Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Весеньова Є.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.06.2017 між сторонами у справі укладено шлюб. Під час проживання у шлюбі з відповідачкою вони набули у власність нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав нерухоме майно вказана квартира придбана на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.04.2018. Власником даної квартири, не зважаючи на те, що вона була придбана у шлюбі, зазначено відповідачку [PERSON] . Відповідачка заперечує право власності на вищевказану квартиру позивача та не допускає його до проживання в ній, хоча позивач має за вказаною адресою зареєстроване місце проживання з 21.05.2018, що підтверджується відміткою у паспортному документі та довідкою Чигиринської міської ради. Оскільки вказане майно набуте подружжям за час перебування у шлюбі, воно є спільним сумісним майном подружжя, тому просить суд визнати за ним право власності на частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та відшкодувати понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 07.09.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Також ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 07.09.2023 роз`єднані позовні вимоги шляхом виділення у самостійне провадження позовних вимог про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . У визначений судом строк та у передбаченому чинним процесуальним законодавством порядку відповідач [PERSON] подала відзив на позов, у якому зазначила, що визнає обставини, зазначені позивачем у позові, проте заперечує проти того, що вона не допускає позивача до проживання у вищевказаній квартирі, через, що саме і виник спір щодо права власності на квартиру. Зазначає, що позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував, що вона заперечує його право на частку у спільному майні подружжя, зокрема на спільну з відповідачем квартиру, і що вона не допускає його проживати в ній та чинить перешкоди. Також зазначила, що позивач зареєстрований в даній квартирі з 21.05.2018, про що сам зазначає у поданій ним позовній заяві, а тому має право на житло, яке ніким не обмежується та не обмежувалося раніше. Ураховуючи позицію сторін судом було роз`яснено право позасудового врегулювання дано спору та неодноразово надано час для вирішення питання про таке врегулювання. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 26.10.2022 строк на проведення підготовчого провадження за ініціативою суду продовжено на 30 днів. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.12.2022 підготовче провадження у даній справі закрито, справу призначена до судового розгляду по суті. Судом, в порядку ч. 7 ст. 81 ЦПК України, витребувані додаткові докази у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Костенко Н.В., які на виконання ухвали надані до початку судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Весеньов Є.В. не з`явились. Позивач надав суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Висловила заперечення лише щодо стягнення із неї судових витрат. Додатково суду пояснила, що вони із позивачем дійсно перебували у шлюбі, який рішенням суду наразі розірвано. Спірна квартира придбана ними під час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя, тому вона не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на частину вказаної квартири. Заслухавши відповідачку, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Наявний між сторонами спір є спором, пов`язаним з поділом спільного сумісного майна подружжя, тому вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Аналогічна норма закріплена також в ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] 13.06.2017 зареєстрували шлюб. Вказаний шлюб зареєстровано Сєвєродонецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 627, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (повторно). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 307810577 від 19.08.2022 та договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.04.2018 приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 184, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана за згодою чоловіка покупця - позивача по справі [PERSON] , заява про згоду посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н.В. 02.04.2018, зареєстровано в реєстрі за № 183 (п. 8 Договору). Зі змісту самої заяви від 02.04.2018 судом встановлено, що позивач [PERSON] підтверджує факт належності грошових коштів, витрачених на придбання квартири, до спільної сумісної власності подружжя, та дає згоду на придбання дружиною квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2018 квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на ім`я [PERSON] , форма власності - приватна. Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до висновку, що вказане майно в силу вимог ст. 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя, оскільки придбано сторонами під час перебування у шлюбі. Вказаний факт визнано сторонами та не спростовано під час судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). З наведеного вбачаються підстави стверджувати, що загальний об`єм спільного сумісного майна подружжя складається з квартири. Вказана річ є неподільною. За таких обставин суд приходить до висновку, що спірний об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки придбана сторонами під час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя. Вказане майно не може бути розділено між ними в натурі, тому воно підлягає поділу шляхом визнання права власності на частку у спільному майна за кожним із подружжя. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved