Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності, відповідно до договору -дарування, засвідченого приватним нотаріусом Захаренком В.І. 07.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за №145, належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані донька позивачки [PERSON] та її онука [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] виїхала з смт. Голованівськ та фактично в квартирі не проживає з березня 2018 року, онука [PERSON] також виїхала з смт. Голованівська та фактично в квартирі не проживає з квітня 2020 року. З 2018 року позивачка сама утримує квартирута та здійснює оплату комунальних послуг. Наданий час вона бажаю продати належну їй квартиру. Оскільки їй невідомо де на даний час проживають її донька та онука, у неї відсутній зв`язок з ними, тому вона має можливості повідомити про своє бажання продати квартиру та про те,що їм необхідність виписатися з неї. У зв`язку із тим, що відповідачі фактично не проживають за вищевказаною адресою більше року, і позивачка бажає продати квартиру, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Вважає, що існують всі підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням, які розміщені на офіційному веб-сайті Голованівського районного суду Кіровоградської області про виклик його до суду, як відповідачів у справі на від 30.12.2022 та 08.02.2023, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслали. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. [PERSON] є власником житлової квартири квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування житлової квартири , засвідченого приватним нотаріусом Захаренком В.І. 07.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за №145, (а.с.6-7). Згідно довідки Голованівської селищної ради Кіровоградської області №1345 від 16.11.2022 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до відомостей домової книги для приписки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] власником якого являється [PERSON] в квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-11). Оскільки за вищезазначеною адресою зареєстрований відповідачі, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, що об`єктивно порушують права власника квартири. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі вселились у вказану квартиру в якості членів сім`ї власника житлової квартири і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язаниі, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст. 406 ЦК України. Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (Постанова №702/101/18 від 14.08.2019). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). З таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України,

Outcome: approved