Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування та стягнення аліментів На обґрунтування\~позову зазначено,\~що з 07 березня 1997 року по 11 лютого 2008 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: він, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також, у матері народився син [PERSON] , [INFO] , відомості щодо батька вносились відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З 2019 року сім`я проживала у [ADDRESS] . На той час сім`я складалась з [PERSON] (мати), [PERSON] (співмешканець матері та батько [PERSON] ), [PERSON] (сестра), [PERSON] (сестра), [PERSON] (брат). З моменту розлучення батьків, з лютого 2008 року, по даний час батько [PERSON] почав проживати за іншою адресою та з того часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , зокрема, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у її вихованні, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя. З серпня 2021 року мати [PERSON] перестала цікавитись життям своїх дітей, перестала надавати їм допомогу, кошти, продукти харчування, тощо. Тому, в серпні 2021 року [PERSON] був змушений влаштуватись на роботу у м. Слов`янськ Донецької області, де в подальшому орендував квартиру. В кінці жовтня 2021 року [PERSON] переїхала проживати у м. Слов`янськ Донецької області, де фактично створила нову сім`ю, час від часу приїздила до них доглядати [PERSON] (батька [PERSON] ) та поцікавитись життям своїх дітей. Коли [PERSON] переїхала проживати в іншу місцевість, сестри та брат позивача переїхали проживати до нього у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. В зв`язку з воєнними діями постало питання евакуації та виїзду у більш безпечне місце проживання. Проте, мати відмовилась від виїзду та вивозу дітей із зони бойових дій, вона поїхала проживати із новоствореною сім`єю у [ADDRESS] та [PERSON] письмове доручення від 14 квітня 2022 року на тимчасову опіку та піклування дітей під час війни та їх евакуацію. 14 квітня 2022 року позивач, його брат і сестри виїхали із зони бойових дій. 18 квітня 2022 року, позивач, сестри [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, і всі вони проживають у [ADDRESS] . Фактично з серпня 2021 року по даний час мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Всі питання щодо виховання сестри [PERSON] та брата [PERSON] вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Вони знаходяться на повному утриманні позивача. Для їхнього розвитку позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. Дані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 05 серпня 2022 року за №10, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 30 серпня 2022 року. Рішенням виконавчого комітету Наркевицької селищної ради від 13 вересня 2022 року за № 147 затверджено висновок про доцільність та можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , та призначення позивача опікуном. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що добровільно надавати матеріальну допомогу дітям [PERSON] не буде, оскільки вона влітку 2022 року направила [PERSON] на картку 1000,00 грн., які потім зобов`язала [PERSON] відправити їй назад, що вона і зробила. Представник позивача позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв та клопотань до суду не надходило, відзив до суду не подано, а тому розгляд справи проведено за його відсутності в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 1997 року по 11 лютого 2008 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00036522516 виданого 16 серпня 2022 року. Відповідачі є батьками позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] виданого Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 25.11.2005 року, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого виконкомом Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 04.01.2011 року, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Волочиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області № 885/23.3-38 від 02.09.2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, актовий запис№1 складений виконавчим комітетом Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини виданого КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» Волочиської міської ради, [PERSON] , [INFO] , здорова. Відповідно до довідки №142 від 24.02.2022 року [PERSON] , навчається в СБРЦПО ім. П. Ф. Кривоноса м. Слов`янськ з 01.09.2020 по 31.12.2023, за професією «Кухар.Офіціант». Відповідно до\~висновку про\~стан здоров`я,\~фізичний та\~розумовий розвиток\~дитини виданого\~КНП «Волочиська\~багатопрофільна лікарня»\~Волочиської міської\~ради,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~здоровий. Відповідно до довідки №69 від 01.09.2022 року [PERSON] , є учнем 6 класу Наркевицької ЗОШ І-ІІІ ступенів. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини виданого КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» Волочиської міської ради, [PERSON] , [INFO] , здоровий. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-000257596, гр. [PERSON] , [INFO] , ур. м. Ізюм, Україна, на території України станом на 24.08.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до характеристики наданої куратором групи та директором ВСП «ДАФК ДАФК» №220 від 18.08.2022 року, [PERSON] , характеризується позитивно. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.08.2022 року виданого Службою у справах дітей, за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні. Старший брат [PERSON] , опікується про своїх неповнолітніх брата та сестру, батьки не проживають з дітьми, не піклуються про них, матеріально не забезпечують, зв`язок з дітьми не підтримують. [PERSON] навчається, брат [PERSON] ходить до школи. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , 2002 р.н., виданого комісією у складі старости Дзеленецького старостинського округу Наркевицької ТГ Буція І.М., діловода [PERSON] , депутата селищної ради Муріна М.Г., провели обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , встановили, що фактично догляд за дітьми здійснює [PERSON] , який є старшим братом, піклується та доглядає за ними. Сім`я веде спільний сімейний бюджет. Батьки не цікавляться, матеріально не підтримують і не допомагають дітям, жодного разу не відвідали їх. Відповідно до рішення виконавчого комітету Наркевицької селищної ради № 147 від 13 вересня 2022 року, затверджено висновок про доцільність і можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , та доцільність і можливість виконувати обов`язки опікуна-піклувальника гр. [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтвердили обставини невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, отже, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Суд враховує, що в матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідачі свідомо й систематично не виконують своїх обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, спілкування з дітьми в необхідному обсязі, надання матеріальної допомоги на утримання дітей, тривалий час не проявляють зацікавленості долею дітей без поважних на те причин, що вказує на наявність достатніх підстав для позбавлення [PERSON] та\~ [PERSON] батьківських прав. Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла 14 років, піклування - над дитиною у віці від 14 до 18 років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Частинами третьою, четвертою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а також, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Приписами ч.ч. 1-4 ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Також, суд приймає до уваги рішення виконавчого комітету Наркевицької селищної ради №147 від 13 вересня 2022 року, про затвердження висновку про доцільність і можливість виконувати обов`язки опікуна-піклувальника [PERSON] , та вважає за можливе призначити позивача піклувальником [PERSON] , [INFO] , та опікуном [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 і ч.1 ст. 183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей. Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним позбавити відповідачів батьківських прав та призначити [PERSON] піклувальником [PERSON] , [INFO] , та опікуном [PERSON] , [INFO] , крім того, визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача на утримання дітей у частковому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідачів, зокрема з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved