Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Костир А.О., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов обґрунтовано тим, що з 24 червня 2011 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач працездатний, отримує дохід, має задовільний стан здоров"я, інших утриманців не має, однак належним чином не виконує свій обов"язок щодо участі у матеріальному забезпеченні дітей. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та проживання, а також через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 24 червня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року, що набрало законної сили 12 січня 2021 року (а.с. 15-16). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтв про народження (а.с. 10-12). Угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, як встановлено, діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачкою розмірі, особливих обставин, що підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів не встановлено. Враховуючи те, що угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто, вимоги позивача про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтованими, з метою захисту прав дітей на матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та ухвалює про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 06 вересня 2022 року. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" (станом на день звернення до суду з позовом) складає 992,40 грн.

Outcome: approved