Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

03.11.2022 року заявник звернулась до суду з зазначеною заявою. В обґрунтування зазначає, що [INFO] померла двоюрідна баба заявниці - [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина за законом. [PERSON] була одинокою та допомагала з доглядом заявниці від самого її народження. У зв`язку з сімейними обставинами з січня 1999 року вона проживала з [PERSON] в с. Киянка Звягельського (Новоград-Волинського) району. Оскільки заявниця була неповнолітньою та не мала джерела доходу тому перебувала на повному фінансовому утриманні [PERSON] . Після тяжкої хвороби [PERSON] , [INFO] померла, організацією поховання займалась [PERSON] . При зверненні до Звягельської (Новоград-Волинської) державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона 28.10.2022 року отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. За таких обставин, для оформлення спадщини їй необхідно в судовому порядку встановити факт перебування її на утриманні [PERSON] . В судове засідання представник заявника не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Стриївська сільська рада Звягельського району участь представника у судовому засіданні не забезпечила, подали заяву, в якій просять розгляд справи провести у відсутність представника, позов визнають. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового процесу, на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. [INFO] помер двоюрідна баба заявника - [PERSON] (а.с.7,). Відповідно до довідки № 200 від 24.05.2022 року виданої Стриївської сільською радою, [PERSON] , була зареєстрована в с. Киянка Звягельського району. Разом з нею не менше шести місяців до дня смерті постійно проживала без реєстрації її двоюрідна внука - [PERSON] (а.с.15). Постановою Звягельської (Новоград-Волинської) державної нотаріальної контори від 28.10.2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини та документів. Що підтверджують їх родинні зв`язки (а.с.13). Інші особи з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] померлої [INFO] не звертались (а.с.41). Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові пояснення з яких вбачається, що [PERSON] з січня 1999 року проживала разом зі своєю двоюрідною бабусею - [PERSON] в с. Киянка Звягельського (Новоград-Волинського) району до дня її смерті та перебувала на її утриманні, оскільки була неповнолітньою. Згідно ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР). Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) не менше одного року. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17 та від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт, про встановлення якого просить завник, вимоги не містять в собі спору про право цивільне, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved