Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Представник позивача - адвокат Заставний Р. А. у червні 2022 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи внаслідок ДТП,у якому просив стягнути з відповідача на користь позивачки 300 000 грн моральної шкоди. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 17.02.2020 близько 18 год 50 хв на автодорозі Н-18 «Івано-Франківськ-Тернопіль» між населеними пунктами м. Івано-Франківськ та м. Тисмениця відповідач [PERSON] , керуючи автобусом марки «MAN 9.150» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись у напрямку м. Івано-Франківська, на проїзній частині вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці події. За фактом ДТП 17.02.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020090000000131 за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого - начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області Маланчина Л. І. від 29.05.2020 дане кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Тобто смерть [PERSON] настала на місці ДТП та була прямим причинним наслідком цієї пригоди. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки загиблий внаслідок ДТП [PERSON] був батьком позивачки [PERSON] , їй спричинена моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях та переживаннях у зв`язку із втратою батька. Трагічна смерть люблячого і турботливого батька стала величезним шоком та непоправною втратою для позивачки, спричинивши їй глибоку душевну рану, в зв`язку з чим порушений нормальний спосіб її життя, тому доводиться докладати значних зусиль для його організації. Покійний батько дуже любив внуків - дітей позивачки, підтримував її як морально, так і матеріально. Крім того, позивачка за півтора року до загибелі батька втратила матір, у позивачки виявлено онкологічне захворювання, а трагічна смерть батька позбавила її можливості отримати моральну підтримку та матеріальну допомогу від батька. Передчасна смерть близької людини однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який не може бути поновлено, що завдає позивачці довготривалих та глибоких душевних страждань. Заподіяну моральну шкоду вона оцінює у 300000 грн. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу - автобуса марки «MAN 9.150» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дій якого позивачці заподіяна шкода, не була застрахована, тому, виходячи з приписів пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Оскільки МТСБУ не здійснює відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи внаслідок ДТП, тому позивачка звертається з даним позовом до відповідача як належного володільця джерела підвищеної небезпеки, який відповідає за спричинену шкоду незалежно від вини. Представник позивача - адвокат Заставний Р. А. у поданій суду заяві просив провести судовий розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримав і просив його задоволити. У наданому суду відзиві на позов представник відповідача - адвокат Лютан З. Й. посилався на те, що ДТП сталася внаслідок необережних дій пішохода [PERSON] , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у темну пору доби будучи одягнутим у темний одяг без світлоповертальних елементів, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, перетинаючи проїзну частину, опинився в смузі руху автобуса, через що його видимість настала на такій відстані до автобуса, коли його водій уже не володів технічною можливістю попередити дорожньо-транспортну пригоду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. При цьому пішохід [PERSON] порушив вимоги п. 4.4, 4.7, 4.14 а), б), г), д) ПДР України, а в діях водія [PERSON] не було порушень ПДР, які б сприяли виникненню ДТП, і він не мав технічної можливості попередити ДТП з моменту настання небезпеки для руху. Посилання позивачки на тяжкість моральних страждань, викликаних смертю її матері та онкологічною хворобою, є абсолютно безпідставні, так як не мають жодного причинно-наслідкового зв`язку з ДТП, настали задовго до неї. Пояснення позивачки під час її допиту слідчим про те, що вона не спілкувалась з батьком близько чотирьох місяців до його смерті, спростовує її твердження про близький зв`язок з батьком і, як наслідок, матеріальну та моральну підтримку від останнього. Просив також урахувати, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, хворіє хронічною ішемічною хворобою серця, неуточненою, гіпертонічною хворобою з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності, хронічним бронхітом, неуточненим, хронічним ларингітом, остеохондрозом хребта грудного відділу. З огляду на ці обставини відповідач частково визнає позов у розмірі 30000 грн відшкодування моральної шкоди. Проти задоволення позову на вказану суму не заперечував. Представник відповідача - адвокат Лютан З. Й. у поданій суду заяві просив провести судовий розгляд справи без участі сторони відповідача, при ухваленні рішення просив врахувати викладені у відзиві заперечення. Ухвалою від 21.06.2022 суддя відкрила провадження в даній справі та призначила підготовче засідання в рамках розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 28.07.2022 суд витребував із СУ ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12020090000000131 від 17.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України. Ухвалою від 12.12.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, матеріали кримінального провадження № 12020090000000131, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 17.02.2020 близько 18 год 50 хв на автодорозі Н-18 «Івано-Франківськ-Тернопіль» між населеними пунктами м. Івано-Франківськ та м. Тисмениця відповідач [PERSON] , керуючи автобусом марки «MAN 9.150» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись у напрямку м. Івано-Франківська, на проїзній частині вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці події, що підтверджується свідоцтвом про смерть, засвідчена копія якого міститься на а.с.13. За фактом даної ДТП 17.02.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020090000000131 за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою від 29.05.2020 слідчий - начальник відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області Маланчин Л. І. закрив дане кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (оригінал постанови міститься на а.к.п.97-99, а засвідчена копія підшита на а.с.8-12). У ході досудового розслідування встановлено, що ДТП сталася внаслідок необережних дій пішохода [PERSON] , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в темну пору доби будучи одягнутим у темний одяг без світлоповертальних елементів, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, перетинаючи проїзну частину, опинився в смузі руху автобуса під керуванням [PERSON] , через що його видимість настала на такій відстані до автобуса, коли водій уже не володів технічною можливістю попередити дорожньо-транспортну пригоду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. При цьому пішохід [PERSON] порушив вимоги п. 4.4, 4.7, 4.14 а), б), г), д) ПДР України. У діях водія автобуса [PERSON] не було порушень ПДР, які б сприяли виникненню ДТП, і він не мав технічної можливості попередити ДТП з моменту настання небезпеки для руху, тому склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в діях [PERSON] відсутній. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу - автобуса марки «MAN 9.150» реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована (а.с.19). Виходячи з приписів пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у такому випадку особою, відповідальною за відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Однак, МТСБУ не відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи транспортним засобом, власник (володілець) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності з вимогами ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. У рамках розгляду даної справи не встановлено умислу потерпілого або дії непереборної сили, за наявності яких володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за заподіяну шкоду. Суд установив, що внаслідок даної ДТП позивачці [PERSON] заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку зі смертю свого батька [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач [PERSON] .Суд зазначає, що передчасна трагічна смерть близької позивачці людини спричинила втрату важливого для неї життєвого зв`язку, який не може бути поновлено. При визначенні розміру грошового відшкодування спричиненої позивачці моральної шкоди суд ураховує, що згідно вимог п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим); загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд ураховує також незадовільний стан здоров`я відповідача, який хворіє хронічною ішемічною хворобою серця неуточненою, гіпертонічною хворобою з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності, хронічним бронхітом неуточненим, хронічним ларингітом, остеохондрозом хребта грудного відділу, що підтверджується випискою з медичної карти (а.с.48). Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі станом на момент ДТП, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» становив 4723 грн., враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості,

Outcome: dismissed