Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 19290,94 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31.12.2019 року о 19.25 годин на 208 км автодороги М.15 Одеса-Рені сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач та автомобіля «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить потерпілому [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між ПрАТ «СК «УСГ» та потерпілим було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0199-19-00010 від 08.01.2019 року. У дорожньо-транспортній пригоді визнано винним відповідача, згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.01.2020 року по справі № 946/16/20 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 02.01.2020 року. Згідно звіту про оцінку вартості відновлюваного ремонту, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Audi A5» складає 37005,52 грн. За спричинені збитки позивачем перераховано страхове відшкодування у розмірі 37005,52 грн. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за полісом обов`язкового страхування власників наземного транспортних засобів № 133134837. ПрАТ «СК «УСГ» звернулось до страхової компанії відповідача з заявою про виплату суми страхового відшкодування за полісом №133134837, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату у розмірі 17714,58 грн., яка не покриває суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача\~до судового\~засідання не\~з`явився,\~але в\~матеріалах справи\~міститься його\~клопотання про\~розгляд справи\~без його\~участі,\~позовні вимоги\~підтримав,\~не заперечував\~проти заочного\~розгляду справи (а.с. 59). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 40, 44, 46, 53, 54, 56-57), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 31.12.2019 року о 19.25 годин на 208 км автодороги М15 Одеса-Рені сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач та автомобіля «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить потерпілому [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. У скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був визнаний винним відповідач по справі [PERSON] , відповідно до постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.01.2020 року по справі № 946/16/20 (а.с. 10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Потерпіла особа [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та заявою про страхове відшкодування (а.с. 11-13, 14). Як вбачається зі Звіту № 01-010 від 23.01.2020 року, сума відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля марки «Audi A5», номерний знак [NUMBER] , складає 37005,52 грн. (а.с. 15-17). Відповідно до страхового акту № ПСКА-10300 від 05.03.2020 року, виплата страхового відшкодування страхувальнику складає 37005,52 грн. (а.с. 23). Позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 37005,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6766 від 05.03.2020 року (а.с. 25). Після цього позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату суми страхового відшкодування за полісом № 133134837, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 17714,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 45478_8501Р/370 від 05.08.2020 року (а.с. 26). Тобто, відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню з підстав зазначених вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved