Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 24.01.2023 року [PERSON] звернувся з позовом до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди. Заявлений позов обґрунтований тим, що 11.06.2022 року було розпочато провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. За результатами розгляду відповідного протоколу постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.07.2022 року провадження у справі про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. 12.06.2022 року поліцейськими ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Назаренка В.М. було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. За результатами оскаржень позивачем вказаних постанов до суду, рішеннями Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2022 року та 09.11.2022 року їх було скасовано, а справи про адміністративні правопорушення закрито. Позивач вважає, що неправомірними діями поліцейських ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, які безпідставно ініціювали та здійснювали розгляд адміністративних проваджень, йому завдано моральної шкоди в розмірі 82 813 грн. Окрім стягнення моральної шкоди, позивач просить стягнути витрати, пов`язані із залученням спеціалістів по визначенню розміру моральної шкоди у розмірі 6 700 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Представники відповідачів подали відзиви на позовну заяву в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав їх безпідставності та необґрунтованості. ІІ. Пояснення ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. Представник Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.01.2023 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з повідомленням (викликом) сторін. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №471530 від 11.06.2022 року стосовно [PERSON] порушено провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.07.2022 року провадження стосовно [PERSON] закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою серії БАБ №946302 від 12.06.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням стягнення у виді 425 грн. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2022 року постанову серії БАБ №946302 скасовано, а справу про адміністративне стягнення закрито. Постановою серії БАВ №478538 від 12.06.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням стягнення у виді 425 грн. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.11.2022 року постанову серії БАВ №478538 скасовано, а справу про адміністративне стягнення закрито. Вище вказані судові рішення місцевого загального суду набрали законної сили у встановленому законом порядку та не оскаржувалися суб`єктом владних повноважень. Згідно висновку соціально-психологічного дослідження № 23-12-22 розмір моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не може бути меншим 10 584 грн; внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії БАБ №946302 не може бути меншим 32 632 грн; внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії БАВ №478538 не може бути меншим 35 656 грн. Вартість сплаченої [PERSON] психологічного дослідження при діагностиці моральної шкоди становить 6 700 грн, що підтверджується рахунком-фактурою №23/12 від 23.12.2022 року. V. Оцінка Суду. Цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду (постанови Верховного суду від 13.02.2019 року у справі № 130/1001/17 (провадження № 51-7588км18), від 18.01.2021 року у справі № Б-23/75-02). З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню релевантний висновок, викладений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст.1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173,1174 цього Кодексу). З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що підставою для відшкодування шкоди є ініціювання посадовими особами ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та незаконне притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Інформації про застосування до позивача адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна тощо не було установлено, а тому до даних спірних правовідносин необхідно застосувати положення ст.1174 ЦК України. Згідно ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.1174 ЦК України позивач вправі за рахунок коштів Державного бюджету України вимагати відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого. Сам по собі факт неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні норм ст.1174 ЦК України є підставою для відшкодування, заподіяної шкоди, та свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання фізичної особи внаслідок таких дій посадової особи державного органу. Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди, завданої внаслідок складання адміністративного протоколу та винесення постанов про адміністративні стягнення, посилається на висновок соціально-психологічного дослідження № 23-12-22, що складений спеціалістом ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень». Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає, що вище вказаний висновок не є допустимим доказом у розумінні вимог ст.78 ЦПК України, оскільки з його тексту вбачається, що дане дослідження проведено спеціалістом, а не атестованим судовим експертом в цій галузі. При цьому спеціалістом при дослідженні питання щодо розміру спричиненої позивачу моральної шкоди прийнято до уваги лише документи і пояснення, які подані позивачем та не проаналізовано всі докази, які містяться в матеріалах справи. Саме звернення до атестованого судового експерта психолога є належною та допустимою дією щодо встановлення як факту спричинених моральних страждань, так і обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди, залучення ж спеціаліста тягне наслідки не врахування результатів експертного дослідження у суді. Суд звертає увагу на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача. Під час розгляду справи позивач правом, передбаченим ст.ст.81,103 ЦПК України, не скористався, з клопотаннями про призначення відповідної судової експертизи не звертався. Зважаючи на доведеність факту відсутності в діях [PERSON] складу адміністративних правопорушень, суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та враховує тривалість судових розглядів адміністративного протоколу та адміністративних справ з оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення, необхідність зміни нормального життєвого стану, докладання додаткових зусиль, витрачання часу і коштів для доведеності своєї невинуватості, а тому вважає, що на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 6 000 грн. Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України. VІ. Розподіл судових витрат У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак судові витрати компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом не прийнятий до уваги висновок спеціаліста, наданий позивачем, вимоги щодо стягнення 6700 грн за виконані роботи щодо визначення розміру моральної шкоди не підлягають задоволенню. В ході судового розгляду даної справи представником відповідача, в контексті приписів ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України, було надано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю. Суд, визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката,

Outcome: partial