Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

22.11.2022 Орган опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Одеської області про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначалось, що [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . На території села [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, її малолітні діти часто перебувають без належного догляду матері, бродяжать. Відповідачка не створила належних умов в житловому будинку для повноцінного розвитку дітей. В помешканні часто перебувають сторонні особи в стані алкогольного сп`яніння. Відповідачка також часто вживає алкоголь. Запасів продуктів харчування та палива вона не має. Діти відповідачки [PERSON] та [PERSON] з 16.08.2021 перебувають на обліку в Службі у справах дітей як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. Неодноразово сім`ю відповідачки відвідували представники Служби у справах дітей, Бакшанського старостинського округу та КУ «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради. З [PERSON] систематично проводилася роз`яснювальна робота та надавалися рекомендації щодо належного виконання батьківських обов`язків. Однак відповідачка таких рекомендації не виконує, не займається вихованням дітей, вживає алкогольні напої. [PERSON] була ознайомлена з наслідками невиконання батьківських обов`язків. Ухвалою Савранського районного суду від 07.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2023. Ухвалою Савранського районного суду від 17.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 07.02.2023. В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області - Бевзюк О.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд не відбирати у неї дітей та зазначила що вона перебуває в складних життєвих умовах. В судовому засіданні представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Одеської області Казавчинська І.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] є матір`ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.10.2016) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.10.2016) (а.с. 4, 5). Відповідно до довідки виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 10.11.2022 № 375, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). З довідки-характеристики виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 10.11.2022 № 376 вбачається, що [PERSON] , за період проживання в селі Бакша зарекомендувала себе з негативного боку. Вона зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя та безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків. Діти часто перебувають без нагляду або перебувають в інших осіб. Неодноразово діти ходили по селі оскільки [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не контролювала дітей. В будинку немає жодних умов для проживання та навчання дітей. В кімнатах брудно, дитячого одягу практично немає. Запасів продуктів та дров на зиму немає. Перебування дітей з матір`ю [PERSON] викликає тривогу через загрозу їх життю та здоров`ю (а.с.7). З листа Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Одеської області від 09.11.2022 № 01-21/1116 зокрема вбачається, що відповідачка [PERSON] з 09.02.2022 зарахована до відділення соціальної роботи для отримання соціальної послуги відповідно до Державного стандарту соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Соціальним фахівцем надавались їй рекомендації щодо належного виховання дітей, неодноразово проводились бесіди з техніки безпеки у побуті. [PERSON] надані рекомендації щодо покращення побутових умов проживання дітей. [PERSON] ознайомлена з законодавством щодо обов`язків належного утримання, виховання та навчання дітей. Неодноразово надавалась натуральна допомога продуктами харчування. За сприяння фахівця з соціальної роботи [PERSON] було поставлено на облік у Центр зайнятості як особу, яка потребує працевлаштування. Присадибна ділянка (город) була оброблена та засіяна але не оброблялась [PERSON] належним чином. З [PERSON] проводилась численна роз`яснювальна робота щодо недопущення вживання алкогольних напоїв. Однак [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, не приділяє належної уваги вихованню та розвитку дітей. Вона постійно вживає алкогольні напої. Діти перебувають без батьківського нагляду. Дітям постійно загрожує небезпека опинитися в загрозливій для їх життя ситуації (а.с. 8-9). Наказом Служби у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області від 16.08.2022 № 113 [PERSON] та [PERSON] , [INFO] поставлено на облік як дітей, які опинились в складних життєвих обставинах (а.с.10). З наявної в матеріалах справи розписки [PERSON] від 13.10.2022 вбачається, що вона ознайомлена з наслідками ухилення від батьківських обов`язків (а.с.15). З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ( [PERSON] , [INFO] ) вбачається зокрема наступне. Дитина повідомила про небезпеку та попросила допомоги. Вона не бажає залишатись в сім`ї матері. Зі слів матері [PERSON] вона вночі вживала алкоголь. Мати за станом здоров`я не може виконувати свої батьківські обов`язки та не здійснює догляд за дитиною. В будинку холодно, продукти харчування відсутні. Необхідно тимчасово влаштувати дитину в сім`ю рідних чи в КНП «Савранська лікарня». Зі слів [PERSON] її діти близько 8 години ранку пішли з дому та до 16 години не повернулися. Мати пошуків дітей не здійснювала. Дітей залишати в сім`ї матері небезпечно оскільки мати з вигляду перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння (а.