Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідачки\~про стягнення\~заборгованості.\~Свої вимоги\~обгрунтовує тим,\~що відповідно\~до генеральної\~ угоди\~про реструктуризацію\~заборгованості \~та приєднання\~до умов\~та правил\~надання продукту\~кредитних карт\~від 12.02.2015\~ [PERSON] \~отримала кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~у розмірі\~7101,\~15\~грн.\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~18\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~Погашення заборгованості\~здійснюється в\~наступному порядку:\~починаючи з\~1\~по 25\~число кожного\~місяця відповідачка\~надає банку\~грошові кошти\~(щомісячний\~платіж)\~для погашення\~заборгованості за\~кредитом.\~Відповідачка підтвердила\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~генеральна угода\~разом з\~запропонованими АТ\~КБ «ПриватБанк»\~Умовами та\~правилами,\~Тарифами складають\~між нею\~та банком\~договір,\~що підтверджується\~її підписом.\~Банк свої\~зобов`язання за\~договором виконав,\~надавши відповідачці\~кредит \~в розмірі\~та на\~умовах,\~встановлених договором.\~Відповідачка порушила\~ \~умови \~договору,\~не надавши\~своєчасно банку\~грошові кошти\~для погашення\~заборгованості за\~кредитом та\~відсотками,\~а також\~іншими витратами,\~у зв`язку\~з чим\~у позивача\~є право\~вимагати повернення\~всієї суми\~кредиту. Станом на 19.09.2022 заборгованість становить 14293, 40 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7101, 16 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 5488,00 грн. та заборгованості за пенею 1704, 24 грн.; які позивач просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір в сумі 2481,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.4). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала (а.с.93). Судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір б/н від 02.12.2010 шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.12). 12.02.2015 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.11), відповідно до умов якої заборгованість по Договору 1 з дати підписання становить 7519, 56 грн., дата остаточного погашення заборгованості 28.02.2018; Умовами Генеральної угоди визначено, що Банк надає Позичальнику строковий кредит в сумі 7101, 16 грн. на строк 36 місяців з 12.02.2015 по 28.02.2018 шляхом установлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 7101, 16 грн. в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1, 5 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця боржник сплачує банку 257, 63 грн. на погашення заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] станом на 19.09.2022 становить 14293, 40 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7101, 16 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 5488,00 грн. та заборгованості за пенею 1704, 24 грн. (а.с.5, 6). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силуст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачці Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі, який вказаний в Умовах та Правилах за кожен день прострочки. До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який відповідачкою не підписано. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що в разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100,00 грн, включаючи зобов`язання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідачка підписала лише заяву позичальника від 02.12.2010 та генеральну угоду від 12.02.2015, однак, заява не містить відповідальності у вигляді пені, а генеральна угода містить лише посилання на Умови та Правила надання банківських послуг. Позивач, розраховуючи заборгованість за кредитом, не звернув увагу на те, що у заяві позичальниці від 02.12.2010 та в генеральній угоді від 12.02.2015 відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В генеральній угоді міститься лише посилання на те, що ці умови визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «ПриватБанк», які відповідачкою не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умовами ознайомилася відповідачка і з ними погодилася, підписуючи заяву-анкету та генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати пені у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені, надані банком витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальниці та генеральній угоді, які безпосередньо підписані відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання генеральної угоди. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження№ 14-131цс19). З урахуванням викладеного, вимога про стягнення із [PERSON] пені у сумі 1704, 24 грн. що не грунтується на законі та задоволенню не підлягає. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за укладеною з банком генеральною угодою, тому з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотки за користування кредитом. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial