Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (надалі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (надалі по тексту-відповідач 2), у якому просила суд стягнути з відповідача 1 на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі - 6 625,71 грн., з відповідача 2 на користь позивача матеріальну шкоду у сумі - 43 472,70 грн. та моральну шкоду у розмірі - 10 000,00 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат, а саме: 992,40 грн. судового збору, 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 3 000,00 грн. на проведення оцінки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 листопада 2021 року о 14 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Hyundai Coupe», н.з. [NUMBER] , рухаючись по площі Амурській у м. Києві, у порушення вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.3 ПДР України, не врахувала дорожню обстановку, під час перестроювання не впевнилася, що це буде безпечним, не надала перевагу у русі транспортному засобу «Hyundai Ioniq», н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку вона мала перестроїтися, та скоїла з ним зіткнення, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 р. у справі №752/27737/21 водія [PERSON] було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyundai Ioniq», н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача 2 на момент ДТП була застрахована відповідачем 1. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. Позивач звернулась із заявою до страхової компанії та отримала страхове відшкодування у сумі 120 774,29 грн. Разом із тим, згідно зі Звітом №906/11-21 від 30.11.2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Ioniq», н.з. [NUMBER] у зв`язку з його пошкодженням у ДТП складає 136 591,92 грн. У той же час, загальна вартість понесених позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля складає 148 995,30 грн. Тому, на думку позивача, відповідач має компенсувати 130 000,00 грн. (ліміт відповідальності) - 120 774,29 грн. (виплачене страхове відшкодування) - 2 600,00 грн. (франшиза) = 6 625,71 грн. Натомість, різницю між повною вартістю відновлювального ремонту і належною страховою виплатою, на думку сторони позивача, має відшкодувати винуватець ДТП, що становить 148 995,30 грн. (фактичний розмір шкоди) - 127 400,00 грн. (належне до виплати страхове відшкодування) = 21 595,30 грн. Крім того, [PERSON] має відшкодувати позивачу втрату товарної вартості у сумі 21 877,40 грн., а разом 43 472,70 грн. Також позивачу було заподіяно моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача 2, що призвело до пошкодження автомобіля. Позивач при цьому зазнала незручностей, обумовлених необхідністю проведення ремонту автомобіля й отримання відшкодування у судовому порядку. [PERSON] оцінює заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору, на правову допомогу та проведення оцінки. Оскільки у досудовому порядку даний спір не було вирішено, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 зазначив, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування на підставі звіту від 17.12.2021 року, а звіт позивача не слід приймати до уваги. Страхова компанія не має зазначатись відповідачем у справі, оскільки лише з винної у ДТП особи підлягають стягненню непокриті страховим відшкодуванням витрати. Відтак, представник просив відмовити у задоволенні позову до відповідача 1, а також заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. У відповіді на відзив представник позивача вказав на неналежність, недопустимість та недостовірність звіту від 17.12.2021 року, на підставі якого було розраховано страхове відшкодування. Відзиві на позовну заяву від відповідача 2 не надходило. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у поданому відзиві просив суд у разі неявки у судове засідання представника розглядати справи за його відсутності. Представник відповідача 2 в судовому засіданні просив суд в задовленні позову відмовити, оскільки законом визначено обов`язок сплати страхового відшкодування виключно страховою компанією. Згідно положень ст.211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що представник відповідача 1 просив розглядати справу за його відсутності, а також беручи до уваги, що справа перебуває у провадженні суду з червня 2022 року, суддя дійшов до висновку про можливість розглянути дану справу за відсутності відповідача 1. Ухвалою судді від 27.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 03.11.2022 року до матеріалів справи долучено відзив відповідача 1 на позов на відповідь на відзив відповідача 1. Суд, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля «Hyundai Ioniq», н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 14). 06 листопада 2021 року о 14 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Hyundai Coupe», н.з. [NUMBER] , рухаючись по площі Амурській у м. Києві, у порушення вимог п.п.2.3 (б), 10.1, 10.3 ПДР України, не врахувала дорожню обстановку, під час перестроювання не впевнилася, що це буде безпечним, не надала перевагу у русі транспортному засобу «Hyundai Ioniq», н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку вона мала перестроїтися, та скоїла з ним зіткнення, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 р. у справі №752/27737/21 водія [PERSON] було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнню останнього до відповідальності в межах санкції ст.124 КУпАП (а.с. 12). У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов'язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «Hyundai Ioniq», н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За умови ч.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial