Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Адвокат Циб Сергій Анатолійович звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою в інтересах [PERSON] про винесення додаткового рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу, в якому прохав суд винести додаткове рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за договором позики, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2022 року по справі №186/31/22, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних за договором позики від 01.03.2013 року, нарахованих за період з 31.12.2018 року по 31.05.2022 року, в розмірі 5227,14 грн. та суму інфляційних втрат за період з 31.12.2018 року по 31.05.2022 року в розмірі 18805,10 грн., а всього стягнуто 24032,24 грн., також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 908,00 грн. Даним рішенням не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки ним у позовній заяві був зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу та у тексті позовної заяви викладена заява про те, що докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом. Також зазначає, що позивачка [PERSON] понесла судові витрати, на надання правничої допомоги у загальному розмірі 8500,00 грн., з розрахунку оплати 500,00 грн. за 1 годину роботи, що підтверджується: договором про надання правничої (правової) допомоги №01/10-20 від 21.10.2020 року; дублікатом квитанції від 31.08.2021 року; додатковою угоди №4 від 31.08.2021 року до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; актом виконаних робіт від 31.12.2021 року до додаткової угоди №4 до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; додатковою угодою №7 від 25.03.2022 до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; актом виконаних робіт від 04.04.2022 року до додаткової угоди №7 до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; дублікатом квитанції Р24А2108757491С5031 від 25.03.2022 року; додатковою угодою №8 від 28.03.2022 року до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; актом виконаних робіт від 05.04.2022 року до додаткової угоди №8 до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; дублікатом квитанції Р24А2117205544С5146 від 28.03.2022 року; додатковою угодою №9 від 24.06.2022 року до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; актом виконаних робіт від 05.07.2022 до додаткової угоди №9 до договору від 21.10.2020 року №01/10-20; дублікатом квитанції Р24А2396633033С8872 від 24.06.2022 року; додатковою угодою №10 від 29.07.2022 року до договору від 21.10.2020 року №01/10-20; актом виконаних робіт від 01.08.2022 року до додаткової угоди №10 до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20; дублікатом квитанції Р24А112671218D02167 від 01.08.2022 року та випискою по картці/рахунку представника позивача за 01.08.2022 року. У судове засідання адвокат Циб Сергій Вікторович не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Хорошилов І.С. надав суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якому прохав суд відмовити у задоволенні заяви адвоката Циб С.В. про стягнення витрат на правничу допомогу, у повному обсязі. В обґрунтування клопотання зазначив, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2022 року у справі №186/31/22 позов позивача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних було частково задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних за договором позики від 01 березня 2013 року зарахованих за період з 31 грудня 2018 року по 31 травня 2022 року, в розмірі 522714, грн. та суму інфляційних втрат за період з 31 грудня 2018 року по 31 травня 2022 року в розмірі 18805,10 грн., а всього стягнуто 24032,24 грн. Вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Крім того, 01.09.2022 року представником позивача [PERSON] було подано заяву про винесення додаткового судового рішення. Вважає дану заяву необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу, що становлять 8500,00 грн., які, як вважає позивач, підтверджуються договорами про надання правової допомоги та актом здачі-приймання виконаних робіт. Розрахунок вказаної суми не підтверджується жодним первісним документом (незрозуміло, звідки позивачем взята до розрахунку сума в 500,00 грн., оскільки вона не зафіксована в договорах про надання правової допомоги). Крім того, представником позивача двічі було складено заяву про зменшення позовних вимог, вважає що якщо б представник позивача відразу б склав позовну заяву відповідно до об`єктивних обставин справи то не було б необхідності двічі витрачати час та кошти позивача на складення додаткових заяв по справі. Також, позов було задоволено частково тому витрати на правову допомогу необхідно розподіляти пропорційно до задоволених вимог. Також зазначив, що неможливо прийняття судом в якості доказів зазначених вище документів, у зв`язку з їх невідповідністю фактичним обставинам справи. Крім того, договір про надання правової допомоги взагалі надано не було, а в наданих додаткових договорах не обумовлена жодна розрахункова одиниця. Відповідно до поданої заяви про стягнення витрат на правову допомогу розрахункова одиниця за 1 годину роботи становить 500,00 грн., але дане твердження нічим не підтверджено. Враховуючи безліч недоліків у наданих документах, представник відповідача вважає що суд не може їх прийняти до уваги в якості беззаперечних доказів понесених витрат в сумі 8500 грн. З огляду на викладене, вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що не підтверджена належними та допустимими доказами. У судове засідання 17 лютого 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Хорошилов І.С. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви заперечує та просить суд відмовити у її задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, прийшов до наступного. Як встановлено судом рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2022 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за договором позики. Даним рішенням з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] три відсотки\~річних за\~договором позики\~від 01\~березня 2013\~року,\~нарахованих за\~період з\~31\~грудня 2018\~року по\~31\~травня 2022\~року,\~в розмірі\~5227\~(п`ять\~тисяч двісті\~двадцять сім)\~гривень 14\~копійок та суму інфляційних втрат за період з 31 грудня 2018 року по 31 травня 2022 року в розмірі 18805 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ять) гривень 10 копійок, а всього стягнути 24032 (двадцять чотири тисячі тридцять дві) гривні 24 копійки, та судовий збір в розмірі 908,00 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року вищезазначене рішення суду було залишено без змін. Питання щодо витрат на професійну правничу допомогу судом у вищезазначеному рішення не вирішено, оскільки представником позивача адвокатом Циб С.В. не було зазначено у позовній заяві попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу та у тексті позовної заяви було викладено заяву про те, що докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу будуть ним подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом. Вирішуючи заявлені вимоги по суті, суд приходить до наступного. За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представником позивача [PERSON] адвокатом Циб С.В. було виконано вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України, а саме у позовній заяві було зазначено попередній орієнтований розрахунок судових витрат позивача та протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом, була подана заява про ухвалення додаткового судового рішення. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI). Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. На підтвердження заявлених вимог заявником надано суду наступні докази: копію Договору №01/10-20 про надання правничої (правової) допомоги від 21 жовтня 2020 року; копію квитанції №P24A1481201436C8494 від 31.08.2021 року на суму 3000,00 грн.; копію додаткової угоди №4 від 31.08.2021 року до договору від 21.10.2020 року № 01/10-20, щодо надання правничої допомоги, а саме: складання позовної заяви про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та 3% річних за договором позики від 01.03.2013 року; копію акту виконаних робіт від 31.12.2021 року до додаткової угоди №4; копію додаткової угоди №7 від 25.03.2022 року до договору від 21.10.2020 року №01/10-20, щодо надання правничої допомоги, а саме: складання заяви про зменшення позовних вимог по справі №186/31/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та 3% річних; копію акту виконаних робіт від 04.04.2022 року до додаткової угоди №7; копію квитанції №Р24А2108757491С5031 від 25.03.2022 року на суму 2500,00 грн.; копію додаткової угоди №8 від 28.03.2022 року до договору від 21.10.2020 року №01/10-20, щодо надання правничої допомоги, а саме: складання відповіді на відзив по справі №186/31/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та 3% річних; копію акту виконаних робіт від 05.04.2022 року до додаткової угоди №8; копію квитанції №Р24А2117205544С5146 від 28.03.2022 року на суму 1000,00 грн.; копію додаткової угоди №9 від 24.06.2022 року до договору від 21.10.2020 року №01/10-20, щодо надання правничої допомоги, а саме: складання заяви про зменшення позовних вимог по справі №186/31/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних; копію акту виконаних робіт від 05.07.2022 року до додаткової угоди №9; копію квитанції №Р24А2396633033С8872 від 24.06.2022 року на суму 1500,00 грн.; копію додаткової угоди №10 від 29.07.2022 року до договору від 21.10.2020 року №01/10-20, щодо надання правничої допомоги, а саме: складання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №186/31/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних; копію акту виконаних робіт від 01.08.2022 року до додаткової угоди №10; копію квитанції №Р24А112671218D02167 від 01.08.2022 року на суму 500,00 грн. Як передбачено ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача [PERSON] адвокатом Хорошиловим І.С. подано суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, при цьому останній не зазначає у клопотанні доводів щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, та не надає належних та допустимих доказів неспівмірності витрат. Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що адвокатом Циб С.В. невірно було складено позовну заяву, так як ним не було враховано об`єктивні обставин справи, що призвело до необхідності витрачати час та кошти позивача на складання додаткових заяв по справі, оскільки суд не наділений повноваженнями перевіряти доброчесність та професійні навички адвоката. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як зазначено вище, представник відповідача надав до суду детальний опис робіт (наданих послуг) що, свідчить про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а саме: складання позовної заяви про стягнення процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та 3% річних, за договором позики від 01.03.2013 року 6 год.; складання заяви про зменшення розміру позовних вимог по справі №186/31/22 про стягнення процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та 3% річних за договором позики від 01.03.2013 року, у розрізі наступних періодів проценти за користування грошовими коштами за період з 31.12.2018 року по 31.12.2021 року, інфляційні втрати за договором позики за період з 31.12.2018 року по 31.12.2021 року, 3% річних від простроченої суми за період з 31.12.2018 року по 31.12.2021 року 5 год.; складання відповіді на відзив по справі №186/31/22 2 год.; складання заяви про зменшення розміру позовних вимог по справі №186/31/22, з урахуванням наступних періодів стягнення інфляційних втрат за договором позики за період з 31.12.2018 року по 31.05.2022 року, стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 31.12.2018 року по 31.05.2022 року - 3; складання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №186/31/22 1 год. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, часткове задоволення позовних вимог [PERSON] на 99,42%, суд вважає, що заяву представника позивача [PERSON] адвоката Циб С.В. слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 8450,70 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved