Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 2578995 від 08.01.2021 у розмірі 68 400 грн., а також 2481 грн., з підстав та мотивів викладених письмово у позові. Ухвалою судді від 25.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.01.2021 між ТзОВ «Мілоан», з однієї сторони, та відповідачем [PERSON] , з другої сторони, укладено Кредитний договір № 2578995, шляхом підписання договору електронним підписом [PERSON] (позичальника) в його особистому кабінеті. Таким чином, договір був укладений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. З цього моменту електронний договір вважається укладеним, в силу положень ч. 2 ст. 640 та ст. 1046 ЦК України. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Так, відповідно до умов зазначеного договору відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 15 000 грн. Зокрема пунктом 1.1. договору позикодавець [PERSON] зобов`язався на умовах визначених Кредитним договором № 2578995, на строк визначений п. 1.3. цього договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором, п. 2.4.1. Кредитного договору передбачено зобов`язання Позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, а [PERSON] взяті на себе договором зобов`язання перед ТзОВ «Мілоан» не виконав, оскільки відповідно до умов договору мав повертати кредитні кошти згідно графіка погашення кредиту, передбаченого у Додатку № 1 до Кредитного договору № 2578995 від 08.01.2021 (який долучений до матеріалів справи). Відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 2578995 від 08.01.2021 вбачається, що загальна сума заборгованості відповідач становить 68 400 грн., яка складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15 000 грн.; прострочена заборгованість за комісіями - 1 650 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 51 750 грн. 23.04.2021 між ТзОВ «Мілоан» та Позивачем укладено Договір відступлення прав вимог № 67-МЛ (копія Договору відступлення права вимоги долучена до матеріалів справи). Відповідно до умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до Відповідача за кредитним договором № 2578995 від 08.01.2021. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 2578995 від 08.01.2021 передано Позивачу від первинного кредитора ТзОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимог № 67-МЛ від 23.04.2021 та після отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Таким чином, станом на 28.05.2021 сума заборгованості Відповідача перед позивачем становить 68 400 грн. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 68 400 грн. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення (а.с. 4), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2481 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджений судовий збір в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved