Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, в якій просить визначити, що розмір часток співвласників [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0171 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0234, та земельну ділянку площею 0,0059 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0233, які розташовані в [ADDRESS] , є рівними і становлять по ідеальній частці кожного з двох співвласників, в тому числі, частка померлої [INFO] [PERSON] на день її смерті становила ідеальної частки, та частка [PERSON] становить ідеальну частку. Позов мотивований тим, що позивач та [PERSON] були співвласниками домоволодіння [ADDRESS] і за кожним з них було зареєстровано право власності на 1/10 частку даного домоволодіння. Також у зв`язку із приватизацією земельних ділянок на яких розташовані їхні частки домоволодіння, їм на праві спільної сумісної власності належать земельні ділянки площею 0,0171 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0234, та площею 0,0059 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0233, які розташовані в [ADDRESS] , (цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд). [INFO] [PERSON] , яка була матір`ю позивача, померла. Після її смерті відкрилася спадщина, позивач є єдиним спадкоємцем померлої. Нотаріус після смерті [PERSON] видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] . Однак у видачі свідоцтва про права на спадщину на частку земельних ділянок, які за життя належали померлій, нотаріус позивачу відмовила відповідною постановою, оскільки в правовстановлюючих документах на право власності на земельні ділянки не визначено розмір частки співвласників у праві спільної сумісної власності. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12 січня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріальної округу Марценюк С.А. копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. Ухвалою суду від 12 січня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. 30 січня 2023 року від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріальної округу Марценюк С.А. до суду, на виконання ухвали суду, надійшла копія спадкової справи №26/2021, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 46-83). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, судовий розгляд проводити за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Вінницької міської ради не з`явився, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] , в якій представник відповідача просив судовий розгляд проводити за відсутності представника відповідача, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, спадкової справи №26/2021, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно. Судом встановлено, що на підставі рішення Вінницької міської ради від 30.08.2019 року №1913 [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність були передані земельні ділянки по [ADDRESS] (а.с.5), а саме: -земельна ділянка площею 0,0171 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0234, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зареєстрована за позивачем [PERSON] за № 34278871 та за [PERSON] № 34278845 (а.с.15-16); -земельна ділянка площею 0,0059 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0233, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка згідно витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстрована за позивачем [PERSON] за № 34279104 та за [PERSON] № 34279082 (а.с.19-20). Відповідно до вищезазначених витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, співвласниками цієї земельної ділянки являються [PERSON] та [PERSON] , без визначення часток у праві кожного з них. Позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/10 частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Третейського суду м. Вінниці від 26 березня 2007 року та реєстраційного посвідчення ВООБТІ від 26\~березня 2007 року, реєстрова книга № 65 за реєстраційним номером № 6500 (а.с.6,7) . [PERSON] на праві власності за життя належали 1/10 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25.09.1976 року, за №4-1118, дублікат якого виданий 14 серпня 2018 року Державним нотаріальним архівом Вінницької області, зареєстрований у реєстрі за № 2-304 (а.с.67). [INFO] [PERSON] померла (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач у справі [PERSON] є спадкоємцем за законом померлої [PERSON] , та успадкував після її смерті 1/10 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Марценюк С.А. 02\~листопада\~2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №1103 (а.с.80). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №314004919 від 02 листопада 2022 року право власності [PERSON] на 1/10 часток житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстровано 02\~листопада 2022 року, номер запису про право власності №48312922 (а.с.9). Водночас, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Марценюк С.А. від 02 листопада 2022 року за вих. №19/02-14 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в земельних ділянках, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та перебували у власності померлої [PERSON] , через неможливість визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом, враховуючи те, що частки співвласників на земельні ділянки площею 0,0171 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0234, та площею 0,0059 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0233, які розташовані в [ADDRESS] , (цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд), не визначені (а.с.14, 82). Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення частки спадкодавця, яка належала йому на день смерті (тобто на момент, коли його правоздатність не припинилась) у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки з метою реалізації права позивача на спадкування за законом. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту ст.\~357\~ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30\~травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Визначаючись щодо позовних вимог суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а невизначення частки спадкодавця на момент смерті не дає можливості спадкоємцю набути право власності на вказані вище частки в земельних ділянках в порядку спадкування. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, заявляючи вимогу про визначення частки іншого співвласника у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки, посилається на рівність часток співвласників. Жодних доказів щодо інших домовленостей між співвласниками суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення розміру частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0171 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0234, та земельну ділянку площею 0,0059 га, кадастровий номер 0510100000:01:035:0233, які розташовані в [ADDRESS] , в розмірі ідеальної частки підлягає задоволенню. З огляду на те, що суд встановив розмір частки одного співвласника в спірних земельних ділянках на рівні частки, відповідно і позивачу, як співвласнику цих же земельних ділянок також слід визначити, що і його частка в цих земельних ділянках також становить частку. Приймаючи вказане рішення суд не вирішує питання про права та обов`язки особи, правоздатність та дієздатність якої припинилась (в даному випадку [PERSON] ), оскільки в цьому рішенні суд лише констатує, що за життя [PERSON] їй належала 1/2 частка у праві на майно, яке їй належало спільно з іншим співвласником (позивачем у справі) на праві спільної сумісної власності. Суд не присуджує їй майно, не зменшує її частку, а лише констатує наявність права на майно, яке їй належало за життя, за для можливості реалізації [PERSON] його спадкових прав на майно, яке входить у спадкову масу. Судові витрати позивач просив залишити за ним, а тому питання судових витрат суд не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved