Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

КС «Тайстра» звернулася в суд з позовом, в якому просили стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на свою користь борг по кредитному договору № 175-Н від 01.10.2020 року в сумі 360 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 5 400,00 грн., а також зазначити в рішенні суду про нарахування відсотків на залишок боргу з розрахунку 3% річних з дня ухвалення рішення до моменту його виконання. Свої вимоги мотивували тим, що 01 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] отримав в кредитній спілці «Тайстра» грошові кошти за кредитним договором № 175-Н в сумі 205 000,00 грн. строком на 24 місяці з 01.10.2020 року по 01.10.2022 року, зі щомісячною сплатою частини основної суми кредиту та нарахованих відсотків за користування ним з розрахунку 50 % річних. Для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором 01.10.2020 року було укладено договори поруки № 175, № 175-1 та № 175-3 з відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно з якими поручителі взяли на себе обов`язок нести відповідальність за зобов`язанням [PERSON] , що випливають з вищевказаного кредитного договору. Однак, відповідачі свої зобов`язання за договором не виконали, у встановлений договором строк обов`язкові платежі не вносили та кошти не повернули, їх борг по кредитному договору № 175-Н від 01.10.2020 року становить 360 000,00 грн., з яких: 205 000,00 грн. - непогашена частина кредиту та 155 000,00 грн. - проценти за користування кредитом. На неодноразові листи та телефонні дзвінки про необхідність повернення боргу відповідачі не реагують. Такі їх дії свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача голова правління Мельник І.М. не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов задоволити повністю, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи (а.с. 60). Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав, уклав договір про надання йому правової допомоги з адвокатом Воробцем Р.М., про що свідчить ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1033349 від 06.12.2022 року (а.с. 28). 06.12.2022 року адвокат звернувся до суду з письмовою заявою про поновлення строку для подання відзиву, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що відповідачу [PERSON] лише 05.12.2022 року стало відомо про розгляд даної справи в суді. Однак, відповідач та його представник відзиву на позов не подали, в судове засідання не з`явились та не повідомили про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи були належно повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошеннями про виклик до суду відповідача [PERSON] , поміщеними на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 08.12.2022 року, 28.12.2022 року та 27.01.2023 року (а.с. 42,44,56), а також письмовою розпискою адвоката Воробця Р.М. про те, що він повідомлений про розгляд справи 03.02.2023 року (а.с. 59) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відзиву на позов не подавали, в судове засідання також не з`явились та не повідомили про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи були належно повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень (повісток) та оголошеннями про виклик їх до суду, поміщеними на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 08.12.2022 року, 28.12.2022 року та 27.01.2023 року (а.с. 26,28,32,36,38,40,45-47,52,54,56,58). Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 даного Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Про те, що між кредитною спілкою «Тайстра» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 205 000,00 грн. строком на 24 місяці з 01.10.2020 року по 01.10.2022 року з погашенням кредиту та процентів за користування ним в розмірі 50% річних, свідчить кредитний договір № 175-Н від 01.10.2020 року (а.с. 5-6) та видаткові касові ордери від 01.10.2020 року, 02.10.2020 року та 06.10.2020 року, які підтверджують перерахування коштів (а.с. 11-14). Згідно з пп. 3.1.1 даного договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом в повному обсязі та виконання усіх інших зобов`язань передбачених цим договором. Той факт, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обов`язок нести відповідальність за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з вищевказаного кредитного договору, підтверджується укладеними з ними договорами поруки № 175, № 175-1 та № 175-3 від 01.10.2020 року (а.с. 8-10). Відповідно до п.п. 4.2 та 4.3 вказаних договорів поруки, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель зобов`язаний виконати за боржника зобов`язання останнього перед кредитором на умовах, в порядку та строки, встановлені цим договором. Як вбачається з особової картки по розрахунках по кредитному договору № 175-Н від 01.10.2020 року (а.с. 4), заборгованість відповідача [PERSON] станом на 20.10.2022 року становить 360 000,00 грн., з яких: 205 000,00 грн. - непогашена частина кредиту та 155 000,00 грн. - проценти за користування кредитом. Ця ж особова картка підтверджує, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе обов`язки за кредитним договором та у встановлені строки, передбачені графіком місячних платежів, кредит не сплачував, після закінчення дії договору кошти не повернув, за весь час тільки один раз здійснив сплату заборгованості по процентах - 21.04.2021 року в розмірі 50 000,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та у встановлений договором строк кошти не повернув, суд вважає, що заявлений позов в цій частині підлягає до задоволення і з нього на користь кредитної спілки «Тайстра» слід стягнути заборгованість по кредитному договору № 175-Н від 01.10.2020 року в розмірі 360 000,00 грн. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з вищевказаного кредитного договору, то зазначену суму боргу на підставі ч. 1 ст. 554 ЦК України слід стягнути з них в солідарному порядку. Щодо позовної вимоги про нарахування 3% річних до моменту виконання судового рішення, суд вважає за потрібне зазначити таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З позовної заяви КС "Тайстра" вбачається, що позивач просить зазначити в рішенні суду про нарахування відсотків на залишок боргу з розрахунку 3% річних з дня ухвалення рішення по справі до моменту виконання рішення суду у повному обсязі, тобто про стягнення на майбутнє. Відповідно до диспозитивних положень ч. 10 ст. 265 ЦПК суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Отже, встановлення подальшого нарахування відсотків або пені є правом, а не обов`язком суду. Враховуючи обставини справи, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, а також те, що позивач не обґрунтував доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для встановлення подальших нарахувань відсотків до виконання рішення суду, а тому, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 526,536,554,625,651,1050,1052,1054 ЦК України,

Outcome: approved