Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вони з відповідачем від шлюбу мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має дохід, тому може сплачувати аліменти на дитину. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати подання позовної заяви. Крім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому не має змоги працювати. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дружину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. До початку судового засідання позивачка подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила суд слухати справу у її відсутність, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини не подання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до яких суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі не з`явились, у зв`язку з чим в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та вивчивши докази, надані по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи із слідуючого: У суді встановлено, що сторони 20.07.2021 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1187. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, у заявленому розмірі - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.08.2022 і до повноліття дитини. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач не подав заперечення проти стягнення аліментів з нього на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Також, суд при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтуються така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 29.08.2022 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved