Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

30.06.2022 року адвокат Лавренчук О.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій внаслідок неповернення грошових коштів. На обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що у лютому 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з проханням надати йому позику у розмірі 5000 доларів США терміном на два тижні. Коли минуло цих два тижні, позивач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] з проханням повернути кошти, однак той запевнив, що вони йому ще потрібні і що незабаром він їх поверне. Окрім того, відповідач [PERSON] попросив його для збільшення обороту власної підприємницької діяльності надати йому під реалізацію балони з фреоном, які позивач [PERSON] закупив для власної підприємницької діяльності, мотивуючи, що він має вигідних покупців на цей товар, тому він швидко заробить гроші і поверне борг позивачу [PERSON] з відсотками. Усього у [PERSON] він забрав товару на загальну суму 65\~000 доларів США. Однак в кінці року відповідач [PERSON] привіз позивачу [PERSON] частину товару на загальну суму 10\~000 доларів США, пояснив, що бізнес пішов трохи не так, як він планував, однак наголосив, що він добре заробляє і все поверне, ще й дасть йому зверху 10 000 доларів США. Протягом 2018-2019 років позивач [PERSON] неодноразово звертався по телефону до відповідача [PERSON] з приводу повернення йому боргу. 13 лютого 2020 року позивач зустрівся з відповідачем, який пояснив, що на даний момент не має коштів, щоб повернути, однак запропонував, що він напише боргову розписку на суму 60\~000 доларів США, які він вже точно поверне до 13.02.2022 року. Таким чином, відповідач власноручно написав розписку, що він, [PERSON] , дійсно станом на 13.02.2020 року винен кошти в сумі 60 000 доларів США, в гривні 140070 гривень, громадянину [PERSON] і зобов`язується їх повернути до 13.02.2022 року. У розписці він чомусь поставив дату 13.02.2022 року, хоча зрозуміло, що вона складена 13.02.2020 року. Однак відповідач в обумовлений у розписці термін коштів не повернув, при зустрічах пояснював, що його то обікрали, то йому самому винні гроші його боржники. Таким чином, у період з 2017 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] 5000 доларів США, згодом ще 65\~000 доларів США, згодом відповідач повернув йому товар на суму 10\~000 доларів США і ще 1000 доларів США. Отже, станом на 27.06.2022 року сума невиконаного зобов`язання відповідача становить 59\~000 гривень. Окрім того, оскільки відповідач порушив положення цивільного законодавства України про недопущення односторонньої відмови від виконання зобов`язань, укладених у двосторонньому добровільному порядку, то відповідно до ст. 550 ЦК України за прострочення платежів позивачем було нараховано пеню, яка складає 162\~173 грн. 22 коп. Таким чином, просить стягнути з відповідача на користь позивача 59\~000 доларів США заборгованості за невиконання боргових зобов`язань та 162\~173 грн. 22 коп. пені за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань, 30\~000 (тридцять тисяч) грн. витрат на правову допомогу та 12 407 гривень сплаченого позивачем при подачі позову судового збору. Ухвалою від 07 липня 2022 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 05 жовтня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Лавренчук О.В. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та пояснили, що відповідач [PERSON] винен у [PERSON] грошові кошти в сумі 59\~000 доларів США, які зобов`язався віддати до 13.02.2022 року. На неодноразові звернення до відповідача з вимогою повернути отримані грошові кошти за договором позики відповідач не реагує, ухиляється від належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань. Представник відповідача - адвокат Жук Ю.Б. позов не визнав, пояснив, що договір новації між сторонами не укладався, зміст розписки не відповідає викладеному у позові. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 13.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений в письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] станом на 13.02.2020 року винен [PERSON] кошти в сумі 60000 доларів США, які зобов`язався повернути до 13.02.2022 року. Вказана обставина підтверджується борговою розпискою, яка була оглянута судом, і в якій зазначені сторони зобов`язання, грошова сума, яка була передана позичальнику, а також є особистий підпис позичальника (а.с. 6). Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Із боргової розписки [PERSON] від 13.02.2020 (у розписці помилково вказано 13.02.2022 року), яка була надана позивачем, вбачається, що між сторонами був укладений саме договір позики, бо у вказаній розписці зазначені сторони зобов`язання, грошова сума, яка передавалася, є особистий підпис позичальника, а також відомості про те, що відповідач отримав кошти із зобов`язанням повернення, а не отримав їх на іншій підставі тощо. Станом на 27.06.2022 року, тобто на день звернення до суду з цим позовом, взяті на себе зобов`язання відповідач виконав частково та повернув позивачу лише 1000 доларів США, решти отриманих від позивача за договором позики грошових коштів відповідач не повернув. При цьому суд враховує, що саме позивачем була надана суду боргова розписка, що свідчить про продовження існування боргових зобов`язань між позивачем та відповідачем. В силу ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а тому, з огляду на наявність у позивача боргового документа - розписки [PERSON] , не заслуговують на увагу пояснення представника відповідача адвоката Жука Ю.Б., як такі, що не підтверджуються допустимими доказами. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано повністю умови договору позики щодо повернення грошових коштів позивачу, зокрема повернуто лише 1000 доларів США, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 59\~000 доларів США. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач у тому числі порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач до цього моменту не повернув. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені у ст. 611 ЦК України, зокрема, до них відноситься сплата неустойки, відшкодування збитків. Отже, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань, чинне законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені, 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу та пеню у розмірі 162\~173 грн 22 коп, подавши на підтвердження її розрахунок (а.с.5). Порушення зобов`язання почалося з 14.02.2022 року, а позовні вимоги обмежуються 27.06.2022 року включно. Розрахунок пені: Період з\~14.02.2022\~року по\~02.06.2022\~року, кількість днів прострочки 109, сума заборгованості 1725750 грн, облікова ставка НБУ 10, розрахункова ставка (% у рік) 20, пеня 103\~072,19 грн. Період з 03.06.2022 року по 27.06.2022року, кількість днів прострочки 25, сума заборгованості 1725750 грн, облікова ставка НБУ 25, розрахункова ставка (% у рік) 50, пеня 59\~101,03 грн. Разом 162\~173,22 грн. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 12\~407 гривень. На підставі ст. 192, 526, 530, 545, 598, 599, 610, 626, 627, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved