Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. В позові зазначила, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2021 року, у справі за № 333/1701/18 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.04.2018 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з 05.04.2018 року. В Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 67215896 з примусового стягнення аліментів на дитину та № [NUMBER] з стягнення аліментів на матір дитини, проте свої обов`язки щодо утримання дитини та її матері, відповідач ігнорує. 14 червня 2022 року, державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко Анастасією, складено розрахунок заборгованості з аліментів: ВП № 67215896 щодо стягнення 1/4 на утримання дитини - 149 065,68 грн. ВП № 67215078 щодо стягнення 1/4 на утримання матері дитини - 95 987,13 грн. Частиною 1 статті 196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Ураховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів: ВП № 67215896 щодо стягнення 1/4 на утримання дитини - 149 065,68 грн. Пеня - 542 881,21 грн. (станом на 01.06.2022р) Пеня з урахуванням обмеження 100% розміру заборгованості - 149 065,68 грн. (станом на 01.06.2022р) ВП № 67215078 щодо стягнення 1/4 % на утримання матері дитини - 95 987,13 грн. Пеня - 433 021,53 грн. (станом на 01.06.2022 року) Пеня з урахуванням обмеження 100% розміру заборгованості - 95 987,13 грн. (станом на 01.06.2022 року) Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з квітня 2018 року по червень 2022р., у розмірі - 149 065,68 гривень та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , за період з квітня 2018 року по червень 2022 року, у розмірі 95 987,13 гривень. Судові витрати просить покласти на відповідача. 22.06.2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 04.08.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кузнєцова Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідач просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у повному обсязі. Вищевикладене обґрунтовує тим, що з підстав, які виклала позивачка у позовній заяви, чітко вбачається, що неустойка (пеня) у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів, стягується за наявності вини особи - платника аліментів, посилаючись на розрахунки заборгованості. Однак, [PERSON] має тяжке психічне захворювання, внаслідок чого не може працювати, відповідно не може сплачувати аліменти. На підтвердження цієї обставини до відзиву додані копії довідок, які свідчать, що [PERSON] періодично проходив курси лікувань в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.10.05.2022 року [PERSON] за результатом акту огляду МСЕК встановлена друга група інвалідності, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12ААВ №629832. Зазначає, що [PERSON] аліменти не сплачував не тому, що мав на те умисел і свідомо ухилявся, а тому, що він хворів і через хворобу не міг працювати. Представник відповідача також зазначив, що [PERSON] перебуває у такому стані, який перешкоджає йому не тільки що працювати, а й обслуговувати самого себе. Фактично [PERSON] є нездатним до праці. У зв`язку з цим [PERSON] , починаючи з 2018 року фактично перебуває на утриманні своєї матері, яка за ним і доглядає. 09.08.2022 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив в якому зазначила, що зазначені у відзиві обставини про те, що відповідач не може сплачувати аліменти у зв`язку з тяжким психічним захворюванням, періодичного проходження курсів лікування, встановлення другої групи інвалідності, не можливості обслуговувати самого себе та перебування на утриманні матері не відповідає дійсності, адже II гр. інвалідності встановлена лише 10.05.2022 року, а аліменти не сплачуються з 05.04.2018 року. Захворювання та періодичні лікування не забороняють працювати, а в Довідці від 11.05.2022 року в пункті 12 «Висновок про умови та характер праці» доданої до відзиву, лікарем вказано «Проста фізична праця». Тобто праця відповідачу не заборонена, він є працездатним. Також зазначила, щодо матеріального стану відповідача, то він також є добрим. До стягнення відповідача аліментів, він працював в КАЗЕННОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «НАУКОВО ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС «ІСКРА», отримував заробітну плату, звільнився 30.03.2018 року за власним бажанням та почав працювати «не офіційно», а 05.04.2018 р. з нього стягнуто аліменти. Тобто вважає, що в несплаті аліментів відповідачем вбачається його винна поведінка. В судове засіданні представник позивача та позивачка не з`явились, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, стягнути судові витрати, докази яких було надані протягом 5 днів. Представник відповідача Кузнецов Д.О. в судовому засіданні просив відмовити у повному обсязі з підстав, які викладені у відзиві. Зазначив, що відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] неустойки (пені), оскільки в його бездіяльності щодо несплати аліментів відсутній такий обов`язків елемент для притягнення до відповідальності, як вина. Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] . (а.с.6) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 року у справі №334/1701/18 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.04.2018 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з 05.04.2018 року. (а.