Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Луцька міська рада, про визнання недійсним договору іпотеки. Позовні вимоги, мотивує тим, що з 26.12.1995 року проживає у секції [ADDRESS] . Вказує, що 11.06.2007 року секція [ADDRESS] шляхом проведення аукціону була продана [PERSON] про що приватним нотаріусом Зубенко Т.І. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яка 11.07.2007 року уклала договір купівлі-продажу зазначеного майна з [PERSON] . Зазначає, що рішенням Господарського суду Волинської області від 23.04.2008 року визнано будівлю гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об`єктом комунальної власності та рішенням Господарського суду Волинської області від 24.12.2008 року визнано неправомірними дії арбітражного керуючого [PERSON] , що включення в ліквідаційну масу ЗАТ «ЛН» секцій 13, 15, 17, 19, 20, 22, 23 у будинку [ADDRESS] та подальшого їх продажу. 28.04.2010 року рішенням Луцької міської ради №58/154, спірний гуртожиток прийнято у міську комунальну власність та в подальшому передано на баланс ЖКП№7. Крім того, вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.04.2013 року витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] секцію [ADDRESS] в користь Луцької міської ради та рішенням державного реєстратора від 20.07.2021 року зареєстровано право комунальної власності Луцької міської ради на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, по даний час, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована іпотека від 11.07.2007 року та заборона на нерухоме майно від 11.07.2007 року, які стосуються об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іпотекодавцем є відповідач 2, а іпотекодержателем відповідач 1. Вважає, що договір іпотеки укладений між відповідачами 11.07.2007 року, є таким, що не відповідає вимогам законодавства та порушує його житлові права у зв`язку з неможливістю приватизувати житло, в якому він проживає на законних підставах. На підставі наведеного, просить суд, визнати недійсним договір іпотеки, укладений між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» 11.07.2007 року, припинити записи про іпотеку №43049416 від 11.07.2007 року та заборону на нерухоме майно №43049608 від 11.07.2007 року, які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 2411899407101 та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Відповідач 1 відзиву на позовну заяву не надав. У відзиві на позовну заяву, відповідач 2 вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними та безпідставними. Вказує, що на момент укладення спірного договору іпотеки, нерухоме майно було придбане нею в установленому законом порядку за договором купівлі-продажу від 11.07.2007 року, а тому могла на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю. Разом з тим, зазначає, що Луцька міська рада, ігноруючи рішення суду від 08.06.2011 року про відмову у витребуванні житлового будинку по [ADDRESS] , не будучи власником даного нерухомого майна передала спірне майно на баланс ЖКП№7. Також, вказує, що Луцька міська рада вже зверталася до суду з позовом до неї та ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним спірного договору іпотеки, в якому їй було відмовлено, однак, не зважаючи на це, 27.07.2021 року зареєструвала право власності на спірне нерухоме майно, предмет іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, вважає, що строк позовної давності позивачем пропущений, а тому просила відмовити в задоволенні позову. У письмових поясненнях, третя особа Луцька міська рада, вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення з підстав викладених у позові [PERSON] . Крім того, посилаючись на практику Верховного Суду у справі №911/1659/19 від 02.12.2020 року, вказує, що позовна давність не поширюється на позовні вимоги у даній справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 08 липня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 08 вересня 2022 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15 листопада 2022 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити. Представник третьої особи Луцької міської ради до судового засідання подав заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] також до судового засідання подала заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову заперечує. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» »в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи, що не з`явилися, по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 26.12.1995 року зареєстрований та проживає у секції [ADDRESS] (а.с. 31-32). Із матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладений іпотечний договір, відповідно до якого остання в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11179699000 від 06 липня 2007 року, передала в іпотеку банку нерухоме майно секцію 19, що належить їй на права власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 197). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-4762/10 у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі рішення Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2008 року, яке набрало законної сили, будівлю гуртожитку по [ADDRESS] визнано об`єктом комунальної власності м. Луцька (а.с. 101-104). Рішенням Господарського суду Волинської області від 24 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, встановлено, що виконуючи повноваження керівника, ліквідатор ЗАТ «Лізинг нерухомість» Жиліч О.В. не передав у комунальну власність територіальної громади м. Луцька, а відчужив належні банкруту ЗАТ «Лізинг нерухомість» об`єкти житлового фонду, визначені в переліку секції у гуртожитку [ADDRESS] (а.с. 24-26). 28 квітня 2010 року Луцькою міською радою прийнято рішення №58/154 «Про прийняття у міську комунальну власність гуртожитку за адресою: [ADDRESS] » (а.с. 12). 29 червня 2011 року Луцькою міською радою прийнято рішення №11/111 «Про передачу на баланс житлово-комунального підприємства № 7 гуртожитку на [ADDRESS] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 02.12.2011 року (а.с. 13-14). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2013 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Луцької міської ради та витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] секцію №19 на користь Луцької міської ради (а.с. 112-116). Також судом встановлено, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №59352588 від 20 липня 2021 року виконавчого комітету Луцької міської ради, проведено державну реєстрацію права власності на секцію [ADDRESS] , за Луцькою міською радою, форма власності: комунальна (а.с. 151-152). Таким чином, на даний час, власником секції 19, що розташована у [ADDRESS] є Луцька міська рада. Звертаючись до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, [PERSON] посилається на ту обставину, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованої іпотеки на секцію [ADDRESS] та заборони на її відчуження, позбавляє його права оформити права власності на вказане майно, в якому він зареєстрований та проживає, шляхом приватизації. Однак, суд не може погодитися з зазначеними доводами, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 1, 2, 5 ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Таким чином, захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Разом з тим, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі №910/12787/17). Як вбачається з оспорюваного іпотечного договору від 11 липня 2007 року, позивач [PERSON] не є його стороною, не є власником спірного майна та останнім не надано суду доказів порушення його майнових прав та інтересів внаслідок укладення спірного договору, як і не надано доказів того, що в результаті визнання такого договору недійсним його права будуть захищені та відновлені. Разом з тим, на підтвердження права на приватизацію спірного житла, що знаходиться у комунальній власності Луцької міської ради, позивачем надано лише копію паспорта із зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Будь-яких інших доказів, що надають право позивачу на приватизацію спірного житла із державного житлового фонду останнім не надано та не здобуто під час розгляду справи. Крім того, щодо застосування строків позовної давності, заявлених відповідачем [PERSON] , то виходячи зі змісту ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи, а оскільки, судом не встановлено прямого порушення права [PERSON] за наслідками укладеного спірного іпотечного договору, то в даному випадку, такі строки судом не застосовуються. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним іпотечного договору від 11 липня 2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed