Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

03.01.2023 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити розмір аліментів, а саме: стягувати з [PERSON] в її користь аліменти щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 4200 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що 17.07.2014 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.03.2020 у справі №442/869/20 розірвано. В даному шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Оскільки відповідач ухилився від виконання батьківського обов`язку по утриманню малолітньої доньки [PERSON] рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2020 року у справі №442/1235/20 з нього стягуються аліменти в її користь в твердій грошовій сумі по 2400 грн. щомісячно. Однак, дана сума не відповідає фактичним витратам для потреб доньки, оскільки дитина пішла в школу, відвідує всі можливі гуртки , ходить в інтелект-клас, за що щомісяця вона робить внесок на придбання журналів, зошитів в розмірі 350 грн. Дитина також ходить на додаткові заняття та репетиторство з англійської мови, а тому аліментів в розмірі 2400 грн. їй не вистачає. Крім того, ціни в Україні під час війни піднялись, подорожчали продукти харчування, одяг, взуття. Вказує, що матеріальне становище відповідача значно покращилось, його стан здоров`я дозволяє працювати і він постійно їздить на заробітки в Польщу, має здорових і працюючих родичів. Також просить врахувати, що її матеріальне становище погіршилось, так як вона втратила посаду керівника гуртка, в зв`язку з ліквідацією установи Дрогобицький регіональний еколого-натуралістичний центр учнівської молоді. З вказаних підстав просить позов задоволити. 25.01.2023 від представника відповідача - адвоката Коцана Р.М. надійшов відзив на позовну заяву. Позову не визнає. Вказує, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 4200 грн. Посилання позивачки на те, що відповідач постійно їздить на заробітки в Польщу не відповідає дійсності, що підтверджується копією закордонного паспорта. З копії трудової книжки вбачається, що останній ніде не працює. Крім цього, на утриманні у відповідача знаходяться батьки-пенсіонери. Також вказує, що жодних підстав для збільшення розміру аліментів немає, оскільки матеріальний стан відповідача жодним чином не покращився, а тому він не має змоги сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити. Доповнила, що, оскільки відповідач самостійно оплачує комунальні послуги, допомагає батькам-пенсіонерам, то має змогу сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. Також вказала, що дійсно придбала автомобіль для того, щоб возити дитину в школу. Представник відповідача - адвокат Коцан Р.М. позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Доповнив, що ним було зроблено адвокатський запит в ТСЦ МВС №4642 з якого стало відомо, що за позивачкою 21.07.2021 було зареєстровано транспортний засіб NISSAN NOTE, що свідчить про покращення її матеріального становища. Вважає, що батьки мають рівні права щодо дитини, а тому сумарний дохід а дитину ставить 4800 грн (2400 грн. - аліменти батька + 2400 грн. - забезпечення від матері), що є достатнім для її належного утримання. З вказаних підстав та тих, що вказані у відзиві, просить у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. Встановлено, що [PERSON] є батьком для [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] ). Згідно Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.03.2020 у справі №442/869/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16.03.2020 року у справі №442/1235/20 призначено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2400 грн. щомісячно, починаючи з 25.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Як визначено в ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України саме ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тобто, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 12.09.2018 № 459/2181/17 та від 20.06.2019 № 632/580/17). Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до положення статті 182 та 184 СК України під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2023 року - 2833 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що як відповідач, так і позивач мають рівний обов`язок перед дитиною щодо її утримання до досягнення повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини та її гармонійний розвиток. Визначені судом аліментів на дитину у розмірі 2400 грн є справедливими та достатніми для забезпечення прав неповнолітньої дітитини в даній справі. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти у розмірі не меншому від мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Матеріальне становище відповідача [PERSON] з моменту постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів не покращилося, останній з 2021 не їздив за кордон, тому у нього відсутня можливість сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. З огляду на вказане, суд вважає, що немає визначених нормами сімейного законодавства підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed