Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. \~ \~ \~ \~Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами і господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про право власності від 22.03.1993р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.1993р.; копія державного акту серії ЯК №106529 від 20.10.2012р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером 5124181200:02:001:0366, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 24.10.2022р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2022 р.; копія заповіту від 19.12.1995р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія довідки старости с.Котловина Ізмаїльського району Одеської області від 03.02.2017р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.04.2017р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 17.01.2023р.; копія заяви [PERSON] від 09.07.2013р. про відмову від спадщини за заповітом після смерті [PERSON] на користь позивачки у справі; копія заяви [PERSON] від 09.07.2013р. про прийняття спадщини після смерті дідуся; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.01.2023р. ( дата заведення спадкової справи 11.07.2013р.). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються онуками нині померлого [PERSON] та доньками [PERSON] . На ім`я [PERSON] його батьком [PERSON] був складений заповіт. За життя [PERSON] належало наступне майно: -житловий будинок із надвірними спорудами і господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 22.03.1993р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.1993р.; -земельна ділянка площею 0,2500 га із кадастровим номером 5124181200:02:001:0366, розташована по [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - згідно державного акту серії ЯК №106529 від 20.10.2012р. на право власності на земельну ділянку. За життя [PERSON] розпорядився належним йому майном, 19.12.1995р. склав заповіт на ім`я свого сина - [PERSON] , [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом (заява від 09.07.2013р.). Син померлого [PERSON] [PERSON] (спадкоємець за заповітом) 09.07.2013р. подав заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь [PERSON] , [INFO] [PERSON] помер. Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті дідуся (як спадкоємиця п`ятої черги за законом) юридично, оскільки вона своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незважаючи на прийняття спадщини позивачкою, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та присадибну земельну ділянку, про що 27.10.2022р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя її дідусь не оформив належним чином право власності на житловий будинок, не зареєстрував право на нерухоме майно у Державному реєстрі прав власності на нерухомість. Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. Що стосується оформлення прав на земельну ділянку, то оригінал державного акту про право власності на неї був спадкодавцем втрачений. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Отже, після смерті дідуся це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує (спадкоємець за заповітом відмовився від спадщини взагалі, в даний час є померлим), інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею п`ятої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, присадибну земельну ділянку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному\~випадку позивачка\~прийняла спадщину\~юридично,\~оскільки її\~воля,\~як спадкоємиці\~за законом,\~була виражена\~у її\~діях по подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, розпорядження щодо їх цільового використовування, сплата комунальних послуг тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved