Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

1)Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] через свого представника адвоката Конюшко Д.Б. звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. За змістом позову, 11.08.2016 між [PERSON] як страхувальником та ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» як Страховиком був укладений Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № КТТЗNS-167ВМТ2. Застрахованою особою є страхувальник. Страхова сума склала 50 000 грн. 16.08.2017 [PERSON] загинув від нещасного випадку внаслідок сукупної травми, отриманої у результаті падіння з будівлі. Спадкоємцем загиблого як вигодонабувачем за Договором у разі смерті застрахованої особи, [PERSON] було одразу подано відповідачу заяву про настання страхового випадку та здійснення страхового відшкодування, проте страховиком страхова сума не була виплачена, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2022 у справі №336/4593/21 позовні вимоги [PERSON] до ТДВ «СК «Кредо» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування задоволено в повному обсязі. Рішення суду повністю виконано в результаті примусового виконання у виконавчому провадженні № 69567731. Посилаючись на умови договору страхування та норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», вважає, що відмовивши 01.09.2017 у здійсненні страхового відшкодування відповідач прострочив виплату страхового відшкодування у розмірі 50\~000 грн., тому зобов`язаний сплатити позивачу штрафні санкції у вигляді пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Посилаючись на викладені обставини просить стягнути на її користь з відповідача пеню в розмірі 12\~157,53 грн., три відсотки річних у розмірі 4\~504,11 грн. та інфляційні втрати у розмірі 16\~560 грн. Під час визначення суми пені позивач вказав наступне. У відповідності до п 13.7 Особливих умов страхування за кожну добу затримки страхової виплати застрахованій особі або вигодонабувачу виплачується неустойка (штраф,пеня), розмір якої визначається у Договорі страхування. Договором прямо не встановлено розмір такої неустойки, проте Пуктом 5 Умов страхування до Договору страхування визначено, що з усіх питань неврегульованих цим договором, сторони керуються Законами України та Правилами страхування. Посилаючись на ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань де вказано, що розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, розрахунок пені позивачем здійснено за подвійною обліковою ставкою НБУ. Розрахунковий період пені здійснено позивачем з 02.09.2017 року (дата відмові Страховиком у здійснення виплати страхового відшкодування) по 09.08.2022 року (дата виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в частині невиплаченої суми страхового відшкодування у повному обсязі) та з урахуванням позовної давності 1 рік. Розрахунок 3 процентів річних та інфляційних втрат позивачем також було здійснено за вказаний період, а саме з 02.09.2017 по 09.08.2022 з урахуванням позовної давності 3 роки. 2)Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді від 26.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача ТДВ «СК «Кредо» відповідно до ст.178 ЦПК України подав відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що він не погоджується з твердженням позивача, що договором страхування не передбачено розмір пені за прострочення страхової виплати. Вказав, що згідно з умовами договору страхування, Умови страхування Пропозиції (оферти) є невід`ємною частиною Договору (полісу). Пунктом 3.6 умов передбачений строк страхової виплати. Пунктом 1.1.3 публічної оферти (умов страхування), що діяли на час укладення договору передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових вимог» передбачено, що розмір пені встановлюється за згодою сторін. Отже, на думку відповідача, пеня повинна бути розрахована у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення. Тобто стягненню підлягає пеня в сумі 9\~015 грн. Крім того вважає завищеними витрати на правову допомогу. 03.02.2023 року, представником відповідача подано до суду додаткові пояснення по справі, в яких він вказує, що розрахунок пені відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України повинен бути розрахований за 6 місяців від дня коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконане, отже з 02.09.2017 року по 02.03.2018 року. Цього ж дня до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Нормативне обґрунтування. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 11.08.2016 між [PERSON] , як страхувальником та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», як страховиком був укладений договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № КТТЗNS-167ВМТ2. Згідно з договором страхування Умови страхування Пропозиції (публічної оферти) є невід`ємною частиною договору (полісу) (а.с.9). Страхова сума склала 50 000 грн. 16.08.2017 [PERSON] загинув від нещасного випадку внаслідок сукупної травми, отриманої у результаті падіння з будівлі. Спадкоємцем загиблого як вигодонабувачем за Договором у разі смерті застрахованої особи, [PERSON] було одразу подано відповідачу заяву про настання страхового випадку та здійснення страхового відшкодування, проте страховиком страхова сума не була виплачена, у зв`язку з відмовою у виплаті від 01.09.2017 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2022 у справі №336/4593/21 (провадження № 2/336/410/2022) позовні вимоги [PERSON] до ТзДВ «СК «Кредо» про захист прав споживачів задоволено в повному обсязі, з ТзДВ «СК «Кредо» стягнуто невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 50\~000 грн. (а.с.61-67). Вищевказане рішення суду виконано у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів в сумі 50\~000 грн. на рахунок [PERSON] , про що свідчить платіжне доручення № 1255 від 09.08.2022 та виписка по картковому рахунку [PERSON] за 09.08.2022 (а.с.76,77). Пунктом 1.1.3 Умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних випадків, які діяли на час укладення договору передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строки та в порядку, передбачені Правилами страхування та розділом 3 Умов. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення. У разі прийняття рішення про здійснення страхової виплати, вона виплачується страховиком застрахованій особі (спадкоємцям застрахованої особи) протягом п`яти банківських днів з моменту оформлення страхового акту (п.3.6) (а.с. 10-60). Висновки суду. Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з урахуванням позовної давності в 1 рік. Оскільки на думку позивача розмір пені не встановлено договором, ним застосовано розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ), передбачений Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Період з 02.09.2017 (наступний день після ухвалення рішення відповідачем про відмову у виплаті страхового відшкодування) по 09.08.2022 року (виплата страхового відшкодування). З урахуванням річного строку позовної давності, дата початку розрахунку здійснена з 09.08.2021 року по 09.08.2022 року. Однак з таким розрахунком пені суд не погоджується з наступних підстав. Так, згідно з Пунктом 1.1.3 Умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних випадків, які діяли на час укладення договору передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строки та в порядку, передбачені Правилами страхування та розділом 3 Умов. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення. За таких обставин, розрахунок пені повинен бути здійснено за період з 09.08.2021 року по 09.08.2022 року, процентна ставка пені 0,01%, що становить 5,02 грн. Суд не приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності до вимог про пеню, оскільки пеня розрахована в межах строків позовної давності. Щодо розміру 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначена позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~ТзДВ «Страхова\~компанія «Кредо»\~підлягають стягненню\~3%\~річних в\~розмірі \~4504,11\~грн та\~інфляційні втрати\~в розмірі\~16560,00\~грн. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Конюшко Д.Б. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Конюшко Д.Б. надано до суду, зокрема, договір про надання правової допомоги № 10/08/22-ЮП/IL від 10.08.2022, згідно якого адвокат Конюшко Д.Б. зобов`язався на умовах, визначених цим договором, надати [PERSON] професійну правничу допомогу, а остання - своєчасно оплачувати послуги адвоката. Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що за послуги, надані адвокатом замовник сплачує кошти в розмірі, який зазначається в Додатку № 1 до договору. Факту надання професійної правничої допомоги за вищевказаним договором, адвокатом Конюшко Д.Б., підтверджується актом виконаних робіт №1 відповідно до договору № 10/08/22-ЮП/IL з детальним розрахунком на суму 15 000 грн., а саме: юридична консультація замовника (1 година сукупно) 1500 грн; вивчення документів, наданих замовником (1 година сукупно) 1500 грн.; збирання доказів ( 1 година сукупно); підготовка та подання позовної заяви (7 годин) 10\~500 грн. Згідно наданих доказів, у тому числі квитанції № Р24А140735733D65421 від 10.08.2022, ордеру про надання правничої допомоги від 11.08.2022, витрати на правову допомогу складають 15\~000 грн. Статтею 30 ч. 3 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, враховуючи наведене, а також характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 625,21 грн.

Outcome: partial