Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 20 вересня 1995 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 451. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Протягом останніх 12 місяців сімейне життя між ними поступово\~погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.\~Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент ведення спільного господарства припинено. Просить розірвати шлюб, укладений 20 вересня 1995 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 451. 03.01.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Одночасно про розгляд справи розміщувалось оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов не подано. 30.01.2023 року на електронну адресу суду надійшла зава [PERSON] про визнання позову. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.09.1995 року, який був зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 451. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. \~ \~ \~ \~Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved