Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє- адвокат Куций О.С., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у 2007 році він поїхав до свого товариша у м. Нова Каховка Херсонської області, де зустрів відповідача [PERSON] , з якою почав зустрічатися, а згодом проживати у фактичних шлюбних відносинах та влаштувався на роботу і таким чином вони із відповідачем спільно проживали та вели спільне господарство. У 2008 році позивач дізнався, що відповідач [PERSON] вагітна. У 2009 році ще до народження дитини позивача було засуджено Таврійським районним судом Запорізької області до позбавлення волі терміном на 5 років 8 місяців. Після того як його відправили відбувати покарання у Личаківську виправну колонію №30 м. Львова, відповідач переїхала проживати до батьків позивача в [ADDRESS] , хоча була зареєстрована в [ADDRESS] . [INFO] в нього із відповідачем [PERSON] народився син [PERSON] , про що Пнівською сільською радою Надвірнянського району було складено відповідний актовий запис за №4. У свідоцтві про народження сина дані про батька були внесені зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України і запис про батька проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записано його за вказівкою матері. Коли дитині виповнився один рік позивач просив відповідачку визнати його батьком дитини, однак остання повідомила його, що зробить це коли він вийде з місць позбавлення волі. Після народження дитини, відповідач [PERSON] почала проводити аморальний спосіб життя, зарекомендувала себе з негативної сторони за місцем проживання, зловживала спиртними напоями, не працювала, перебувала у сумнівних компаніях та зовсім не цікавилася потребами дитини, не піклувалася його розвитком, життям і здоров`я. Дитина повністю перебувала на утриманні та вихованні батьків позивача, а саме матері [PERSON] , яка з самого народження дитини дбала про його розвиток, виховання і здоров`я, повністю його утримувала. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2012 року відповідач [PERSON] була позбавлена материнських прав. Розпорядженням Надвірнянської районної держадміністрації №161 від 21.06.2012 р. [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням Надвірнянської РДА №203 від 03.08.2012 р. [PERSON] , призначено опікуном [PERSON] . Після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі в кінці 2012 року позивач [PERSON] повернувся проживати до себе додому в с. Нижнє Висоцьке, Турківського району Львівської області. Знайти відповідача [PERSON] він не зміг, відповідно подати спільну заяву з відповідачем до органу ДРАЦС про запис його батьком дитини, він не мав можливості. Дитина [PERSON] сильно прив`язався до матері позивача [PERSON] , і навпаки, тому позивач вирішив питання визнання батьківства вирішити пізніше, коли він знайде відповідача [PERSON] . В с. Нижнє Висоцьке Турківського району Львівської області позивач [PERSON] 26.07.2014 р. уклав шлюб із [PERSON] , де проживає разом із їх двома дітьми по теперішній час. З 2018 р. по даний час позивач [PERSON] офіційно працює в Республіці Польща. Кожного року позивач по декілька разів приїжджав до свого сина [PERSON] та батьків, допомагав їм по господарству, дитині привозив подарунки, цікавився його здоров`ям та розвитком. Інколи забирав [PERSON] до себе в с. Нижнє Висоцьке, де він деякий час перебував в гостях, називає його батьком, а дружину позивача називає мамою. У 2014 році батько позивача [PERSON] помер. З того часу стан здоров`я матері позивача погіршувався і як йому стало відомо від представників служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області на даний час, вона повністю втратила можливість виховувати та утримувати неповнолітнього [PERSON] . Таким чином, після народження дитини [PERSON] , відповідач його вихованням не займається, зловживала алкогольними напоями, пішла з дому батьків позивача і не повертається, станом на сьогодні місце її перебування і проживання не відоме. Наглядом за дитиною займалася [PERSON] , однак на даний час через свій вік і стан здоров`я вона немає можливості здійснювати належний догляд. Позивач [PERSON] звертався за допомогою до служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, однак, йому порекомендували звернутися до суду із заявою про встановлення батьківства. Зазначені обставини стали причиною для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить визнати його-[PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця та жителя с. Нижнє Висоцьке, Турківського району, Львівської області батьком дитини- [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 4, який складений виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, та зазначити в графі «батько» - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець та житель с. Нижнє Висоцьке, Турківського району, Львівської області. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.12.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Куций О.С. в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності через її вік та стан здоров`я, Проти задоволення позовних вимог не заперечувала та підтвердила, що вона є бабусею малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а позивач [PERSON] є його батьком. Представник третьої особи на стороні відповідача- Служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Годзюр Г.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги позивача визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. 09.02.2023 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України) Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Згідно до ст. ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] з 2007 року зустрічалися, а в подальшому почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно повторного до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, батьком [PERSON] зазначений - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.9) Державна реєстрація народження здійснена Пнівською сільською радою Надвірнянського району 11 січня 2010 року, про що складено відповідний актовий запис № 4. Відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00008772875 від 23.02.2011( а.с.10). Так як ще до народження дитини у 2009 році позивача було засуджено Таврійським районним судом Запорізької області до позбавлення волі терміном на 5 років 8 місяців, відповідач [PERSON] переїхала проживати до батьків позивача в [ADDRESS] . Після народження дитини, відповідач [PERSON] почала вести аморальний спосіб життя, зарекомендувала себе з негативної сторони за місцем проживання, зловживала спиртними напоями, не працювала, перебувала у сумнівних компаніях та зовсім не цікавилася потребами дитини, не піклувалася його розвитком, життям і здоров`я, тому рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2012 року відповідач [PERSON] була позбавлена материнських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Розпорядженням Надвірнянської РДА №161 від 21.06.2012 р. [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням Надвірнянської РДА №203 від 03.08.2012 р. [PERSON] , призначено опікуном [PERSON] , оскільки [PERSON] - третя особа у справі та мати позивача з самого народження дитини дбала про його розвиток, виховання і здоров`я, повністю його утримувала (а.с. 12). Кожного року позивач по декілька разів приїжджав до свого сина [PERSON] та батьків, допомагав їм по господарству, дитині привозив подарунки, цікавився його здоров`ям та розвитком. Інколи забирав сина [PERSON] до себе в с. Нижнє Висоцьке Турківського району Львівської області, де він деякий час перебував в гостях, називає позивача батьком, а дружину позивача називає мамою. У 2014 році батько позивача [PERSON] помер. З того часу стан здоров`я матері позивача - [PERSON] погіршувався та на даний час, вона повністю втратила можливість виховувати та утримувати неповнолітнього [PERSON] (а.с.13). На підтвердження вказаних обставин позивачем надані фотознімки, на яких зображені позивач з дитиною (а.с.14,15). Подати спільну заяву з відповідачем до органу ДРАЦС про запис його батьком дитини, позивач він не має можливості, оскільки знайти відповідача він не зміг. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] - мати позивача [PERSON] у своїй письмові заяві підтвердила, що вона є бабусею дитини - [PERSON] , [INFO] , а позивач [PERSON] є його батьком. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статі 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213,215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. У відповідності до положень ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач належним чином довів обґрунтованість своїх позовних вимог в частині визнання батьківства, (доказів протилежного суду не надано), а тому позовні вимоги в частині визнання батьківства та, відповідно, внесення змін до актового запису про народження дитини підлягають до задоволення.

Outcome: approved