Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відділення №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої в результаті необґрунтованого притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, яке позивач не вчиняв. Внаслідок протиправних дій працівників патрульної поліції Відділення №1 Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області в житті позивача відбулись суттєві та неприємні зміни, а саме постійне відвідування судових установ в зв`язку з розглядом справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані обставини призвели до порушення звичайного режиму життя, зумовило емоційну пригніченість, а також спричинило незаплановані витрати та душевні хвилювання. Душевні страждання позивач пов`язує також з приниженням його честі та гідності в очах друзів та знайомих. За таких обставин позивач просив стягнути з державного бюджету України на його користь 50\~000,00 грн. маральної шкоди. 22.08.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.10.2022 від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив що не є належним відповідачем у даній справі. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Представнику відповідачу відділенню №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області було вручено особисто повідомлення про розгляд даної справи. Останній не скористався своїм правом на подання відзиву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 04.09.2021 близько 22 год. 30 хв. позивач разом зі своєю дружиною, рухаючись на автомобілі ВА321099, Д.Н.З. [NUMBER] , по а/д Корніївка-Лукаші, зупинився на узбіччі дороги, вимкнув двигун та ввімкнув аварійні проблискові маячки. Інспектори поліції відділення №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області Пікуза Олексій Петрович та [PERSON] , які зупинились біля них, попросили позивача надати для огляду документи та звинуватили його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Проте, оскільки вказані обставини не відповідали дійсності, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння позивач відмовився. Таким чином, 04.09.2021 року відносно позивача працівниками відділення № 1 Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДРП18 №184125, який разом з іншими матеріалами було направлено для прийняття рішення до Баришівського районного суду Київської області. Постановою Баришівського районного суду Київської області від 20.10.2021 №355/1296/21 провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Так, оцінюючи можливість реалізації свого права на відшкодування моральної шкоди, позивач у своєму позові посилався на практику Верховного Суду та зазначав наступне. У постанові Верховного Суду від 09.06.2021 №61-2647св21 (справа №726/837/20) йдеться, зокрема про таке: «...тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом...». Таким чином, обставинами, які безумовно вплинули на заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у понесених ним моральних (душевних) страждань є, зокрема, доведення своєї невинуватості, відчуття несправедливості, викликане складанням відносно позивача матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з метою притягнення позивача до адміністративної відповідальності, витрати зусиль спрямованих на захист своїх прав і свобод. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду») . Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що відповідачі протиправно склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно нього, чим завдали йому суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих та професійних зв`язків. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Застосовуючи статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 21.10.2020, справа №312/262/18, провадження № 61-14401св19. При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

Outcome: dismissed