Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] (відповідач-1), [PERSON] (відповідач-2), [PERSON] (відповідач-3) про припинення земельного сервітуту, встановленого на частину земельної ділянки площею 0,0830 га по [ADDRESS] , загальною площею 0,2204 га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101, на користь відповідачів шляхом проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, встановленого на підставі договору від 23.08.2019. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів 1.1. 23.08.2019 між батьком позивача [PERSON] , як власником земельної ділянки по [ADDRESS] , та відповідачами у справі укладено договір земельного сервітуту. За умовами вказаного договору між сторонами було погоджено, що на належну [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101 по [ADDRESS] в частині 830 м2, у визначеній планом земельної ділянки конфігурації, на користь відповідачів було встановлено особистий сервітут, який полягає у праві постійного користування вказаними особами визначеною частиною земельної ділянки для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. [INFO] [PERSON] помер; спадщину після смерті батька прийняв позивач. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.04.2020, [PERSON] набув права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , загально площею 0,2204 га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101 із встановленим на її частину площею 0.0830 га особистого сервітуту для кожного із відповідачів, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Відповідачі, кожен зокрема, постійно порушують встановлений сервітут, адже використовують надане їм право не лише у спосіб, що визначений умовами договору про встановлення земельного сервітуту від 23.08.2019 року, а і у спосіб, що не визначений та не погоджений між сторонами. Відповідачі розташовують (паркують) транспортні засоби на належній позивачу земельній ділянці, чим систематично порушують належне позивачу право власності на земельну ділянку та умови договору, чим унеможливлюють використання власної земельної ділянки за її цільовим призначенням. З огляду на те, що відповідачі систематично порушують умови встановленого земельного сервітуту, є правові підстави для його припинення у судовому порядку. 1.2. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] адвокат Матвіюк Н.Р. позовних вимог не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Доводи позивача вважала безпідставними, оскільки на їх підтвердження суду не надано доказів про таку поведінку її довірительки, яка б зумовлювала неможливість позивачем використовувати належну йому земельну ділянку за її цільовим призначенням. Також не підтверджено доказами порушення умов договору земельного сервітуту, що стосуються стоянки транспортних засобів на належній позивачу земельній ділянці, адже такі транспортні засоби не ідентифіковані; [PERSON] ані власних ані інших транспортних засобів на земельній ділянці позивача не розміщувала. Також зазначила, що територія із розміщеними земельними ділянками є огородженою парканом по периметру, єдиним можливим доїздом до належної [PERSON] земельної ділянки, на якій розташована механічна дільниця, є шлях через земельну ділянку [PERSON] ; облаштування іншого заїзду є технічно неможливим. Вважає, що позивач вчиняє перешкоди у користуванні майном [PERSON] , про усунення яких остання звернулась із відповідним позовом до суду. 1.3. У відзиві на позов (строк для подачі якого судом поновлено) представник відповідача [PERSON] адвокат Спас Ю.О. позовних вимог не визнала фактично з аналогічних підстав (п.1.2.), просила відмовити у їх задоволенні. Таку позицію мотивувала тим, що порушення її довірителькою умов договору сервітуту не доведено, адже вона не розміщувала на належній позивачу земельній ділянці транспортних засобів і не вчиняє дій, які унеможливлюють позивачу користуватись належними йому земельними ділянками. Вказала, що єдиний і безальтернативний доїзд до належної [PERSON] земельної ділянки пролягає саме через земельну ділянку, на яку накладено земельний сервітут. 1.4. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, у судовому засіданні пояснив, що врегулювати спір мирним шляхом не видалось можливим; представник [PERSON] адвокат Столярук В.В. заперечив порушення умов договору сервітуту його довірителем та неможливість з вини [PERSON] використовувати [PERSON] належну йому земельну ділянку. Мотиви заперечень проти позову є аналогічними (п. 1.2.). 2. Рух справи у суді. Ухвалою від 19.10.2021 суд відкрив провадження у даній справ, розгляд якої постановив проводити за правилам загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Ухвалою від 12.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. У межах підготовчого провадження у справі, за клопотання сторони позивача, 08.12.2021 сторонам було надано строк для мирного врегулювання спору. Сторони не змогли досягти згоди у позасудовому порядку. За клопотанням сторони позивача суд ухвалами від 19.10.2021, 12.07.2022 витребовував докази у справі. 4. Фактичні обставини справи. 4.1.