Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 29 червня 2018 року близько 22 години 00 хвилин [PERSON] по вул. Сошенській у м. Ізяслав зустрів [PERSON] , із яким перебував у неприязних відносинах. Під час спілкування із останнім із метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень [PERSON] умисно наніс йому кулаками правої та лівої руки три удари у голову, а саме: два удари в праву скроню та один удар у перенісся. Від отриманих ударів [PERSON] впав на землю, після чого [PERSON] наніс йому декілька ударів ногами в голову та тулуб. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 588 від 22 січня 2019 року у позивача виявлені такі тілесні ушкодження: садно волосистої частини голови зліва, синець в ділянці виличної кістки зліва, розрив правої барабанної перетинки, двобічна субдуральна гематома, забій скроневої та лобної часток лівої гемісфери головного мозку (внутрішньомозкові гематоми), субарахноїдальний крововилив обох гемісфер головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів і належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. За даним фактом порушене кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України, яке перебувало на розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області. [PERSON] зазначає, що внаслідок умисних дій [PERSON] позивач змушений був проходити стаціонарне лікування у кількох лікувальних закладах, матеріальна шкода полягає у витратах на лікування, проїзд до медичного закладу, вартість пального, МЗКТ головного мозку, комп`ютерну томографію, продукти харчування. Загальна сума матеріальних витрат позивача становить 23 223 грн 83 коп., які [PERSON] просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 23 березня 2022 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позов [PERSON] до суду не подав. Ухвалами суду від 04 серпня та 04 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Дацишиної М. В. про витребування доказів. Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Дацишина М. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неприбуття суд не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. У ході судового розгляду справи встановлено, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року у справі № 675/24/20 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 21\~176 грн 75 коп у відшкодування матеріальної шкоди та 35\~000 грн у відшкодування моральної шкоди (а.с. 34-36). Вказаним вироком встановлено, що 29 червня 2018 року близько 22 години 00 хвилин [PERSON] по вул. Сошенській у м. Ізяслав зустрів [PERSON] , із яким перебував у неприязних відносинах. Під час спілкування із останнім із метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень [PERSON] умисно наніс йому кулаками правої та лівої руки три удари у голову, а саме: два удари в праву скроню та один удар у перенісся. Від отриманих ударів [PERSON] впав на землю, після чого [PERSON] наніс йому декілька ударів ногами в голову та тулуб. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 588 від 22 січня 2019 року у позивача виявлені такі тілесні ушкодження: садно волосистої частини голови зліва, синець в ділянці виличної кістки зліва, розрив правої барабанної перетинки, двобічна субдуральна гематома, забій скроневої та лобної часток лівої гемісфери головного мозку (внутрішньомозкові гематоми), субарахноїдальний крововилив обох гемісфер головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів і належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11 січня 2022 року вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року в частині вирішення цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди скасовано. Призначено новий розгляд провадження у частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 37-42). Отже, предметом даного спору є вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Судом також встановлено, що у період з 30 червня 2018 року по 04 липня 2018 року позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, що підтверджується повідомленням вказаної лікувальної установи № 586 від 17 серпня 2022 року (а.с. 112). Крім того, з 04 липня 2018 року по 19 липня 2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради з діагнозом «Забій головного мозку середнього ступеня. Геморагічний забій у лівій скроневій ділянці», що встановлено з виписки з історії хвороби № 15209, наданої КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради (а.с. 144). Як встановлено з повідомлення КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, у період з 17 серпня 2018 року по 01 жовтня 2018 року [PERSON] проходив стаціонарне лікування у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради з діагнозом «Органічний розлад особистості змішаного ґенезу (внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми 29 червня 2018 року, дисметаболічного ґенезу) з судомним синдромом (а.с. 109). За час лікування за призначенням лікарів [PERSON] за власні кошти придбавав лікарські засоби та медичні препарати, витрачав кошти на проїзд до закладів охорони здоров`я, а також на пальне, йому було проведено мультизрізову комп`ютерну томографію та магнитно-резонансну\~томографію головного мозку, що в сукупності призвело до його витрат у сумі 12\~550 грн 75 коп. Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як передбачено ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5 статті 81\~ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки. У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. Особа, якій завдано збитків ушкодженням здоров`я, має право на відшкодування понесених нею витрат на лікування. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, а також їх розмір і необхідність здійснення повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Такими доказами можуть бути довідки медичних закладів і фінансово-касові документи про понесення витрат. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року, який набрав законної сили в не скасованій частині, встановлено, що відповідач своїми винними діями заподіяв позивачу тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ці умисні дії знаходяться в прямому причинному зв`язку із заподіяною позивачу матеріальною шкодою. Тому наявні законні підстави для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню матеріальної шкоди на користь позивача у сумі 12\~550 грн 75 коп, які документально підтверджені належними та допустимими доказами. Водночас, слід зазначити, що у своїй позовній заяві [PERSON] навів реєстр витрат, у якому при зазначені розміру витрат потерпілого за 20 листопада 2018 року допущено арифметичну помилку, внаслідок чого безпідставно завищено розмір матеріальної шкоди на 7330 грн. Разом з тим, [PERSON] в обґрунтування матеріальної шкоди за 17 серпня 2018 року надав три фіскальні чеки та три квитки на проїзд в автобусі до місця розташування КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, а також два фіскальні чеки та два квитки на проїзд у автобусі до м. Ізяслав. Суд враховує, що з 17 серпня 2018 року по 01 жовтня 2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній лікувальній установі та не міг повертатися до місця свого проживання 17 серпня 2018 року, а тому суд бере до уваги та стягує з відповідача на користь [PERSON] виключно витрати на проїзд до КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради за одну особу. Аналогічно при стягненні витрат на проїзд до м. Шепетівка з метою проведення КТ головного мозку за 20 листопада 2018 року, а також до м. Хмельницький за 17 липня 2018 року суд стягує з [PERSON] на користь позивача витрати на проїзд з розрахунку на одну особу. Також не враховуються судом при визначенні розміру заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди витрати на пальне за 20 вересня 2018 року та на квитки на проїзд до м. Хмельницький за 15 листопада 2018 року, оскільки з наданих позивачем фіскальних чеків та квитків неможливо встановити, що пальне та квитки придбавалися саме ним та з якою метою. До того ж, станом на 20 вересня 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, що виключає можливість понесення ним таких витрат на проїзд. Тому суд відхиляє як докази завдання позивачу матеріальної шкоди надані ним фіскальні чеки №№ 220523, 220524, 850974, 850975 від 17 серпня 2018 року, №№ 228157, 250989 від 20 листопада 2018 року, № 68167 від 20 вересня 2018 року, №№ 6045, 227724 від 15 листопада 2018 року, № 388560 від 04 липня 2018 року, № 840714 від 18 липня 2018 року, разові квитки для проїзду в автобусі та маршрутному таксі №№ 004859, 004860, 004880, 004881, 004813, 004862, 809962, 809994. Не підтверджені будь-якими доказами і витрати [PERSON] на залізну пластину, заявлені у реєстрі витрат. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлений ним розмір майнової шкоди у справі в загальному розмірі 10\~673 грн 08 коп. Разом з тим, враховуючи характер отриманих позивачем травм, суд дійшов висновку про доцільність стягнення із відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в загальному розмірі 12\~550 грн 75 коп, яка документально підтверджена квитками для проїзду, квитанціями, товарними та фіскальними чеками, актом надання послуг SHMДШ055810 від 20 листопада 2018 року, повідомленням про включення персональних даних до «Бази персональних даних контрагентів» приватного підприємства «Лідія-3000», виписним епікризом нейрохірургічного відділення КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради від 19 липня 2018 року, епікризом лікаря «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради [PERSON] від 04 липня 2018 року, направленням на обласну консультативну поліклініку від 02 липня 2018 року, направленням на мультизрізову комп`ютерну томографію головного мозку лікаря [PERSON] від 01 липня 2018 року (а.с. 13-33, 151). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, дана позовна заява стосується відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За подання цієї позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви. Згідно з п. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що [PERSON] у силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка задоволена судом частково, з відповідача по справі на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 454 грн 39 коп (840,80?12550,75:23223,83=454,39). Відповідно до статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: partial