Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 21.03.2021 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, за яким вона передала відповідачу 10500 дол. США. Зазначену суму відповідач повинна була повернути до 10 квітня 2021 року. Після настання кінцевої дати, позивач звернулася до відповідача з вимогою шляхом надсилання смс повідомлення на мобільний телефон про зобов`язання повернення боргу. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернула борг, чим порушує взяті на себе зобов`язання та права позивача. А тому просить стягнути з відповідача вищезгадану суму. В судове засідання позивач не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд задоволити позов у повному обсязі. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав її неявку неповажною та продовжив розгляд справи за її відсутності. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 21 березня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов вказаного Договору позики (розписки) позивач позичила, та як наслідок передала у власність відповідача на умовах строковості та повернення грошові кошти у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) дол. США. Кінцева дата повернення боргу 10 квітня 2021 року. Однак, з моменту отримання грошових коштів у позику згідно вказаного Договору, та по сьогоднішній день відповідачем не виконане зобов`язання за вищевказаним договором позики грошових коштів. Термін дії даного договору сплив 10 квітня 2021 року. Крім цього, відповідач ігнорує та належним чином не реагує на неодноразові нагадування та вимоги з боку позивача щодо необхідності повернення отриманих у позику грошових коштів. Зокрема, 07.11.2022 року біля 17 год 54 хв, позивач надіслала відповідачу в чаті «Вайбер» повідомлення про зобов`язання повернення боргу. Однак, станом на подачу позову до суду відповідач будь-яким чином не відреагувала на таку вимогу, та не виконала навіть частково вказане грошове зобов`язання. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобовязання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримала від позивача грошові кошти, однак, умови договору відповідачем виконано не було. Разом з тим, підлягає і до задоволення позов в частині стягнення судових витрат по справі, оскільки відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З оглянутої судом копії квитанції від 20.08.2022 року вбачається, що позивач витратила 5000,00 грн. на послуги адвоката, що в свою чергу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3839,00 грн судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved