Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

В грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина, який досяг повноліття, але продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом, до закінчення ним навчання 30.06.2023. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі в період з 2002 по 2017 роки. В період перебування у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . На час подачі позову син є повнолітнім та проживає з позивачем. Син є студентом Вищого професійного училища суднобудування м. Миколаєва, денного відділення, навчається на третьому курсі. Термін закінчення навчання згідно довідки - до 30.06.2023. Відповідач офіційно працює у військовій частині [NUMBER] та має постійних дохід, проте не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який крім побутових витрат потребує також щоденного виділу кошів на харчування та транспорт, тому позивач потребує матеріальної допомоги у вигляді аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. За такого, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; витребувано у військової частини [NUMBER] у [ADDRESS] довідку про розмір заробітку військовослужбовця цієї частини [PERSON] . Станом на час розгляду справи витребувані відомості на адресу суду не надійшли, відповідач доказів стосовно розміру його доходу суду не надав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Від неї 16.02.2023 на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності не з'явившихся учасників справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбів період з 17.05.2002 по 24.04.2017 (а.с.4). В подальшому 23.09.2020 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Від спільного проживання в період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 13). Згідно довідки Вищого професійного училища суднобудування м. Миколаєва від 29.11.2022 за вих. № 305 повнолітній син сторін [PERSON] є студентом третього курсу денного відділення даного навчального закладу. Термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2023 (а.с. 10). З пояснень позивача вбачається, що вона одноосібно утримує сина, який досяг повноліття, проте продовжує навчання на денній формі, відповідач кошти на утримання сина в добровільному порядку не надає. Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, а також те, що повнолітній син відповідача навчається на денній формі навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні матері, а також те, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, будь-яких заперечень з приводу заявлених вимог ним не заявлено, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення ним навчання 30.06.2023. Щодо вимог про визначення щомісячного розміру аліментів в сумі, що не менша, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом, - в їх задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між тим позивачем заявлено вимоги про стягнення аліментів на утримання її сина, який досяг повноліття, тобто є дорослою особою. Водночас гарантії щодо мінімального розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, розповсюджуються на правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання дитини (тобто особи, яка не досягла повнолітнього віку). Відповідно в цій частині вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial