встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати (частина друга статті 247 СК України). Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1136 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 184 сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 182 сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи вказану позовну вимогу в межах позовних вимог, суд зауважує, що законом не передбачено стягнення аліментів солідарно, тому задоволенню підлягає позовна вимога про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з кожного батьків по 568 гривень (1136 грн / 2 = 536 грн), але не менше ніж 25 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що з [PERSON] та [PERSON] в користь законних представників неповнолітнього слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 568 гривень, але не менше ніж 25 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, починаючи стягувати з 16 грудня 2022 року і до досягнення повноліття. У разі якщо законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від відповідачів, аліменти перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, з [PERSON] та з [PERSON] в користь держави слід стягнути по 1984, 80 гривень. судового збору (за кожну з вимог: про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів, - по 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Outcome: approved