На підставі договорів купівлі-продажу від 15.08.2019 [PERSON] (покупець) придбала у [PERSON] (батька позивача, продавця) нерухоме майно: 1) механічну дільницю та склад листових матеріалів (51/100 частки майна), що знаходиться по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,053га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0103; 2) земельну ділянку площею 0,053га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0103 за адресою: [ADDRESS] (т.1, арк.спр. 82-86). 4.2. На підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2019 [PERSON] (покупець) придбала у [PERSON] (відповідач-1, продавець) земельну ділянку площею 0,0319га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0100 за адресою: [ADDRESS] (т. 1, арк.спр. 116-118). На підставі договорів купівлі-продажу від 04.07.2019 [PERSON] (покупець) придбала у [PERSON] (батька позивача, продавця): 1) цех м`яких меблів у тому числі гараж площею 69,4м2 з двома підсобними приміщеннями (19/100 частки майна) за адресою: [ADDRESS] (т. 1, арк.спр. 123-125); 2) цех м`яких меблів у тому числі гараж площею 207,9м2 (30/100 частки майна) за адресою: [ADDRESS] (т. 1, арк.спр. 127-128); 3) земельну ділянку площею 0,0172га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0102 за адресою: [ADDRESS] (т.1, арк.спр. 120-121). 4.3.На підставі\~договору купівлі-продажу\~від 30.09.2016\~ [PERSON] (покупець) придбав у [PERSON] (батька позивача, продавця) 43/100 частки цеху м`яких меблів, у тому числі гараж, на земельній ділянці з кадастровим номером 0710400000:41:010:0094 за адресою: [ADDRESS] (т. 1, арк.спр. 171-172). На підставі\~договорів купівлі-продажу\~від 04.07.2019\~ [PERSON] (покупець) придбав у [PERSON] (батька позивача, продавця): 1) цех м`яких меблів у тому числі гараж (8/100 частки майна) за адресою: [ADDRESS] (т. 1, арк.спр. 175-176); 2) земельну ділянку площею 0,0142га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0104 за адресою: [ADDRESS] (т. 1, арк.спр. 178-179). 4.4. Придбана відповідачами нерухомість за площею є меншою, аніж площа земельних ділянок, на яких знаходяться будівлі; по периметру кожної будівлі є вільні від забудови частини земельних ділянок, зокрема: 1) між приміщенням механічної дільниці та складу листових матеріалів на земельній ділянці з кадастровим номером 0710400000:41:010:0103, належними на праві власності [PERSON] , та земельною ділянкою предметом сервітуту, належною [PERSON] з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101 (суміжні земельні ділянки) є територія земельної ділянки [PERSON] шириною близько 2,70м; 2) між приміщеннями цехів м`яких меблів з гаражами на земельній ділянці з кадастровим номером 0710400000:41:010:0100, належними на праві власності [PERSON] , та земельною ділянкою предметом сервітуту, належною [PERSON] з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101 (суміжні земельні ділянки) є територія земельної ділянки [PERSON] шириною близько 3,25м; 3) між приміщенням цеху м`яких меблів з гаражем на земельній ділянці з кадастровим номером 0710400000:41:010:0099, належними на праві власності [PERSON] , та земельною ділянкою предметом сервітуту, належною [PERSON] з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101 (суміжні земельні ділянки) є територія земельної ділянки [PERSON] шириною близько 3,25м. Вказані обставини встановлено на підставі копій витягів з державного реєстру речових прав, плану меж земельної ділянки, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, кадастрового плану земельної ділянки, (т.1, арк. спр.9, 11, 84, 87-91, 119, 122, 126, 129-130, 182-183); учасниками справи не заперечені і не спростовні. 4.5. 23.08.2019 [PERSON] (сторона-1) і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (сторона-2) уклали договір про встановлення земельного сервітуту, відповідно до умов якого сторона-1 надала стороні-2 право на постійне обмежене безоплатне користування частиною земельної ділянки, належної стороні-1, площею 0,0830га з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101, за адресою: [ADDRESS] ; земельний сервітут, встановлений цим договором включає в себе право сторони-2 проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Сторони погодили, що на вимогу сторони-1 дія цього земельного сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках припинення підстав його встановлення; коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, щодо якої він встановлений (пункт 9 договору). 4.6. Реєстрацію права власності на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки, учасники справи підтвердили відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Окрім того, відповідним витягом позивач також підтвердив державну реєстрацію земельного сервітуту 25.09.2019 (т. 1, арк.спр.12). 4.7. Після смерті [INFO] [PERSON] земельну ділянку, обтяжену сервітутом, з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101, за адресою: [ADDRESS] , успадкував [PERSON] ; цільове призначення вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2020 (т. 1, арк.спр. 10). 4.8. Із грудня 2020 року між позивачем і відповідачами існує конфлікт щодо використання належного кожному нерухомого майна, зокрема з приводу паркування на належній позивачу земельній ділянці транспортних засобів. Вирішити конфлікт учасники справи намагались шляхом звернення до правоохоронних органів; результати розгляду звернень додані до матеріалів справи (т.1, арк.спр. 14-21, 46-65, 133-135, 154-158, 189-196). 4.9. Допитаний у судовому засіданні як свідок позивач [PERSON] підтвердив вказані обставини; вважає, що договір сервітуту від 23.08.2019 визначає одноособове право відповідачів проїжджати по земельній ділянці на одному транспортному засобі. Безліч транспортних засобів, припаркованих біля приміщень відповідачів, у тому числі на його земельній ділянці, свідчить про порушення відповідачами умов договору сервітуту. 5. Застосовані норми права. 5.1. Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, ЗК України, ЦК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 5.2.Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказані норми кореспондують із статтею 321 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України. 5.3.Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої-третьої статті 319 цього ж Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 5.4.Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 5.5.Статтею 98 Земельного кодексу (далі ЗК) України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно зі статтями 91,96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення зокрема такого земельного сервітуту: право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України). Відповідно до статті 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам. 5.6.Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України). Статтею 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Згідно зі статтями 102 ЗК України та 406 ЦК України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках: а) поєднання в одній особі суб`єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки; б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; в) рішення суду про скасування земельного сервітуту; г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років; д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом. 5.7.У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. 5.8.Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. 6.1.Позивачем не надано суду безперечних і достатніх доказів з приводу того, що відповідачі порушують умови договору земельного сервітуту від 23.08.2019, також того, що встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки позивачем за її цільовим призначенням. 6.2.У межах розгляду даної справи сторонами підтверджено належними, допустимими, достатніми доказами, що усі учасники справи є власниками нерухомого майна, у тому числі кожен із відповідачів своїми земельними ділянками, які є суміжними із належною позивачу земельною ділянкою з кадастровим номером 0710400000:41:010:0101, яка є предметом договору земельного сервітуту. 6.3. Станом на день розгляду справи доступ до земельних ділянок відповідачів неможливий інакшим способом, окрім як через земельну ділянку (з кадастровий номер 0710400000:41:010:0101), яка є предметом договору земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху від 23.08.2019. Припинення такого сервітуту призведе до того, що відповідачі будуть позбавлені можливості доступу до належного їм нерухомого майна, оскільки іншого проїзду не існує. Обставин щодо можливого облаштування альтернативних заїздів до належного відповідачам нерухомого майна позивач суду не підтвердив. 6.4. Окрім того, при зверненні до суду із вимогою про припинення земельного сервітуту саме на сторону позивача покладено обов`язок доведення неможливості використання своєї земельної ділянки за її цільовим призначенням у зв`язку із встановленням земельного сервітуту. Доказів такого позивач не надав. 6.5.При цьому суд критично оцінює доводи позивача про порушення відповідачами договору земельного сервітуту шляхом паркування останніми транспортних засобів на належній йому спірній земельній ділянці, адже вважає їх недоведеними. Як установлено, земельні ділянки є суміжними, жодна із яких не огороджена, будь-яким способом фізично не відділена від інших, а тому із урахуванням вільних від забудов частин земельних ділянок відповідачів, надані позивачем фотоматеріали не є достатніми і належними доказами про перебування транспортних засобів саме на його земельній ділянці. 6.6.Також необхідно звернути увагу, що цивільна відповідальність носить суб`єктивний характер, при цьому позивач заявив вимоги відразу до трьох відповідачів, однак конкретних обставин щодо порушення кожним із відповідачів умов договору земельного сервітуту в мотивах позову не навів. Досліджені у судовому засіданні матеріали, надані правоохоронними органами, засвідчують лише обставини щодо наявного конфлікту між учасниками справи та членами їхніх сімей. 6.7.Також суд звертає увагу, що з урахуванням дотриманням балансу інтересів усіх учасників спірних правовідносин, які на рівних правах є власниками нерухомого майна, у випадку різного трактування умов договору земельного сервітуту від 23.08.2019, сторони не позбавлені права ініціювати внесення змін до такого договору, їх конкретизації, докладного тлумачення, перегляду договірних відносин уцілому (у тому числі у судовому порядку). 6.8.

Outcome: dismissed