Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

06 грудня 2021р. [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує на те, що 07.04.2006р. між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, проте сімейне життя не склалося, припинені шлюбні відносини та не ведеться спільне господарство. Вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання також не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 07.04.2006р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського управління юстиції у Харківській області зареєстрований шлюб, актовий запис № 415. Від сумісного проживання сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, майновий спір відсутній, клопотань про надання часу на примирення сторони не заявили. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, майновий спір відсутній. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. При поданні позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 908, 00грн.

Outcome: approved