Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

22.12.2022 позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.05.2018 сторони уклали шлюб. Прізвище позивачки після одруження - [PERSON] . За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] яка знаходиться на повному її утриманні. Позивачка зазначає, що спільного подружнього життя у них з відповідачем не склалось, як виявилось, у них різні погляди на життя, різні інтереси, вони не розуміють одне одного і не проживають, а тому їх шлюб існує лише формально. Також повідомляє, що втратила будь-які почуття, а тому жодного примирення між ними бути не може і подальше перебування з відповідачем в одному шлюбі суперечить її інтересам. 16.01.2023 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи на 13.02.2023. 13.02.2023 учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від позивачки 13.02.2022 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, де вона також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач також подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, а також вказав, що на розлучення погоджується та позовні вимоги не заперечує. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 14 лютого 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 13 лютого 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 14 лютого 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.05.2018, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.05.2018, виданим Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, актовий запис №101 (а. с. 5). У шлюбі у сторін народилася одна донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 3 грудня 2019 року, виданого Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Львівській області (а. с. 6), яка на даний час перебуває на повному утриманні матері, що вбачається з тексту позовної заяви та не заперечувалося відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Суд вирішує питання судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки. У зв`язку з наведеним вище, суд вирішив задовольнити таке клопотання позивачки та не стягувати з відповідача судові витрати, а залишити їх за позивачкою.

Outcome: approved