с. 3-4) 25.10.2021 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 67215896 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , що підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2021 року. (а.с. 7) Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП №67215896 станом на 31.05.2022 року становить 149 065,68 грн. (а.с.20) Зазначений розрахунок не був спростований відповідачем під час судового розгляду відповідно до засад змагальності цивільного судочинства. 22.10.2021 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження №67215078 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, що підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2021 року. (а.с. 22) Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП №67215078 станом на 14.06.2022 року становить 95 987,13 грн. (а.с.23) Зазначений розрахунок не був спростований відповідачем під час судового розгляду відповідно до засад змагальності цивільного судочинства. За змістом ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом. При розгляді справи встановлено, що сторони визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах не оспорювали, тобто з ним погодились. Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується шляхом помноження заборгованості зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж), на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помноження та один відсоток. (за формулою: заборгованість за місяць помноженою на кількість днів прострочення та помноженою на 1 %.). Аналогічно обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-616цс18). При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду відповідно до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України. Відповідно до Розрахунку пені на заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , за виконавчим провадженням ВП №67215896 станом на травень 2022 року становить 542 881,2173 грн. Розрахунок зроблений позивачем за вищенаведеною формулою. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Судом встановлений факт неналежного виконання [PERSON] аліментних зобов`язань за період з 05.04.2018 року по 31.05.2022 року, сума заборгованості становить 149 065,68 грн. Обчислюючи розмір неустойки (пені) за період із 05.04.2018 року по 31.05.2022 року, суд виходить із суми заборгованості по аліментам, яка станом на 31.05.2022 року становить 149 065,68 грн., оскільки розмір неустойки (пені) не може перевищувати загальний розмір заборгованості по аліментам. Згідно частини другої статті 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до наданої довідки до акту медико-соціальної експертної комісії Серія 12ААВ №629832 виданої 10.05.2022 року, [PERSON] , [INFO] є інвалідом 2 групи, загального захворювання, інвалідність встановлена 10.05.2022 року, характер праці рекомендовано проста фізична праця, підставою є акт огляду МСЕК №438. (а.с. 51) Відповідно до відповіді директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з -04.06.2019 року по 01.08.2019 року; -24.03.2020 року по 16.04.2020 року; -09.07.2020 року по 31.07.2020 року; -24.10.2020 року по 05.11.2020 року; -16.11.2020 року по 07.12.2020 року; -16.03.2021 року по 12.04.2021 року; -10.08.2021 року по 01.09.2021 року; -04.04.2022 року по 11.05.2022 року; -04.10.2022 року по 27.10.2022 року.(а.с. 100) Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Суд враховуючи матеріальний стану платника аліментів [PERSON] , який є інвалідом 2 групи, відсутність у нього регулярних доходів, враховуючи його стан здоров`я, що він тривалий час перебуває на лікуванні, внаслідок чого не може працювати та не може в цей час сплачувати аліменти, що підтверджується відповідними довідками, враховуючи те, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, приходить до висновку що існують підстави для зменшення розміру неустойки. Таким чином, суд вважає, що необхідно зменшити розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] до 50 000,00 грн. Крім того, позивач надала Розрахунок пені на заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивачки, за виконавчим провадженням ВП №67215078 станом на березень 2021 року становить 433 021,5325 грн. (а.с.24) Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, суд звертає увагу на наступне. Статтею 196 СК України визначено главою 15 СК України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» даними правовідносинами встановлено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, натомість право на утримання одного з подружжя встановлено главою 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню» і дані правовідносини не передбачають відповідальності за прострочення аліментних платежів. Так, стаття 201 СК містить пряму вказівку на те, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В свою чергу, Глава 9 СК «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються. Ураховуючи, що до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі №635/6679/16-ц (провадження №61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Крім того Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК України. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені по аліментам на утримання позивачки не підлягають задоволенню. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial