Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, звернулась представник заявників [PERSON] та [PERSON] адвокат Слепкань Дар`я Ігорівна, в якій зазначила, що у подружжя: [PERSON] та [PERSON] [INFO] у пологовому будинку м. Сімферополя АР Крим народилася дитина. У зв`язку з тим, що медичні документи про народження, отримані на окупованій території є недійсними, а довідка про народження дитини, що видана компетентною установою України - відсутня, вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження дитини в позасудовому порядку. У зв`язку з цим, заявники не мають можливості навіть вивезти дитину на не окуповану територію України, щоб мати можливість реалізувати законні права дитини. В заяві зазначено, що заявники та їх представник просять слухати справу в їх відсутність. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи (особи) створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м. Севастополь, Автономної Республіки Крим визнано тимчасово окупованою територією. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Заявники стверджують, що дитина народилася у 2016 році, але доказів поважності причин несвоєчасного, тривалого не виконання обов`язків, передбачених частинами 3,4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч.1 ст.144 Сімейного Кодексу України, суду не надано. Суд вважає, що долучені до справи документи, що видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, в яких вказані дати видачі більше шести років, не є допустимими, належними та достовірними доказами по даній справі. Більш того, Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою 04.01.2022 року унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 19860811-11273, підтверджується, що заявник - [PERSON] зареєстрований з 07.06.2003 року по цей час за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджує можливість [PERSON] своєчасно виконати вимоги ч.ч.3,4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, передбачені ст.143 ЦПК (1502-06), зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва. Заявниками вказана мета - відсутність «можливості навіть вивезти дитину на не окуповану територію України, щоб мати можливість реалізувати законні права дитини». Суду не надані докази перешкоджання будь-якими установами, організаціями, митницею в прибутті громадян України, якими є заявники, на територію України. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Суд вважає, що вказана мета не відповідає визначеній заявниками заінтересованій особі - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а враховуючи невідкладність розгляду справи, суд позбавлений сприяти заявникам. Виходячи із вищевикладеного, відсутність належних, допустимих та достовірних доказів народження дитини, доказів перешкоджання прибуття громадян до України, можливість заявників своєчасно виконати вимоги ч.ч.3,4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ч.1 ст.144 Сімейного Кодексу України, зазначення спірної мети та неналежної заінтересованої особи, суд дійшов висновку про відмову в заявлених вимогах. Судові витрати суд покладає на заявників, відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За заявами у справах окремого провадження сплачується судовий збір у розміру - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Враховуючи, що процесуальні документі подані в електронному вигляді, суд вважає за необхідне стягнути з заявників судовий збір у розмірі 429,44 гривень на користь держави. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved