Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

13\~грудня 2021\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~в якому\~зазначив,\~що 18\~липня 2013\~року року\~між позивачем\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~400/07/2013/0321\~відповідно до\~умов \~якого останній\~отримав кредит\~у сумі\~165000\~гривень 00\~копійок зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом в\~розмірі 18,3\~%\~на рік\~(процентна\~ставка на\~прострочену заборгованість\~становить 23,3%),\~зі строком\~повернення коштів\~до 17\~липня 2028\~року. Банком було виконано умови договору шляхом надання кредитних коштів відповідачу, що підтверджується випискою з позичкового рахунку. В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором було укладено договір поруки № 400/07/2013/032111 від 18 липня 2013 року, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов*язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов*язань за зазначеним вище кредитним договором. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої договірні зобов`язання, порушив строки повернення кредиту та сплати процентів. Станом на 03 грудня 2019 року сума заборгованості за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року складає : нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року в розмірі 24580 грн 23коп, заборгованість за кредитом - 161 169 грн 80 коп, а всього 185\~750 грн 03 коп. Позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року в загальному розмірі 185\~750 грн 03 коп та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Цивільна справа 243/13195/21 надійшла до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 30 серпня 2022 року за підсудністю із Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцької О.В. від 10 жовтня 2022 року цивільну справу № 243/13195/21 прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] адвокат Зайцев І.Ю. в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» в повному обсязі. Зазначив, що позов є необгрунтованим і недоведеним, оскільки з наданих позивачем доказів, зокрема, із розрахунку заборгованості і виписки з особового рахунку клієнта неможливо дійти висновку ані про розмір заборгованості за тілом кредиту (в тому числі, про те, які суми були зараховані безпосередньо на погашення тіла кредиту), ані про розмір процентів, які нараховувались за користування кредитом. В обгрунтування заперечень проти зявлених позовних вимог також послався на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором позичальником [PERSON] було здійснено в липні 2014 року. Крім того, в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором позивачем прийнято в іпотеку нерухомість - квартиру. Отже, у позивача є можливість звернути стягнення та задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки. Зазначив, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2013 року, проте в якому саме розмірі він уточнити не може. Підготувати свій контррозрахунок заборгованості позбавлений можливості з огляду на те, що надані банком докази (розрахунок та виписка) є незрозумілими. Відповідач неодноразово звертався до позивача по справі із пропозицією укласти договір реструктуризації заборгованості за кредитним договором, але безрезультатно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав відзив, зі змісту якого вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заперечень у відзиві відповідач [PERSON] послався на наступні обставини: -позивачем пропущено строк позовної давності; -в грудні 2019 року позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення із [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, проте ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2020 року у цивільній справі № 233/8982/19 позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» було залишено без розгляду; -згідно п.1.6 кредитного договору від 18 липня 2013 року відповідач сплатив банку комісію за надання кредиту в розмірі 1,5% від суми кредиту 2475 грн 00коп в день укладення договору, що є незаконним, оскільки відповідно до правового висновку КЦС ВС (постанова від 17 червня 2021 року у справі № 551/424/16-ц) дії, які банк здійснює на власну користь є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, призводять до погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечать моральним засадам суспільства. Представник позивача надав відповідь на відізив, в якій послався на те, що відповідно до положень кредитного договору № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року позичальник [PERSON] зобов`язався щомісячно здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом. Сплив строку позовної давності за окремим періодичним платежем не свідчить про сплив позовної давності щодо інших періодичних платежів, що узгоджується із правовими висновками, викладеними в постанові ВСУ від 19.03.2014р. по справі №6-20цс14, постанові ВСУ від 05.04.2017р. по справі №6-522цс17 та відповідає правовій позиції Верховного Суду з вказаного питання, викладеній у постанові ВС від 28.03.2018р. по справі №444/9519/12. Пунктом 4.3.3. кредитного договору встановлено обов`язок позичальника протягом трьох робочих днів письмово повідомити Банк про зміну місця реєстрації або місця проживання, номеру телефону. Проте, до теперішнього часу позичальник в порушення умов договору не повідомляв банк про зміну місця реєстрації або місця проживання, номеру телефону, що унеможливило направлення банком на його адресу вимог та пропозицій. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. З`ясувавши позицію представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника адвоката Зайцева І.Ю., дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що\~між ПАТ\~АБ «Укргазбанк» і відповідачем [PERSON] 18 липня 2013 року укладений кредитний договір № 400/07/2013/0321 відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 165000 грн 00 коп на придбання квартири зі строком кредитування з 18 липня 2013 року по 17 липня 2028 року (а.с.10а-13, 122-124). Згідно умов договору (п.1.3.2) позичальник у будь-якому випадку зобов"язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17 липня 2028 року. Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2 вказаного вище кредитного договору за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 18,3% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 23,3% річних. Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника в день укладення цього договору сплатити комісію в розмірі 1,5% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1, що склададє 2475 грн 00коп. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору\~№ 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року погашення кредиту позичальником здійснюється у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 (а.с.16-17, 127-128) до цього договору та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 2696 грн 00 коп, щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок або шляхом безготівкового перерахування. Пунктом 4.2.4 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по договору, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій у випадках : -невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому договору, в тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з простроченням їх виконання більше, ніж на один банківський день), що випливають з цього договору; -невиконання позичальником (іпотекодавцем) своїх зобов`язань по договорам забезпечення; -невиконання та/або неналежного виконання вимог будь-якого з п.п.4.3.6-4.3.9 цього договору; -подання до суду позову про визнання недійсними у цілому чи у частині та/або неукладеним цього договору та/або будь-якого договору забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань; -за наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальникові кредит своєчасно не буде повернутий. Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Пунктами 4.3.1, 4.3.5 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника використати кредит на зазначені в п.1.2 договору цілі; повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі у строки та у порядку згідно цього договору; на вимогу банку достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами та можливі штрафні санкції у випадках, передбачених цим договором, договором іпотеки та чинним законодавством України. Згідно п.5.8 кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки, в тому числі, щодо вимоги про поверненню процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання цього договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав\~кредит в сумі 165000 грн 00 коп. та користувався кредитними коштами, здіснив часткове пограшення кредиту що підтверджується випискою з особового рахунку клієнта за період часу з 18 липня 2013 року по 03 грудня 2019 грудня (а.с.4а-10), наданими відповідачем квитанціями про сплату грошових коштів в рахунок погашення кредиту № 8100-39 від 06 серпня 2013 року, № 8544-8 від 09 вересня 2013 року, від 11 вересня 2013 року, № 8100-4 від 06 жовтня 2013 року, № 7101-8від 10 жовтня 2013 року, № 8107-18 від 07 листопада 2013 року, № 7797-3 від 04 грудня 2013 року, № 8100-33 від 03 січня 2014 року, № 8100-38 від 05 лютого 2014 року, № 8100-34 від 06 березня 2014 року, № TR.728804.57856.7797 від 04 квітня 2014 року, № TR.728804.49152.7797 від 06 травня 2014 року, № 8100-32 від 06 червня 2014 року, № 81-32 від 07 липня 2014 року (а.с.92-105). Факт отримання грошових коштів за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року і існування заборгованості за ним не заперечував в судовому заіданні і представник відповідача [PERSON] адвокат Зайцев І.Ю. Зобов*язання щодо своєчасного погашення кредиту належним чином відповідач [PERSON] не виконав,\~чим порушив умови кредитного договору № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року. Через несвоєчасне повернення суми кредитних коштів у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 03 грудня 2019 року складається із поточної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 140\~294 грн 03 коп, простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20\~875 грн 77 коп, заборгованості по процентам, нарахованим на суму поточної заборгованості за період часу з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 24575 грн 09 коп (за ставкою 18,3%), заборгованості по процентам, нарахованим на суму простроченої заборгованості за період часу з 11.03.2015 року по 30.04.2015 року в розмірі 5 грн 14 коп (за ставкою 23,3%), а всього 185\~750 грн 03 коп (а.с.3а). Ані відповідач [PERSON] , ані його представник адвокат Зайцев І.Ю. наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростували. Доводи представника відповідача адвоката Зайцева І.Ю. про неможливість підготувати котррозрахунок заборгованості з огляду на те, що розрахунок позивача та надані ним докази, зокрема виписка по особовому рахунку позичальника є незрозумілими, суд відхиляє як неспроможні. Суд вважає за доцільне зауважити, що представник відповідача адвокат Зайцев І.Ю. жодних клопотань, зокрема про витребування певних доказів щодо підстав виникнення заборгованості за кредитним договором, або будь-яких інших доказів з метою підготовки розрахунку заборгованості на спростування розрахунку, поданого позивачем, в процесі розгляду справи не заявляв. Доводи представника відповідача стосовно неможливості визначити за якою ставкою нараховувались проценти за користування кредитом є неспроможними, оскільки розрахунок позивача містить дані про конкретний розмір процентної ставки, який був застосований у певний період часу нарахування процентів. Пунктом 2.1 кредитного договору № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року передбачено, що у забезпечення виконання [PERSON] за цим договором банк відповідно до договору іпотеки № 400/07/2013/03211 від 18 липня 2013 року приймає в іпотеку нерухомість, зазначену в п.1.2 цього договору двокімнату квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] . Пунктом 2.3 кредитного договору № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року передбачено, що кредит забезпечується також фінансовою порукою [PERSON] (а.с.10а, 122). У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» (кредитором) та відповідачами [PERSON] (позичальником) та [PERSON] (поручителем) 18 липня 2013 року було укладено договір поруки № 400/07/2013/0321П (а.с.18а-21). Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель [PERSON] зобов`язується перед кредитором за виконання позичальником зобов"язань по кредитному договору № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року. Пунктом 1.2 договору поруки визначено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов"язань по кредитному договору. Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник - за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов"язань, передбачених кредитним договором. Згідно п.1.5 договору поруки передбачено, що порукою за цим договором також забезпечується виконання позичальником зобов`язань по кредиту у разі вимоги кредитора про дострокове виконання зобов`язань по кредитному договору, на умовах та з підстав, передбачених у кредитному договорі. Пунктами 5.1, 5.2 договору поруки передбачено, що цей договір набрає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов*язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов"язання позичальника за кредитним договором не пред"явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов*язання не зазначений або встановлений моментом пред*явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред*явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього договору. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~ Відповідно до\~ч.1\~ст.\~553\~ЦК України\~(в\~редакції на\~час виникнення\~правовідносин) за\~ \~договором \~ поруки\~ \~поручитель \~ поручається\~перед кредитором\~боржника за\~виконання ним\~свого обов`язку.\~ Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач звернувся до суду з позовом 13 грудня 2021 року. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року в розмірі 2700 грн 00 коп [PERSON] здійснив 7 липня 2014 року, що підтверджується випискою з особового рахунку клієнта за період часу з 18 липня 2013 року по 03 грудня 2019 грудня (а.с.4а-10) та квитанцією від 07 липня 2014 року № 8100-32 (а.с.105). З додатку № 1 (графік платежів) та додатку № 2 (графік зменшення заборгованості по кредиту) до кредитного договору № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року вбачається, що станом 10 грудня 2018 року сума залишку основного боргу складає 145\~867 грн 79коп. Відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву та представником відповідача адвокатом Зайцевим І.Ю. в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у цивільній справі N 444/9519/12 якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строкукредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі N 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі N 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі N 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі N 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі N 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі N 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі N 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2462цс16. З розрахунку позивача станом на 03 грудня 2019 року вбачається, що заборгованість по процентам, нарахованим на суму поточної заборгованості за період часу з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року становить 24575 грн 09 коп, заборгованість по процентам, нарахованим на суму простроченої заборгованості за період часу з 11.03.2015 року по 30.04.2015 року становить 5 грн 14 коп, а всього позивач просить стягнути проценти за зазначений період часу в розмірі 24580 грн 23 коп. Оскільки кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року передбачено обов`язок позичальника здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з позовом 13 грудня 2021 року, а відповідачем [PERSON] та його представником заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом, яка утворилась до грудня 2018 року в розмірі 15302 грн 01 коп (161 169 грн 80 коп 145\~867 грн 79 коп) та заборгованості по процентам в в загальному розмірі 24580 грн 23 коп у зв`язку із спливом строку позовної давності. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2020 року у цивільній справі № 233/8982/19 позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки позовну заяву було подано особою, яка не має повноважень на ведення справи (а.с.90-91). Частинами 2,3 ст. 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у цивільній справі № 523/10225/15-ц, обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку перебіг позовної давності не перервався, оскільки позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» було залишено ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2020 року без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України з огляду на її подання особою, яка не має повноважень на ведення справи. Оскільки факт порушення позичальником [PERSON] зобов*язань за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року знайшов своє підтвердження, позивач відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № 400/07/2013/0321 від 18 липня 2013 року підлягають частковому задоволенню, в межах заявлених позовних вимог в частині стягнення залишку заборгованості, яка складається із щомісячних платежів за кредитом, починаючи з грудня 2018 року в загальному розмірі 145\~867 грн 79 коп. Доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Зайцева І.Ю. про існування у позивача по справі можливості задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки суд відхиляє, оскільки це є правом ПАТ АБ «Укргазбанк», яким він має скористатись на власний розсуд, обравши будь-який прийнятний для нього, передбачений законодавством та умовами укладеного договору спосіб захисту порушеного права. Посилання відповідача [PERSON] у відзиві та сплату ним відповідно до п.1.6 кредитного договору комісії за надання кредиту в розмірі 1,5% від суми кредиту, що становить 2475 грн 00 коп, і на його думку є незаконним, суд також відхиляє, оскільки своїм правом звернутись із зустрічним позовом, заявивши відповідні позовні вимоги, відповідач не скористався. Окільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно\~ст. 141 ЦПК України витрати, пов*язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в загальному розмірі 2188 грн грн 04 коп (78,53%), по 1094 грн 02 коп з кожного.

Outcome: partial