Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

09 листопада 2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 05 березня 2013 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZP. Згідно п 3.4 Договору банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZP банк встановив позивачеві кредитну лінію в сумі не більше 50 000 грн строком на рік (тобто 364 (365) календарних днів з моменту (дня) надання Кредиту. Надалі позивач користувалася кредитними коштами, однак у зв`язку з фінансовими труднощами через зростання курсу долара та цін у 2014 році не змогла своєчасно погасити заборгованість і у неї виникла прострочена кредитна заборгованість. 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис № 5069 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості 98 746,58 грн за Договором банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZP від 05 березня 2013 року. 02 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57339368 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Також 09 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В., на підставі Ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року по справі № 520/11544/2020 постановою замінено вибулого стягувача - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у виконавчому написі № 5069 від 19 вересня 2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Позивач зазначає,\~що вказаний\~виконавчий напис\~є таким,\~що не\~підлягає виконанню\~оскільки вчинений\~з порушенням\~вимог законодавства\~України,\~а саме\~Закону України\~«Про нотаріат»\~від 02\~вересня 1993\~року,\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172,\~а також\~всупереч усталеній\~практиці Верховного\~Суду України\~в аналогічних\~справах. Банком не було надано оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки Договір банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZР від 05 березня 2013 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» нотаріально не посвідчувався. Позивач указує, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено на документах, за якими у кредитора з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Так, 5 березня 2013 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZР. Згідно виконавчого напису № 5069 від 19 вересня 2018 року стягнення заборгованості проводиться за період з 05 березня 2013 року, тобто за період, з якого минуло більше трьох років. Також, позивач зазначає, що заборгованість, вказана у виконавчому написі не є безспірною, оскільки вона не погоджується з цією заборгованістю, у тому числі у зв`язку зі спливом строків позовної давності, а тому має намір довести безпідставність розміру заборгованості при стягненні її відповідачем у судовому порядку. Крім того, позивач у позовній заяві просила поновити їй строк позовної давності для звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки про вчинення виконавчого напису № 5069 позивач не знала. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 57339368 позивач не отримувала, оскільки з 2015 року фактично проживала не за місцем реєстрації, а за адресою: [ADDRESS] . Про існування виконавчого провадження № 57339368 позивач дізналася з мобільного додатка «Дія» у вересні 2022 року, після чого звернулася за правовою допомогою до адвоката. 02 листопада 2022 року адвокат Панасенко П.П. ознайомився у Харківському окружному адміністративному суді з адміністративною справою № 520/11544/2020 та наявним у матеріалах зазначеної адміністративної справи виконавчим написом № 5069 від 19 вересня 2018 року, тому строк позовної давності для звернення до суду позивачем пропущено з поважної причини, і порушене право підлягає захисту. Ухвалою судді від 10 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року клопотання представника ТОВ «Кредитні ініціативи» - Гірчак А.М., представника [PERSON] [PERSON] про проведення судових засідань у справі у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду повернуто заявникам без розгляду. Позивач, представник позивача у судовому засіданні 16 лютого 2023 року позовну заяву підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. 31 січня 2023 року представник відповідача [PERSON] подав до суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак у судовому засіданні 16 лютого 2023 року встановити зв`язок за указаною ним у клопотанні адресою суду не вдалося. Треті особи у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши позицію позивача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до такого висновку. Судом установлено, що 05 березня 2013 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZP. Згідно п 3.4 Договору банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZP банк установив позивачеві кредитну лінію в сумі не більше 50 000 грн строком на рік (тобто 364 (365) календарних днів з моменту (дня) надання Кредиту /а.с.21-22/. 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5069, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Договором банківського поточного (карткового) рахунку № 0805\\123670-ZP від 05 березня 2013 року, відповідно до якого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію), укладеним ним та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», яке в подальшому згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів змінило свій тип та назву на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за вищевказаним Кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 березня 2013 року по 30 травня 2018 року. Сума заборгованості складає 97\~746,58 грн, у тому числі: 30\~580,22 грн заборгованість за тілом кредиту; 67\~166,36 грн заборгованість за відсотками. За вчинення виконавчого напису нотаріуса стягнуто плату із стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» складає 98\~746,58 грн /а.с.20/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 02 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57339368 про примусове виконання виконавчого напису № 5069, вчиненого 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. /а.с.23/. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі № 520/11544/2020 замінено вибулого стягувача - Акціонерне товариство АТ «Укрсоцбанк» у виконавчому написі № 5069 від 19.09.2018 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни про стягнення з [PERSON] заборгованості, на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 09 листопада 2020 року у виконавчому провадженні № 57339368 замінено вибулого стягувача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20 червня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як установлено судом, договір кредиту нотаріально не посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також, у позовній заяві позивач просила поновити їй строк позовної давності для звернення до суду з даною позовною заявою. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, оскільки відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності не заявлено, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо поновлення позивачеві такого строку. Вирішуючи питання щодо належного відповідача у справі, суд приймає до уваги положення ст. 514 ЦК України та ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі № 520/11544/2020, якою встановлено факт набуття відповідачем у даній справі права грошової вимоги за кредитним договором, на якому вчинено виконавчий напис, внаслідок чого приходить до висновку, що саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на час розгляду справи є належним відповідачем за даним позовом. Також, у своїй позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, на підтвердження якої надано договорів про надання правової допомоги від 28 вересня 2022 року /а.с.34-36/, додаткову угоду погодження договірної ціни додаток до Договору про надання правової допомоги від 28 вересня 2022 року /а.с.37/, квитанцію до прибуткового касового ордера №15 від 07 жовтня 2022 року на суму 10 000 грн /а.с.38/ та акт приймання-передачі робіт з надання правничої допомоги по Договору про надання правової допомоги від 28 вересня 2022 року / а.с.74/. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому, згідно зі статтею 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується актом приймання-передачі робіт з надання правничої допомоги по Договору про надання правової допомоги від 28 вересня 2022 року, а її фактична оплата - квитанцією до прибуткового касового ордера №15 від 07 жовтня 2022 року на суму 10 000 грн. Відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] належними доказами довела понесені нею витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем у розмірі 992,40 грн. При цьому, враховуючи положення п. 4 ч. 7 ст. 265, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», те, що при зверненні до суду позивачем сплачено в якості судового збору суму в розмірі 1040,00 грн, суд також вважає за необхідне повернути позивачу переплачену суму судового збору в розмірі 47,60 грн, як внесену позивачем у більшому розмірі, ніж установлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved