Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги. За умовами вказаного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року укладеним між [PERSON] і ВАТ КБ Надра», та договором забезпечення. За рахунок кредитних коштів боржником було придбано квартиру [ADDRESS] . Відповідно до умов договору іпотеки №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року зазначена квартира була передана в іпотеку. З інформаційної довідки стало відомо, що запис про іпотеку припинено та припинено запис про обтяження на підставі рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 10 грудня 2013 року. 06 лютого 2015 року на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року право власності на предмет іпотеки перейшло до [PERSON] та в подальшому перереєстровано на інших осіб, зокрема 23 лютого 2015 року право власності на квартиру перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, та 22 жовтня 2018 року право власності на квартиру перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, а 07 квітня 2020 року зазначений договір купівлі-продажу було розірвано і цього ж дня зареєстровано право власності на квартиру за [PERSON] . Стосовно рішень Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 10 грудня 2013 року та Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року, то такі рішення взагалі не існували, та відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень під номерами цивільних справ №119/9990/13-ц і №200/11531/14-ц розглядались зовсім інші справи. Внаслідок протиправних дій було вилучено обтяження на предмет іпотеки і перереєстровано право власності без згоди іпотекодержателя та кредитора, і тим самим порушено права кредитора та іпотекодержателя щодо унеможливлення стягнення з боржника грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно. Крім того, 14 листопада 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення про стягнення у тому числі з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року в розмірі 1 525 110,92 грн., а зазначене рішення набрало законної сили та не виконано. Також жодної згоди на припинення іпотеки іпотекодержателем не було надано, крім того жодних підстав для припинення іпотеки з урахуванням ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» також не було, а внаслідок протиправних дій та на підставі підробленого рішення в Державному реєстрі іпотек було виключено запис про припинення іпотеки і запис про припинення обтяження, та оскільки рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 10 грудня 2013 року і Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року не існують, то вони позбавлені можливості їх оскаржити. Оскільки договір іпотеки не було визнано недійсним і заборгованість не була погашена, то дії боржника щодо відчуження предмету іпотеки є недобросовісними, і вищевикладене свідчить, що дії відповідачів були недобросовісні та направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника, при цьому правочини були укладені з істотними порушеннями вимог діючого законодавства. У зв`язку із викладеним просив суд скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки, запис №7361329, індексний номер рішення: 16536964, скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження, запис №7360852, індексний номер рішення: 165360065, внесених на підставі рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 10 грудня 2013 року у цивільній справі №119/9990/13-ц, щодо квартири [ADDRESS] , номер РНОНМ [NUMBER]; поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року, реєстровий №323, виданого 11 березня 2008 року приватним нотаріусом ДМНО Куліш В.І., реєстраційний номер іпотеки 7361329 та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер обтяження 7360852, підстава обтяження: договір іпотеки №786784/ФЛ, реєстровий №323, виданий 11 березня 2008 року приватним нотаріусом ДМНО Куліш В.І.; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності та припинити право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер РНОНМ [NUMBER], скасувавши запис про право власності/довірчої власності: 8736521, індексний номер:19355356 від 16 лютого 2015 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Гугель С.Ю., зареєстрований в реєстрі за №154, та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер РНОНМ [NUMBER], індексний номер: 51910298 від 07 квітня 2020 року, скасувавши запис про право власності/довірчої власності: 36201515, припинивши право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер РНОНМ [NUMBER], а також повернути частину сплаченого судового збору в сумі 2 102 грн. у зв`язку зі зменшенням позовних вимог. Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та задоволено клопотання директора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про витребування у приватного нотаріуса ДМНО Гугель С.Ю. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, а саме: з посвідчення договору купівлі-продажу, серія та номер 154 від 23 лютого 2015 року, квартири [ADDRESS] , що укладений між [PERSON] та [PERSON] ; у приватного нотаріуса ДМНО Дубовенко В.О. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, а саме: з посвідчення договору іпотеки №128720/ФКР/17-І-1/02-1 від 21 серпня 2020 року реєстраційний номер 527, що укладений між [PERSON] та АТ «АБ «Радабанк», де предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] ; у Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартири [ADDRESS] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 19355356 від 16 лютого 2015 року), яке прийнято державним реєстратором Хабло К.О. Дніпровське міське управління юстиції Дніпропетровської області та копію такого рішення державного реєстратора. 09 лютого 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська частково задоволено заяву директора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про забезпечення позову та заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно і органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора права на нерухоме майно відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS] , номер РНОНМ [NUMBER]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року задоволено клопотання представника [PERSON] - адвоката Черкавського Ю.С. про витребування доказів у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» оригінали договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank від 05 серпня 2020 року, кредитну справу за кредитним договором №786784/ФЛ від 11.03.2008 року. 03 червня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус ДМНО Солошенко Ю.В., приватний нотаріус ДМНО Гугель С.Ю., приватний нотаріус ДМНО Дубовенко В.О., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи добросовісним набувачем. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2021 року задоволено клопотання директора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» Скребця О.С. про витребування у приватного нотаріуса ДМНО Гугель С.Ю. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, а саме: з посвідчення договору купівлі-продажу, серія та номер 154 від 23 лютого 2015 року квартири [ADDRESS] , який укладений між [PERSON] та [PERSON] 11 серпня 2022 року від представника [PERSON] - адвоката Черкавського Ю.С. до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву від 01 липня 2022 року, в якому він просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки з наданих позивачем документів не вбачається, що позивачу було відступлено право вимоги по договору іпотеки, і навпаки вбачається, що минулим кредитором було відступлено право вимоги по беззаставному кредиту, про що прямо вказано у договорі купівлі-продажу права вимоги. Вказує, що відповідно до додатку №1 до даного договору вказано «ні» в графі «наявність застави/іпотеки» і у графі «вид застави» сказано - беззаставний, тобто позивачем придбано право вимоги по беззаставному кредиту, отже права позивача не порушені, оскільки він не є іпотеко держателем. Також зазначає, що у відповідних реєстрах жодної згадки про те, що квартира перебувала в іпотеці банку на момент вчинення договору купівлі-продажу не було, а тому [PERSON] набула право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, і вона є добросовісним набувачем квартири, а оспорюваний договір купівлі-продажу не порушує права позивача. Також зазначив, що позивач звернувся до суду в 2020 році, тобто з пропуском строку позовної давності, оскільки ним самостійно у позові вказано, що події відбувалися в 2013-2015 роках і у всіх реєстрах інформація про спірне майно міститься. Від представника [PERSON] - адвоката Грицай В.О. 11 серпня 2022 року до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву від 01 липня 2022 року, в якому він просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем до позову надано договір про відступлення права вимоги укладений між ПАТ «КБ «Надра» та позивачем, і відповідно до додатку №1 до цього договору вказано «ні» в графі «наявність застави/іпотеки» і у графі «вид застави» сказано - беззаставний, тобто позивачем придбано право вимоги по беззаставному кредиту, а з відповідей Фонду гарантування вкладів від 04 червня 2021 року вбачається, що згідно із наведеною у публічному паспорті активу право вимоги відступалося як беззаставний кредит, тобто, жодних вимог по іпотеці не відступалося, а позивач цілком свідомо купуючи вищевказаний актив знав про те, що кредитний договір між банком і [PERSON] не забезпечений заставою. Крім того, правочин про відступлення прав за іпотечним кредитом підлягає нотаріальному посвідченню, а відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже позивач ніякого відношення до договору іпотеки не має, їм не відступалися права за цим договором і матеріали справи не містять жодного доказу з цього приводу, а з відомостей сайту «Прозорро» вбачається, що нотаріально посвідченого договору не укладалося. Також зазначено, що позивач звернувся до суду в 2020 році, тобто з пропуском строку позовної давності, оскільки ним самостійно у позові вказано, що події відбувалися в 2013-2015 роках і у всіх реєстрах інформація про спірне майно міститься. 19 жовтня 2022 року у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було закрито підготовче судове засідання та розпочато розгляд справи по суті. Представник позивача - адвокат Макаренко С.С. сформував у системі «Електронний суд» чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні в іншому суді. Представник [PERSON] - адвокат Черкавський Ю.С. надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, на підставі викладених у відзиві обставин, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, жодних заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд без їх участі суду не надавали, лише представником було надано суду відзив, в якому він просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, жодних заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд без її участі суду не надала. Треті особи - приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О. та [PERSON] направили до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, а також на вимогу суду надали належним чином завірені копії нотаріальних справ. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю. у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, жодних заяв або клопотань суду не представила, лише направила на вимогу суду належним чином завірені копії документів. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, жодних заяв або клопотань суду не представила. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника. Суд зважає на те, що проведення розгляду справи по суті уже неодноразово відкладалося через неявку сторін, у тому числі і через відкладення справи на підставі неодноразових клопотань представників позивача. З матеріалів справи вбачається, що у сторін було достатньо часу для особистої явки у судові засідання та для подачі до суду відповідних клопотань по суті справи, відзиву, доказів, тощо, так як провадження у справі відкрито ще 02 лютого 2021 року, а у справі до дати ухвалення судового рішення було призначено 15 судових засідань. Крім того, суд бере до уваги, що позивач є юридичною особою, яка може мати та фактично має не одного представника, і матеріали справи це підтверджують, оскільки містять дані про їх участь у цій справі та подання ними процесуальних документів, що дає суду обґрунтовані підстави вважати, що позивач при наявності зацікавленості в розгляді справи та швидкому винесенні рішення об`єктивно міг надати у попередні та останнє судове засідання іншого свого представника. Також суд зазначає, що останній раз представник позивача прибув до суду лише 04 липня 2022 року, коли надав суду останню уточнену позовну заяву про зменшення позовних вимог, і після цього представниками позивача неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин. При цьому суд зазначає, що 10 січня 2023 року черговим представником позивача Чорним Є.О. було сформовано в системі «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи через заміну представника, а 11 січня 2023 року іншим представником - адвокатом Макаренком С.С. сформовано в системі «Електронний суд» заяву про ознайомлення з матеріалами справи, при цьому з боку позивача так і не було здійснено жодних дій направлених на ознайомлення з матеріалами справи, що може свідчити лише про його незацікавленість у цій справі. Більш того, 08 лютого 2022 року представником позивача - адвокатом Макаренком С.С. було сформовано в системі «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні в Ленінському районному суді м. Запоріжжя у справі №0814/501/2012, в якій, як вбачається судом з наданого клопотання, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є третьою особою, тобто, зазначені та всі вищенаведені обставини у своїй сукупності беззаперечно вказують на незацікавленість позивача в розгляді цієї справи та свідоме затягування процесу судового розгляду справи. Враховуючи ту обставину, що сторонам у справі були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, суд вважає, що чергове відкладення розгляду справи без належним чином обґрунтованих на це підстав порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим судом вирішено ухвалити відповідне рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, а також повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із вимогами статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Матеріалами справи підтверджено, що 11 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №786784/ФЛ, відповідно до якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти у сумі 111 870 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою: нове житло, з цільовим призначенням на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №318 від 11 березня 2008 року, що укладений між позичальником та [PERSON] , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а строк на який надано кредит до 10 березня 2028 року.( а. с.15-17 т. 1). Судом встановлено, що 11 березня 2008 року в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань, [PERSON] уклала з банком ВАТ КБ «Надра» договір іпотеки №786784/ФЛ, предметом якого було нерухоме майно - квартира за [ADDRESS] , загальною площею 66,8 кв.м, а зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. та який зареєстрований в реєстрі за №323 (а. с. 18-20 т. 1). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року у справі №205/7099/13-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 786784/ФЛ від 11 березня 2008 року в розмірі 1 525 110,92 грн., з яких: 886 988,17 грн. - заборгованість за кредитом; 477 458,90 грн. - заборгованість по відсотках; 71 246,16 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 89 417,69 грн. - штраф; а також стягнуто в рівних частках з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» судові витрати у розмірі 3441 грн. (а. с. 28 т. 2). Також матеріалами справи встановлено, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер витягу: 33655626 від 16 лютого 2015 року, [PERSON] на праві власності на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №200/11531/14-ц (провадження №2/200/1757/14) від 06 листопада 2014 року, на праві приватної власності, належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а. с. 103 т. 1). Матеріалами справи також підтверджено, що 23 лютого 2015 року між продавцем - [PERSON] та покупцем - [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №154 (а.с.100 т. 2). Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2020 року між АТ «АБ «Радабанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №128720/ФКР/17-І-1/02-1 з метою забезпечення вимоги іпотекодержателя (АТ «АБ «Радабанк»), що випливають з кредитного договору №128720/ФКР/17 від 21 серпня 2020 року та усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного вищезазначеного договору, за умовами якого було надано [PERSON] строковий кредит в розмірі 600 000 грн. на строк до 20 серпня 2025 року, а предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю ( [PERSON] ) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю. за реєстровим №154, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О. і зареєстровано в реєстрі за №527 (а. с. 128-131 т. 2). Крім того, з довідки АТ «АБ «Радабанк» № 1008-1/06-1/2021 від 24 лютого 2021 року вбачається, що станом на 03 лютого 2021 року за кредитним договором №128720/ФКР/17 від 21 серпня 2020 року відсутня заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками і угода закрита достроково (а. с. 150 т. 1). Крім того, судом встановлено, що 05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги предметом якого було відступлення прав вимоги за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, укладеними між фізичними особами та ПАТ «КБ «Надра» (а. с. 8-10 т. 1). Відповідно до додатку №1 до договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, який укладений 05 серпня 2020 року, передано права вимоги за кредитним договором №786784/ФЛ, позичальник - [PERSON] , дата отримання кредиту - 11 березня 2008 року, дата погашення кредиту - 10 березня 2028 року, наявність застави - «ні», вид застави (іпотека, авто, беззаставні, інше) - «беззаставний» (а. с. 11 т. 1). Судом встановлено, що згідно інформації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, наявної в матеріалах справи у листах №089-60-665/21 та №089-60-664/21 від 04 червня 2021 року, право вимоги за кредитним договором №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року було відступлено на відкритих торгах (аукціоні), згідно з інформацією наведеною у публічному паспорті активу право вимоги відступалося, як беззаставний кредит, а торги відбулися 22 травня 2020 року (у складі лоту №GL48N718070, протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-05-12-000017-b) на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», та між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» були укладені відповідні договори (а. с. 59-60 т. 2). Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі №205/7099/13-ц було скасовано ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року в частині вирішення вимог заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі (виконавчих листах) та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача - ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі (виконавчих листах) у справі №205/7099/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 214-219 т. 2). Пунктом 1 частини 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За вимогами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ніш. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вбачається з наданих приватним нотаріусом Гугель С.Ю. матеріалів нотаріальної справи, на час укладання спірного договору купівлі-продажу квартири від 23 лютого 2015 року будь-яких заборон не існувало. Таким чином, під час укладання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири було дотримано усі вимоги діючого законодавства, а саме: договір укладено в нотаріальній формі, сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним та відповідало волі сторін, були відсутні будь які обмеження та заборони. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, банк, як сторона договору та кредитор, має право відступити право вимоги за кредитним договором. Згідно із ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Як встановлено судом, з поданих сторонами доказів у справі, договором про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank від 05 серпня 2020 року було передано право вимоги лише за кредитним договором №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , в той час, як договір іпотеки №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року, предметом договору не був та право вимоги за ним між сторонами не передавалося. Вказаний факт, також було визнано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у листах №089-60-665/21 та №089-60-664/21 від 04 червня 2021 року, зокрема зазначено, що кредит за договором №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року було відчужено, як беззаставний. Таким чином, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не набуло прав іпотекодержателя за договором іпотеки №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року, який укладено між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] . При цьому, суд зауважує, що на час укладання договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank від 05 серпня 2020 року, відповідно до інформаційної довідки, запис про іпотеку припинено та припинено запис про обтяження на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Отже, на час укладання договору між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а саме: станом на 05 серпня 2020 року, запис про обтяження майна, реєстрації іпотеки квартири за адресою: [ADDRESS] , був відсутній. Посилання позивача про те, що запис про припинення іпотеки та припинення обтяження відбулось внаслідок протиправних дій та на підставі підробленого судового рішення, будь - якими належними та допустимими доказами не підтверджено. Згідно із ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Доказів того, що договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було нотаріально посвідчено позивачем також не надано, а з матеріалів справи вбачається, що договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank від 05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, що також є доказом того, що за вказаним договором право вимоги за іпотечним договором №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року відступлено не було. Таким чином, під час розгляду цивільної справи позивачем не доведено, що він набув прав іпотекодержателя за іпотечним договором №786784/ФЛ від 11 березня 2008 року, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank від 05 серпня 2020 року з ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи, викладені обставини справи, зазначені норми права, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт порушення його прав, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяви представників відповідача [PERSON] - адвоката Грицай В.О. та відповідача [PERSON] - адвоката Черкавського Ю.С. про застосування строків позовної давності, суд дійшов таких висновків. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц зазначено, що «для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц)». Оскільки судом в ході судового розгляду не було встановлено порушеного права позивача, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з пропуском позовної давності. Також відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Як вбачається із поданих до позовної заяви доказів сплати судового збору, позивачем згідно з платіжним дорученням №2068 від 15 грудня 2020 за подання позовної заяви до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було сплачено судовий збір у розмірі 10 510 грн. за п`ять вимог немайнового характеру, що станом на час подання позовної заяви розмір судового збору за одну вимогу немайнового характеру складав 2 102 грн. (2 102 грн. х 5 = 10 510 грн.). Враховуючи, що суд прийняв уточнену позовну заяву від 01 липня 2022 року, яка фактично надійшла до канцелярії суду 04 липня 2022 року, і в якій позивачем було змінено кількість позовних вимог у бік їх зменшення, то вбачаються підстави для задоволення наявної в уточненій позовній заяві вимоги позивача про часткове повернення сплаченого судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог. Отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» позивачу - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» підлягає поверненню з Державного бюджету частина судового збору у розмірі 2 102 грн., який було сплачено згідно платіжного доручення №2068 від 15 грудня 2020 року на загальну суму у розмірі 10 510 грн., що знаходиться в матеріалах справи №205/396/21 Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому інші судові витрати, понесені позивачем у справі, належить віднести на його рахунок, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed