Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] через свого представника - адвоката Рудзей Юрія Володимировича звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про захист прав споживачів, визнання недійсним договору про надання кредиту №303082-КС-001 від 18.08.2021 року та визнання недійсними пунктів додаткових угод. Позов обґрунтовує тим, що 18 серпня 2021 року між [PERSON] та ТОВ "Бізнес Позика" було укладено договір про надання кредиту № 303082-КС-001. Згідно з пунктом 1 Договору, Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти в сумі 36 000 грн. на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредиту - 24 тижнів. Відповідно п. 1 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 660,55 процентів, процентна ставка на день - 0.40092199. Крім того між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткові угоди до Договору: згідно додаткової угоди №1 від 18.08.2021, кредит збільшено на 20 000 грн. (пункт 2.1); згідно додаткової угоди №2 від 18.08.2021, кредит збільшено на 18 000 грн. (пункт 2.1). Таким чином тіло кредиту було штучно збільшено на 38 000 грн., оскільки клієнт не отримував зазначені у додаткових угодах кошти. Завищені нарахування за договором було включено у заборгованість під виглядом тіла кредиту, для того щоб збільшити базу нарахування відсотків. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг", встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Вимога про нарахування та сплату відсотків за договором споживчого кредиту, яка є завищеною, не відповідає передбаченим у пункті шість статті 3, частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює дійсне правове призначення, оскільки із плати за користування грошовими коштами відсотки перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати договір про надання кредиту № 303082-КС-001 від 18.08.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та [PERSON] в частині нарахування відсотків, що визначено у п.1 договору недійсним, визнати недійсним пункт 2.1 додаткової угоди №1 від 18.08.2021 укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та [PERSON] , визнати недійсним пункт 2.1 додаткової угоди №2 від 18.08.2021 укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та [PERSON] . Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 23.01.2023 року (арк. спр. 21-22). Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23.01.2023 року розгляд справи відкладено на 20.02.2023 року (арк. спр. 28). 24.01.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Рудзей Ю.В., в якій представник просить проводити розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує (арк. спр. 29). 27.01.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що твердження представника позивача про штучне збільшення кредиту додатковими угодами 1 та 2 без фактичного надання грошових коштів, безпідставні та не обґрунтовані. За додатковою угодою 1 від 11.11.2021 р. позивачу було видано додатковий кредит в розмірі - 20 000,00 грн., на картковий рахунок [NUMBER] в AT КБ «Приватбанк» який вказано в анкетних даних особистого кабінету в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «БІЗПОЗИКА», розміщеної на сайті - https://my.bizpozyka.com/. Перерахування коштів підтверджується квитанцією AT «ТАСКОМБАНК» (ТМ ТАС PAY) №461060192 від 11.11.2021р. та листом AT «ТАСКОМБАНК» вих. №363/40.3.3 від 09.01.2023р. про успішне перерахування коштів. За додатковою угодою 2 від 22.01.2022р. позивачу було видано додатковий кредит в розмірі - 18 000,00 грн., на картковий рахунок [NUMBER] в AT КБ «Приватбанк», який вказано позивачем в анкетних даних свого особистого кабінету в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «БІЗПОЗИКА», розміщеної на сайті - https://my.bizpozyka.com/. Перерахування коштів підтверджується квитанцією AT «ТАСКОМБАНК» (ТМ ТАС PAY) №486024551 від 22.01.2022р. та листом AT «ТАСКОМБАНК» вих. №362/40.3.3 від 09.01.2023р. про успішне перерахування коштів. Процентна ставка в день - 0,40092199 та орієнтовна процентної ставка 660,55 процентів - відповідає чинному законодавству. Процентна ставка 0,40092199 відсотка в день є фіксованою та застосовується лише в період терміну дії договору з 18.08.2021 до 07.04.2023 (з урахуванням 5-ти додаткових угод), що і стверджується розрахунком заборгованості по кредиту. Законодавством не встановлено обмеження відсоткової ставки за кредитним договором. Сторони договору самостійно визначають умови кредитування. Кредитний договір укладається сторонами добровільно з урахуванням всіх витрат, які кожна сторона повинна здійснити по договору. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки - 660,55 процентів зазначеної в Договорі, то відповідач посилається на те, що згідно з п.9, ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» та Постановою Правління Національного банку України «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» №16 від 11.02.2021р., Товариство зобов`язане вказати в договорі зі споживачем розмір реальної річної процентної ставки. Товариство розраховує реальну річну процентну ставку у процентах згідно з методикою розрахунку реальної річної процентної ставки НБУ (Додаток 3 до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). Твердження позивача про відмову у реструктуризації кредитної заборгованості безпідставні. До позовної заяви додано три додаткові угоди. За першою і другою було видано додатковий кредит позивачу, а за третьою проведено реструктуризацію існуючої заборгованості. Крім того, на прохання позивача було укладено 4 і 5 додаткову угоду та надано позивачу реструктуризацію по сплаті існуючої заборгованості до 07.04.2023 року. У відзиві відповідач вказує, що позивачем не вказано жодної підстави для визнання недійсним кредитного договору №303082-КС-001 від 18.08.2021р. Дослідивши умови кредитного договору №303082-КС-001, можна прийти до обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір не містить несправедливих умов, визначених частиною третьою ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, відповідач звертає увагу на те, що позивач не вказує в позові в чому конкретно проявляються несправедливі умови договору (порушення принципу добросовісності, істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдання шкоди споживачу). В позові відсутнє обґрунтування, які норми ст.ст. 203, 215 ЦК України порушені та які повинен застосувати суд для визнання недійсним кредитного договору №303082-КС-001 від 18.08.2021р. Відповідач зазначає, що позивач отримав кредит та здійснював платежі згідно графіка платежів, що свідчить про схвалення ним умов договору. Відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Також у відзиві відповідач просить розглянути справу без участі представника відповідача. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу у один із способів, визначених статтею 16 ЦК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Бізнес позика» був укладений договір №303082-КС-001 від 18.08.2021 року про надання кредиту в загальному розмірі 36 000 грн. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом. У пункті 1 цього договору зазначено, що процентна ставка складає в день 0,40092199, фіксована, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить: 660,55 процентів (арк. спр. 6-8). Відповідно до умов пункту 2.1. Додаткової угоди 1 до Договору №303082-КС-001 про надання кредиту від 18 серпня 2021 року, яка укладена між позивачкою та відповідачем ТОВ «Бізнес позика» 11.11.2021 року, кредит збільшується на 20 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути збільшений кредит у строки та на умовах викладених у Договорі (арк. спр. 9-11). Відповідно до п.2.2. Додаткової угоди 1, після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до Договору та Додаткової угоди) та неповернутого Позичальником кредиту складатиме 43 869,96 грн. Додаткова угода 1 укладена між сторонами в електронній формі. Згідно з умовами пункту 2.1. Додаткової угоди 2 до Договору №303082-КС-001 про надання кредиту від 18 серпня 2021 року, яка укладена між позивачкою та відповідачем ТОВ «Бізнес позика» 22.01.2022 року, кредит збільшується на 18 000,00 грн. та Кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму Кредиту, а позичальник отримує збільшення суми Кредиту та, зобов`язується повернути Кредит збільшений на 18 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у Договорі (арк. спр. 12-14). Відповідно до п.2.2. Додаткової угоди 2, після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до Договору та Додаткової угоди) та неповернутого Позичальником кредиту складатиме 48 728,82 грн. Додаткова угода 2 укладена між сторонами в електронній формі. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, та відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Судом встановлено, що договір кредиту №303082-КС-001 від 18.08.2021 року між сторонами, а також Додаткова угода 1 і Додаткова угода 2 укладені в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого ТОВ «Бізнес Позика» надіслало позивачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивач і використала для підтвердження підписання кредитного договору. У пункті 15 кредитного договору №303082-КС-001 від 18.08.2021 року «Юридична адреса та реквізити сторін», а також в пункті 17 Додаткової угоди 1 і Додаткової угоди 2 «Юридична адреса та реквізити сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором фізичної особи [PERSON] . Як встановлено з матеріалів справи, грошові кошти надавалися позичальнику [PERSON] в кредит і її було повідомлено про сплату відсотків за користування кредитними коштами. А відтак, оспорювані умови договору №303082-КС-001 від 18.08.2021 року, а також Додаткової угоди 1 і Додаткової угоди 2 відповідають внутрішній волі позивача та є погоджені між сторонами у спосіб визначений чинним законодавством. Посилання позивача на несправедливі умови кредитного договору в частині нарахування відсотків є безпідставними та спростовуються змістом кредитного договору. Так, згідно з ч.1, ч.2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов оспорюваного кредитного договору в частині нарахування відсотків та умов пунктів Додаткової угоди 1 і Додаткової угоди 2. Таким чином, проаналізувавши доводи позивача та відповідача, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed