Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 14.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 38740 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 26 368, 00 грн. На підставі вищезазначеного виконавчого напису 08.10.2021 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 67075538. Також приватним виконавцем в межах вищезазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження щодо стягнення на користь приватного виконавця мінімальних витрат у розмірі 400,00 грн, постанову про стягнення з боржника основної винагороди виконавця щодо стягнення на користь виконавця виконавчого збору в розмірі 2 636, 80 грн., постанову про арешт коштів боржника щодо арешту коштів у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у розмірі 29 404, 80 грн., постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 3 325, 99 грн. Позивач [PERSON] зазначає, що ніколи не отримувала кредитів у ТОВ «ФК «КАПІТАЛ КРЕДИТ», не підписувала жодного кредитного договору з ТОВ «ФК «КАПІТАЛ КРЕДИТ», не отримувала інформації по будь-яким кредитним договорам, укладеним з ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ». Позивач ніколи не перебувала з ТОВ «ФК «Кредит капітал» у цивільних правовідносинах, її ніхто не повідомляв про переуступлення права вимоги по будь-яких кредитах. Позивач в листопаді 2021 року звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. із проханням надати їй будь-які документи (виконавчий напис, договір переуступлення права вимоги, кредитний договір, укладений з ТОВ «ФК «Кредит капітал»), на що їй було повідомлено, що вищезазначена інформація надається тільки на підставі нотаріально посвідченої заяви. Враховуючи скрутне фінансове становище позивача, вона не мала фінансової змоги оформляти таку заяву стосовно виконавчого напису № 38740 від 14.05.2021 року, завідомо знаючи, що правових відносин з ТОВ «ФК «Кредит капітал» в неї ніколи не було. Також позивачка намагалася в телефонному режимі отримати інформацію від приватного виконавця Коваль В.О. стосовно виконавчого напису № 38740 від 14.05.2021 року, але їй було відмовлено в отримані документів. Тож позивачка проаналізувавши інформацію, яка міститься у постановах виконавчого провадження № 67075538 від 08.10.2021 року та 26.10.2021 року, не вбачає жодного доказу, який би підтверджував наявність правовідносин між позивачем та відповідачем, жодного документу, який би обґрунтовував отримання кредиту, нарахування відсотків відповідачем, а інформація, яка зазначається у виконавчому написі № 38740 від 14.05.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М., не підтверджується ніякими документами. Позивачка вважає, що станом на момент видання оскаржуваного напису у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Крім того, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус не переконався належним чином у безпідставності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 22.12.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 67075538, відкритому постановою від 08.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталієм Олександровичем на підставі виконавчого напису № 38740 від 14.05.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 29 404, 80 грн. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 15.02.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19.12.2022 закрито підготовче првадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не подавав. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль В.О. в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, поясненя щодо позову не подавали. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. За загальним правилом статей\~15,16 Цивільного кодексу України\~(далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 38740 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Креди Капітал" заборгованості в розмірі 26 368, 00 грн. На підставі виконавчого напису за заявою ТОВ "ФК "Кредит Капітал" приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. 08.10.2021 було відкрито виконавче провадження № 67075538 /а.с.18/. Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про арешт коштів боржника, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с.19-22/. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого\~\~напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний\~правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав. Отже, матеріали справи не містять доказів направлення боржнику письмового повідомлення про порушення зобов`язання та письмового підтвердження того, що це повідомлення було ним отримане. У зв`язку з неотриманням боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором, боржник [PERSON] об`єктивно не мала можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Нотаріус, в свою чергу, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. У постанові від 10 січня 2023 року у справі № 619/4933/20 (провадження № 61-12141св21) Верховний Суд зазначив, що якщо відповідачем не доведено належними та допустимими доказами направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень за договором позики грошових коштів, це є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява № 4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору за подачу позову у сумі 908,00 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved