Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

12 січня 2023 року адвокат Мєстєчкін О. В., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1330223 від 06 січня 2023 року, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 28 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1518. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначав, що сімейне життя у подружжя не склалося та фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2020 року, оскільки подружжя втратили почуття любові. Зазначає, що між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини. Представник позивача вказав, що спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, останній не зацікавлений в збереженні шлюбу, тому просив розірвати шлюб, укладений між позивачем з відповідачем. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1518, під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб видане повторно серії [NUMBER] , видане 06 січня 2023 року Холодногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 21 лютого 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з відсутністю заяви відповідачки [PERSON] щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач та відповідач у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позов суд задовольнив у повному обсязі, при цьому позивач є інвалідом ІІ групи та від сплати судового збору звільнений, а тому з відповідачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~Сімейного Кодексу\~України і

Outcome: approved