с.17-22). З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ( [PERSON] , [INFO] ) вбачається, зокрема, наступне. На тілі дитина наявні синці та подряпини. Зі слів дитини його раніше вдарила мати. Дитина не бажає залишатись в сім`ї матері. Мати має ознаки алкогольного сп`яніння. Зі слів матері [PERSON] вона вночі вживала алкоголь. Мати за станом здоров`я не може виконувати свої батьківські обов`язки та не здійснює догляд за дитиною. Необхідно тимчасово влаштувати дитину в сім`ю рідних чи в КНП «Савранська лікарня». Зі слів [PERSON] її діти близько 8 години ранку пішли з дому та до 16 години не повернулися. Мати пошуків дітей не здійснювала. Дітей залишати в сім`ї матері небезпечно оскільки мати з вигляду перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння (а.с.23-28). Відповідно до акту про факт передачі дитини від 15.11.2022, [PERSON] та [PERSON] [INFO] передано [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області щодо доцільності негайного відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з сім`ї матері без позбавлення її батьківських прав орган опіки та піклування вважає таке відібрання доцільним (а.с.33-34). Вказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 10.11.2022 № 15/26 (а.с.32). Допитаний в судовому засіданні як свідок староста Бакшанського старостинського округу Савранської селищної ради Одеської області [PERSON] , [INFO] зазначив, що неодноразово приходив до домоволодіння відповідачки [PERSON] через звернення громадян щодо того, що діти відповідачки бродили по території села. Будинок, в якому проживає відповідачка руйнується. [PERSON] зловживає алкогольними напоями та часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На неодноразові зауваження та рекомендації вона не реагувала. На думку [PERSON] в будинку [PERSON] відсутні умови для проживання дітей. Вилученню дітей від [PERSON] слугувало те, що її діти в холодну пору року були майже не одягнені і через це пішли з дому і попросилися погрітись до сторонніх осіб. Вважає, дітям відповідачки загрожує реальна небезпека і умов для повернення дітей до [PERSON] немає. Після вилучення дітей від [PERSON] її поведінка не змінилась. В її будинку брудно, вона продовжує зловживати алкогольними напоями. [PERSON] наразі не має заготовлених дров для опалення будинку в зимових період. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] [INFO] зазначила, що проживає поряд з відповідачкою. [PERSON] виховує дітей самостійно. Будь-якої допомоги, зокрема соціальної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку вона не отримувала. Підтвердила, що відповідачка [PERSON] дійсно зловживає алкогольними напоями. Вона неодноразово кодувалась від алкоголю, однак це їй не допомогло. Діти відповідачки неодноразово йшли з дому та приходили до неї, оскільки вона проживає поряд з [PERSON] . Крім того, [PERSON] зазначила, що [PERSON] тривалий час перебуває в складних життєвих умовах, зокрема через смерть чоловіка та її батьків. За змістом частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На підставі частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтею 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. За змістом пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки відповідачки, а саме те, що вона зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням дітей належними чином, не дбає повною мірою про здоров`я дітей, не дотримується належних соціально-побутових умов проживання дітей, профілактичні бесіди, перебування під соціальним супроводом з метою підвищення батьківського потенціалу, створення належних умов для проживання дитини результатів не дали, поведінка відповідачки є нестабільною, тому відібрання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є достатнім заходом впливу на матір. Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] , у порушення вимог статті 150 СК України, належним чином не виконує покладені на неї Конституцією України обов`язки щодо виховання та розвитку малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що таке втручання держави в особисте життя відповідачки відповідає вимогам закону і має законну мету - захист інтересів дітей, їх емоційного здоров`я та моралі, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи. Відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дітей, поведінка матері щодо якої свідчить про ризик неналежного їх виховання та виконання батьківських обов`язків, тому таке втручання є необхідним. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.п.15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали вихованню дитини, [PERSON] може звернутися до суду з позовом про повернення їй дітей. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 статті 184 СК України гарантовано, що розмір аліментів, стягнутих на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. Датою подання позову є 22.11.2022. З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] та [PERSON] [INFO] також підлягають задоволенню. Отже, з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2022 та до досягнення дітьми повноліття. В силу пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved