Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

АТ «Альфа-банк» звернулося до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про звільнення майна з-під арешту, в якому просило суд: звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , що накладений постановою, серія та номер 38758087, видана 10.02.2014, видавник: Другий Суворовський ВДВС ОМУЮ, головний державний виконавець Войтенко В.В. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ЗАТ «Альфа-банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту від 28 серпня 2007 року за №SME0003307. Також укладено Іпотечний договір, посвідчений 28 серпня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.О., відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому майно на праві власності майно, а саме: квартиру, загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 41, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю виконання умов кредитного договору, позивач змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак позивачу стало відомо, що розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно неможливо, оскільки постановою серія та номер 38758087, виданою 10.02.2014, головним державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ накладено арешт на нерухоме майно відповідача. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2022 року витребувано у Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію постанови 38758087, виданої 10.02.2014 головним державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ Войтенко В.В. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року витребувано з Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) належним чином завірену копію постанови 38758087, виданої 10.02.2014, головним державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ Войтенко В.В., а також інформацію про особу стягувача в інтересах якої було накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 18 жовтня 2022 року з Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) до суду надійшла відповідь, відповідно до якої вбачається, що у відділі на виконанні знаходився виконавчий лист № 2-2015/10 виданий 24.09.2010р. Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] , виконавче провадження № 38758087. В ході проведення виконавчих дій згідно довідки КП «БТІ» встановлено, що за боржником зареєстрована 1/4 частина квартири [ADDRESS] на яку постановою державної виконавчої служби від 10.02.2014 року було накладено арешт. У зв`язку із вищезазначеною відповіддю та встановленням стягувача у виконавчому провадженні в чиїх інтересах було накладено арешт, суд ухвалою від 14.11.2022 року залучив до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвала про залучення співвідповідача була направлена на адресу [PERSON] , в якій крім іншого зазначена дата, час та місце розгляду справи. Ухвалою від 14 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.02.2023 р. замінено позивача у справі з Акціонерного товариства «Альфа банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Представник позивача АТ «Сенс Банк» до судового засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не забезпечила участь свого представника у судове засідання, але матеріали справи містять заяву представник третьої особи просить розглядати справу у його відсутність. Враховуючи наявність в матеріалах справи доказів належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачами причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки обґрунтованість вимог підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що 28 серпня 2007 року між ЗАТ «Альфа-банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір від 28 серпя 2007 року за №SME0003307. В забезпечення наведеного кредитного договору, укладений Іпотечний договір, посвідчений 28 серпня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.О., відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому майно на праві власності майно, а саме: квартиру, загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 41, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна від 12.11.2021 №284448645 вбачається: - 29.08.2007 заеєстровано обтяження № 5561387 у вигляді іпотеки на квартиру [ADDRESS] , підстава: договір іпотеки, реєстр. №5544, 28.08.2007, Приватний нотаріус ОМНО Плигіна Ж.О., іпотекодержатель: ЗАТ "Альфа Банк"; - 13.02.2014 р. зареєстровано обтяження № 4656266 у вигляді арешту на квартиру частку квартири [ADDRESS] , згідно постанови, серія та номер: 38758087 про накладення арешту від 10.02.2014 року, видавник: Другий Суворовський ВДВС ОМУЮ, головний державний виконавець Войтенко В.В., особа, права якої обтяжуються, - [PERSON] . Згідно відповіді у Другому Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 38758087 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2015/10, виданого Суворовським районним судом м. Одеси від 24.09.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 80932,00 грн. Постановою Другого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 10.02.2014 року ВП № 38758087 накладено арешт на частику квартири, що належить боржнику [PERSON] . Постановою державного виконавця від 06.03.2014 року, на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», ВП № 38758087 завершено. Матеріали виконавчого провадження № 38758087 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2015/10, виданого Суворовським районним судом м. Одеси від 24.09.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 80932,00 грн знищено за закінченням строку зберігання. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 3 Закону № 898-IV у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно зі статтею 4 Закону № 898-IV обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 577 ЦК України визначено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час виникнення спірних правовідносин. Статтею 46 Закону № 606-XIV встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина четверта статті 54 Закону № 606-XIV). Таким чином, у разі встановлення, що позивач є іпотекодержателем і позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку через те, що на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження накладено арешт, це є підставою для зняття арешту з предмета іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмета іпотеки, накладеного в забезпечення виконання вимог інших кредиторів, які не є іпотекодержателями. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 496/457/16-ц, від 19 листопада 2019 року у справі № 686/560/17 та від 17 жовтня 2019 року у справі № 372/858/17. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 року у справі №753/5408/19 наголосив, що в разі, коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Державна реєстрація іпотеки була проведена 29.08.2007р., а обтяження, накладені державним виконавцем пізніше, а саме: 10.02.2014 р. Отже, позивач має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Наявність арештів на іпотечне майно порушує законні права позивача на нерухоме майно, перешкоджає реалізації права банка на звернення стягнення на нерухоме майно. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Враховуючи, що у даному випадку існування арешту на майно порушує право позивача як іпотекодержателя, з метою реалізації права банка звернути стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновків що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS] (номер запису про обтяження 4656266, зареєстрованого 13.02.2014 року), накладеного згідно постанови серія та номер: 38758087, виданої 10.02.2014, видавник Другий Суворовський ВДВС ОМУЮ, головний державний виконавець Войтенко В.В. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий збір покладається на відповідачів та підлягає стягненню з них на користь позивача.

Outcome: approved