Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства за наступними підставами. Так, позивач вказує, що у 2016 році він разом з відповідачкою сумісно проживали та вели спільне господарство у с.Ободівка Гайсинського району Вінницької області. [INFO] відповідачка народила дочку, [PERSON] , батьком якої є позивач, що також підтверджується ДНК-тестом на батьківство. Після народження дитини відповідачка відмовилася від дитини, залишила її позивачеві та виїхала до м.Звенигородка Черкаської області. При цьому, оскільки реєстрацію народження дитини була проведена іншою особою, позивач не мав змоги подати заяву про батьківство на підставі статті 126 СК України, тому змушений звернутися до суду. На підставі викладеного позивач просить визнати його, [PERSON] , 1978 року народження, батьком [PERSON] , [INFO] , а також внести відомості до актового запису про народження [PERSON] №21 від 07.02.2017 року, зазначивши його батьком дитини та змінивши прізвище дитини з « [INFO] » на « [INFO] ». Ухвалою судді Звенигородського районного суду від 13.10.2022 року було відкрито провадження у справі. 29.11.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд. До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши заяву з проханням слухати справу у відсутність сторони позивача та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка до судових засідань не з`являлася з невідомих суду причин, відзив на позов не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представники третіх осіб до судового засідання не з`явилися, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в зв`язку з неявкою усіх сторін в судове засідання. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін регулюються такими нормами права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Так, судом було встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 10), актовий запис № 21 від 07.02.2017 року. У графі «батько» записаний [PERSON] , графі «мати» вказана відповідачка, [PERSON] . Як вбачається з інформації, наданої Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), у актовому записі №21 від 07.02.2017 року про народження [PERSON] відомості про батька зазначені на підставі статті 135 СК України, оскільки мати дитини не перебуває у шлюбі (а.с. 17). Згідно до наданого акту обстеження умов проживання, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає у с.Ободівка Гайсинського району Вінницької області разом з позивачем та його матір`ю, [PERSON] (а.с. 13). За результатами аналізу ДНК на батьківство, [PERSON] з ймовірністю 99,999999% є біологічним батьком [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у цивільній справі № 159/3926/18, щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved