Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач, 21 вересня 2022 року подала до суду вказану позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , за набувальною давністю. Вимоги обґрунтувала тим, що з 27 квітня 2004 року і по теперішній час безперервно проживає, веде господарство, підтримує будинок в належному санітарному та технічному стані, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку,оплачує житлово-комунальні послуги і в повній мірі користується житловим будинком з надвірними житловими будівлями [ADDRESS] , як власник. У вказаному будинку почала проживати зі своєю сім`єю з 2004 року лише після того як дочка попереднього господаря домоволодіння [PERSON] , в усній формі добровільно надала їй дозвіл на безстрокове проживання в будинку своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка наразі померла.За весь період проживання у вищевказаному будинку, будь-яких претензій від спадкоємців [PERSON] , інших громадян, представників органів державної вали чи місцевого самоврядування щодо володіння та користування цим житловим будинком, на адресу її проживання не надходило. За вказаного вважає, що добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном та продовжує відкрито і безперервно ним володіти понад 10 років, та має право набути це майно у власність за набувальною давністю. У жодний інший спосіб не має можливості реалізувати свої права на вищевказаний житловий будинок, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач як і її представник [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, від позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи\~з наступних\~підстав. Судом встановлено, що за даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , довідки про склад сім`ї виданої квартальним комітетом №9 м.Знам`янка від 17 червня 2022 року, позивач [PERSON] , [INFO] , з 27 квітня 2004 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру парв власності на нерухоме майно від 30 січня 2023 року, житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 1975 року, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, Бургаз В.Я., р№1947. Власник будинку [PERSON] як свідчить актовий запис про смерть від 01 жовтня 1992 року, померла [INFO] . За даними Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (лист від 15 грудня 2022 року вих. №699/02-14), після смертів [PERSON] , яка померла [INFO] , з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва ніхто ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. З витягу з домової книги на будинок [ADDRESS] вбачається, що в будинку, окрім власника на момент її смерті були зареєстровані [PERSON] (її чоловік) та [PERSON] (її син). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] у Знам`янській міській нотаріальній конторі заведно спадкову справу №221/1996, з матеріалів якої вбачається, що з заявою про прийняття його спадщини звернулася його дочка [PERSON] та вказала, що після смерті батька залишилося спадкове майно житловий будинок [ADDRESS] . Крім неї є інші спадкоємці: її сестра [PERSON] та брат [PERSON] , який тимчасово знаходиться в місті позбавлення волі. [PERSON] написала відмову від прийняття спадщини батька на користь сестри [PERSON] і брата [PERSON] . Відомості про отримання свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні. [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва ніхто не звертався, про що зазначено у листі Першої Знам`янської державної нотаріальної контори від 25 січня 2023 року вих.№39/02-14. Згідно з розпискою від 27 квітня 2002 року позивач передала відповідачу [PERSON] 1000 доларів США за придбання будинку по [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження міського голови віді 18 лютого 2016 року №8 «Про перейменування вулиць та провулків м.Знам`янка», затвердженого рішенням сесії Знам`янської міської ради від 22 квітня 2016 року, провулок Желябова перейменовано на вулицю Олекси Гірника. Положенням статті 41\~Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2\~ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона\~є (частина друга\~статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном\~ у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344\~ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном житловим будинком з надвірними будівлями по [ADDRESS] , і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України. Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved