Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку доходу на дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] посилається на те, що останні два роки витратила кошти на лікування, оздоровлення, відпочинок, навчання та розвиток здібностей дітей у розмірі 169 909,98 грн. Зважаючи на те, що загальна сума додаткових витрат на дітей склала 169 909,98 грн, відповідно до принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених нею додаткових витрат у розмірі 84 954,99 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку доходу на дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Як вбачається з тексту позовної заяви позивач витратила для навчання та фактичного розвитку дітей 169 909,98 грн., зокрема на: -оплату за навчання в коледжі сина в розмірі 60 736,25 грн.; -оплата за навчання в садочку доньки в розмірі 15 599,94 грн.; -оплата за розвиваючі заняття дочки в розмірі 3 495 грн.; -отримання довідки для сина в розмірі 350 грн.; -витрати за поїздки дітей для занять та відпочинку в розмірі 8 250,33 грн.; -оплата арлону (дивану) у розмірі 23 595 грн.; -оплата ноутбуку у розмірі 18 500 грн.; -оплата меблів у розмірі 2 186,30 грн.; -оплата комоду у розмірі 5 550 грн., -оплата одягу, канцтоварів та іншого у розмірі 28 156,96 грн.; -оплата ліків у розмірі 1 665,20 грн.; -оплата обстеження у розмірі 1 825 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] навчається в коледжі, а саме контракту де зазначено період навчання та розмір сплати за нього, а відтак суд не вбачає підстав для стягнення 1/2 частини понесених позивачем витрат за навчання сина. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача стягнути 1/2 частину за навчання в садочку доньки в розмірі 15 599,94 грн., при цьому суд не бере до уваги надані до позову квитанції про оплату харчування за дитячий садок на суми 112,20 грн., 411 грн., 805,50 грн., 1 496 грн., 3 128 грн., 1 224 грн. та 2 516 грн., а на загальну суму 9 692, 70 грн., оскільки платником в них визначено [PERSON] , а не [PERSON] . Також, отримання позивачем довідки для сина у розмірі 350 грн., одягу, канцтоварів та іншого у розмірі 28 156,96 грн. не відносяться до додаткових витрат в розумінні статті 185 СК України, а оплата квитків на потяг та автобус у розмірі 8 250,33 грн. не підтверджують відпочинок та заняття дітей. Таким чином, загальна сума додаткових витрат понесиних [PERSON] на дітей [PERSON] та [PERSON] становить 62 723,74 грн., а відтак 1/2 частина понесених нею додаткових витрат на дітей складає 31 361,87 грн. Частиною 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , понесенні за останні два роки у розмірі 31 361,87 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial