Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

05 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Ухвалою від 10 серпня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що з серпня 2020 року вона працювала бухгалтером у лікарні. У травні 2022 року її повідомили про скорочення і офіційно не запропонували іншу роботу за спеціальністю. Вважає її звільнення незаконним, так як при скороченні штату адміністрація не врахувала, що вона є одинокою матір`ю та інвалідом 3 групи, про що вона повідомляла адміністрацію закладу, тому просила задовольнити її позовні вимоги. Представник КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника лікарні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2020 року [PERSON] прийнято на посаду бухгалтера КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради. 06 травня 2022 року КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради попередило [PERSON] про звільнення у зв`язку зі скороченням штатної чисельності працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. 07 липня 2022 року наказом за № 69-к КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради звільнила [PERSON] як бухгалтера та бухгалтера госпрозрахункового відділення профілактичних медичних оглядів із займаної посади 07 липня 2022 року, у зв`язку зі скороченням штатної чисельності працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Судом також встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто позивач є одинокою матір`ю. Також [PERSON] є інвалідом третьої групи, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. Дослідивши наявні у розпорядженні суду докази, суд приходить до наступних висновків Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з частиною четвертою статті 36 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України). У пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» на умовах безстрокового трудового договору на посаді бухгалтера. Відповідно до вимог п.1 ч.1\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у ст.ст.\~80,\~104,\~111 ЦК України, ст.ст.\~62,\~66,\~79,\~92 ГК України. Згідно з цими нормами підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Підприємство може складатися з виробничих або функціональних структурних підрозділів (виробництв, відділень, цехів, управлінь, бюро, служб тощо) та створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. У пункті 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1\~ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При розгляді трудових спорів, пов`язаних зі звільненням відповідно до п.1 ч.1\~ст.40 КЗпП України, з`ясуванню підлягають обставини, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17. З наданих КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» документів вбачається, що 27 квітня 2022 року директором КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» було видано наказ «Про введення в дію структури, загальної чисельності та штатного розпису», яким було введено в дію з 1 травня 2022 року штатний розпис КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» в кількості 462,75 штатних одиниць. Наказ видано відповідно до рішення 22 сесії восьмого скликання Гадяцької міської ради від 21 квітня 2022 року №1083. Згідно даних штатного розпису з 1 травня 2022 року кількість штатних одиниць по бухгалтерії значиться 7,5. Через кілька днів вже 7 травня 2022 року директором КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» було видано наказ «Про скорочення штатної чисельності працівників». Згідно наказу з 7 липня 2022 року підлягали скорочення посада прибиральника території та бухгалтера 0,5 ставки. 30 червня 2022 року директором КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» було видано наказ «Про введення в дію структури, загальної чисельності та штатного розпису», яким було введено в дію з 1 липня 2022 року штатний розпис КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» в кількості 463,50 штатних одиниць. Наказ видано відповідно до рішення 22 сесії восьмого скликання Гадяцької міської ради від 29 червня 2022 року №1173. Згідно даних штатного розпису з 1 липня 2022 року кількість штатних одиниць по бухгалтерії значиться 7. Таким чином в процесі розгляду справи судом не здобуто будь-яких даних, в тому числі і з загальнодоступних інформаційних мереж про реорганізацію, ліквідацію, зміну організаційно - правової форми підприємства та змін в організації праці. Так як в наказах директора не наведено підстав для змін в штатному розписі та в зв`язку з чим їх слід вносити, так і судом не встановлено правових підстав для скорочення чисельності штату працівників або змін в організації діяльності лікарні, правовим наслідком яких було б внесення змін до штатного розпису. Суд приходить до висновку, що рішення про скорочення штатної чисельності працівників прийнято директором КПН одноособово. Проте дана обставина не оспорюється учасниками процесу, тому суд при розгляді даного спору досліджує лише законність процедури скорочення штатної чисельності працівників. Відповідно до положень ст.42 КЗпП України\~при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком. Перевага в залишенні на роботі може надаватися і іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. [PERSON] на підтвердження кваліфікації надала диплом про вищу освіту та здобуття кваліфікації економіста бухгалтера. Даними про низьку продуктивність праці [PERSON] суд не володіє, тому приходить до висновку, що позивач мала рівні умови кваліфікації і продуктивності праці на рівні з іншими працівниками бухгалтерії, проте мала переваги в залишенні на роботі, оскільки в її сім`ї не має інших працівників з самостійним заробітком і вона є одинокою матір`ю. Окрім цього відповідно до положень ч.3 ст. 184 КЗпП звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років -\~частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. З п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.92\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів»\~\~вбачається,\~що звільнення\~одиноких матерів\~(жінка,\~яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка,яка виховує і утримує дитину сама) при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда провадиться з обов`язковим працевлаштуванням (ч.3 ст.184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов`язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров`я). Відповідно до вимог ч.2\~ст.40 КЗпП України\~звільнення з підстав, передбачених п. 1\~ст.40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно із вимогами\~ст.49-2 КЗпП України\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за 2 місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі чи організації. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Як вбачається з попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням штатної чисельності відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, яке було видано 6 травня 2022 року, [PERSON] була завчасно повідомлена про наступне вивільнення та його умови. Одночасно її було повідомлено про відсутність інших вільних вакантних посад, які б відповідали її кваліфікації, тобто позивачу не була запропонована інша робота, хоча вона підлягала обов`язковому працевлаштуванню. Виходячи з системного аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що [PERSON] було звільнено з порушенням норм чинного трудового законодавства, оскільки вона мала законодавчо гарантований імунітет свого трудового права як одинока мати при скороченні штатної чисельності і підлягала б звільненню лише при умові ліквідації підприємства, тому відповідно вона підлягає поновленню на роботі. В даному випадку суд також враховує процесуальну бездіяльність сторони відповідача, зокрема ненадання суду відзиву на позовну заяву у строки визначені ЦПК України з будь-якими запереченнями щодо заявлених позовних вимог та неявку представника підприємства в судове засідання для надання відповідних пояснень. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 2\~статті 235 КЗпП України\~визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В зв`язку з цим підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, судом встановлено, що [PERSON] працювала 8 годинний робочий день при 40 годинному робочому тижні. Час вимушеного прогулу становить 153 робочих днів, середньоденний заробіток обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 і становить 567 грн. 95 коп.. Загальна сума стягнення становить 86896 грн. 35 коп., розрахована наступним чином: 24989.92 : 44= 567.95 х 153 = 866896.35 де 24989.92 заробіток за останні 2 місяці, що передували звільненню, 44 кількість відпрацьованих днів за 2 місяці, що передували звільненню, 567 грн. 95 коп. середньоденний заробіток 153 кількість днів вимушеного прогулу. Також суд встановив, що [PERSON] незаконним звільненням була спричинена моральна шкода, яка полягає у переживаннях щодо залишення без роботи при умові, що вона є одинокою матір`ю і єдиною працюючою в сім`ї, образою на прийняття несправедливого та необ`єктивного рішення відносно неї, що призвело до моральних страждань. Вказане вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України є підставою для стягнення моральної шкоди, проте заявлену суму - 25 тис.грн. позивач не довела в процесі розгляду справи, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Захисником позивача надано до суду обґрунтований розрахунок наданих послуг, який не виходить за межі розумності та допустимості, зважаючи на складність справи та кількість судових засідань, а тому заявлена сума підлягає стягненню зі сторони відповідача. Оскільки при подачі позову до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави слід тягти судовий збір.

Outcome: approved