Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

23.01.2023 року до суду від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. В обґрунтування поданої заяви вказала, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26.05.2021 року, залишене без змін постановою Верховного Суду від 23.11.2022 року її позовні вимоги були задоволенні, однак при ухваленні рішення суду не було вирішено питання, щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, витрат на експертизи та витрат на правову допомогу. У зв`язку із чим позивач звернулася до суду та просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, які складаються із сплачених позивачем судового збору у розмірі 826, 82 грн., витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 4\~236, 80 грн., витрат на проведення посмертної судово-психіатричної експертизи у розмірі 17\~270, 00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 28\~000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява в якій просив розглянути справу за їх відсутності, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує та просить її задовольнити. Представник відповідача Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності їх представника, заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з [PERSON] підтримує та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області,\~ [PERSON] про\~визнання заповіту\~недійсним задоволено. Визнано недійсним заповіт від 18.06.2008 року, складений [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області Березинець Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 515, згідно якого [PERSON] , заповів належний йому житловий будинок з надвірними добудовами, що розташований в [ADDRESS] і все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті, та те на, що він матиме право за законом на користь [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 17.08.2021 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26.05.2021 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26.05.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17.08.2021 року залишено без змін. Однак при ухваленні рішення, судом не було вирішено питання, щодо розподілу судових витрат. Позивач звернувшись до суду із вказаною заявою, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, які складаються із сплачених позивачем судового збору у розмірі 826, 82 грн., витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 4\~236, 80 грн., витрат на проведення посмертної судово-психіатричної експертизи у розмірі 17\~270, 00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 28\~000, 00 грн. За змістом ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із позовною заявою [PERSON] було сплачено судовий збір за подання нею позовної заяви у розмірі 551, 21 згідно квитанції № ПН3630 від 20.01.2016 року та у розмірі 275, 61 грн. згідно квитанції № ПН3299 від 08.02.2016 року. Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено у повному обсязі та останньою при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір у загальному розмірі 826, 82 грн., а судом питання про їх стягнення при ухваленні рішення по справі не вирішувалося, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення їх на користь позивача із відповідача [PERSON] , оскільки саме дії останньої призвели до виникнення даного судового спору. Щодо ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат за проведення експертизи, судом зазначається наступне. Встановлено, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.06.2017 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, провадження якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. Згідно висновку від 30.01.2018 року № 19/8-4/419-СЕ/18 складеного експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис» в заповіті від 18.06.2008 року, складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченого секретарем Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області Березинець Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 515 виконаний [PERSON] . З квитанцій наявних в матеріалах справи № 81 від 07.11.2016 року на суму 4\~236, 80 грн. та № 26 від 11.01.2018 року на суму 900, 48 грн. вбачається, що [PERSON] було сплачено за проведення даної експертизи у загальному розмірі 5\~137, 28 грн. Крім того,\~06.12.2018\~року\~ухвалою\~Вишгородського районного\~суду\~Київської\~області призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України. Згідно висновку № 3 від 03.03.2020 року складеного експертами державної установи «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України», [PERSON] під час складання заповіту від 18.06.2008 року на ім`я [PERSON] виявляв ознаки органічного маячного розладу та за своїм психічним станом [PERSON] на момент складання заповіту від 18.06.2008 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За проведення даної експертизи [PERSON] було сплачено 17\~270, 00 грн., що підтверджується долученою до справи квитанцією № 3 від 10.02.2020 року на суму 17\~270, 00 грн. Таким чином, [PERSON] фактично оплатила за проведення судово-почеркознавчої та посмертної судово-психіатричної експертиз у розмірі (5\~137, 28+17\~270,00) = 22\~407, 28 грн. Аналізуючи викладене та враховуючи те, що вказані експертизи проводились виключно в межах позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , а також те, що суд використовував висновки експертиз в якості доказу при прийнятті рішення у даній справі, і висновки експертизи поставлені в основу судового рішення у справі, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 22\~407, 28 гривень. Щодо ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу, судом зазначається наступне. У відповідності до частин першої шостої статті 137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 та ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги\~це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ст.\~20\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси [PERSON] в суді представляв адвокат Ковальчук Д.І., що діяв на підставі договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 20.01.2016 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та ордером серії КВ № 483800 від 20.01.2016 року виданого останнім. Згідно акту виконаних робіт від 03.02.2021 року надання консультаційних послуг складає 1000 гривень, підготовка позовної заяви складає 2000 гривень, підготовка комплекту документів для направлення до суду складає 1000 гривень, збір доказів та підготовка клопотань з процесуальних питань складає 4000 гривень, представництво інтересів замовника у Вишгородському районному суді Київської області 10 000 гривень. Загальний розмір гонорару адвоката склав 28 000 гривень, які відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 03.02.2021 року позивачем [PERSON] оплачено. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сформулювала висновок про необхідність надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона по справі мала заперечення. Враховуючи відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на оплату правової допомоги підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в розмірі 28\~000, 00 грн. на користь позивача. Таким чином, оскільки у рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2021 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, за доцільне ухвалити додаткове рішення, а заяву позивача задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved