Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

19.09.2022 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи стягнення з 16.09.2022 року і до повноліття дитини. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 17 липня 1999 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . 09 лютого 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі № 2/1522/11923/11, яким шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач добровільної участі в утриманні та вихованні дітей не брав, аліменти почав сплачувати лише після постанови про арешт майна в зв`язку з несплатою аліментів. Позивач зазначає, що за заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2013 року, відповідач виплачував аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей на користь позивача в розмірі 1000 грн. на дитину до моменту повноліття дочки ( [INFO] ), так як діти проживають з відповідачкою та знаходяться на її утриманні. З травня 2019 року відповідач виплачує аліменти в мінімальному гарантованому розмірі аліментних виплат на одну дитину встановленому на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку тільки на сина [PERSON] , [INFO] . Участі в додаткових витратах на утримання, розвиток та оздоровлення дітей відповідач не брав і не бере. Позивач вказує що вона вже майже 11 років, з моменту розлучення займається вихованням та утриманням дітей. На даний час вона з сином зареєстрована у квартирі її батьків за адресою: [ADDRESS] , але фактично вона з дітьми всі ці роки проживає у м. Києві. Позивач працює, старша донька закінчила денну форму навчання на бакалавра в Київському національному університеті ім. Т. Шевченка та вступає на денну форму навчання до магістратури. Син закінчив школу та після 9 класу вступив до Коледжу інформаційних технологій та землевпорядкування НАУ. Позивач з дітьми проживають в орендованій квартирі. Також позивач зазначає, що [PERSON] дуже активна дитина, він постійно їздить в дитячі літні та зимові табори, відвідує майстер-класи та виставки, разом з друзями ходить в мандрівки вихідного дня. Всі ці заходи фінансує позивач, відповідач категорично відмовляється приймати участь у фінансуванні відпочинку та оздоровленні дитини, аргументуючи тим, що має дачу біля моря, де можна відпочивати і ніяких поїздок сину не потрібно. Витрати на одяг та взуття для дитини складають велику частину бюджету позивача, також існують постійні витрати на освіту, купівлю посібників та книжок, оплата мобільного телефона, кишенькові витрати, витрати на лікування і оздоровлення, відпочинок та інше. Мінімальний розмір аліментів від відповідача не покриває навіть харчування, що зумовило необхідність звернення до суду. Позивач вказує, що відповідач весь час позиціонував себе як високооплачуваний ТОП менеджер з управління, але розмір своїх доходів постійно приховує, він забезпечений житлом, оскільки зареєстрований та проживає в трикімнатній квартирі, яку він оформив на свою матір. Відповідач має неофіційний дохід від здачі свого дачного будинка біля моря (Одеська область, Затока, дачний кооператив у Кароліно Бугазі). [PERSON] має на утриманні ще одну дитину, [INFO] , непрацездатних батьків відповідач на утриманні не має. На даний час відповідач працевлаштований та має стабільний офіційний дохід, його матеріальне становище офіційно покращилось, тому розмір аліментів, які він повинен сплачувати має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 20.09.2022 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: надати докази надсилання листом з описом вкладення відповідачу копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї. Роз`яснено [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. 23.09.2022 року від представника позивача на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2022 року надійшло клопотання разом з доказами надсилання листом з описом вкладення відповідачу копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 31.10.2022 року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 31.01.2023 року позивач не з`явилась, однак 16.11.2022 року на електронну адресу суду та 18.01.2023 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява, в якій вона просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань повідомлений належним чином. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 17 липня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2012 року шлюб між подружжям було розірвано. 23.08.2012 року позивачем було змінено прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районні Одеського міського управління юстиції від 23.08.2012 року. Від даного\~шлюбу,\~ [INFO] у\~них народилася\~донька [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчать копії свідоцтв про народження. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, а їх діти: [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Заочним рішенням Київського районного\~судувід 26.04.2013 року по справі №1512/14445/2012, яке набрало законної сили, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожного з дітей, разом 2000 грн. щомісяця, починаючи з 30.10.2012 року до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а починаючи з 02.05.2019 року у розмірі 1000 грн. до досягнення повноліття сином [PERSON] , тобто до [INFO] . 30.12.2013 року головним державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в зв`язку з несплатою аліментів за заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2013 року було видано постанову про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони про його відчуження. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.\~180,\~ч.ч.1-2\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України батьки\~зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч.1\~ст.183\~Сімейного кодексу\~України \~частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~ст.\~184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір\~аліментів,\~визначений судом\~або домовленістю\~між батьками\~у твердій\~грошовій сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~якщо платник\~і одержувач\~аліментів не\~домовилися про\~інше.\~За заявою\~одержувача аліментів\~індексація може\~бути здійснена\~судом за\~інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. При цьому, суд приймає до уваги і те, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком\~від 6\~до 18\~років. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу\~забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Таким чином, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме: до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету.

Outcome: approved