Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП [PERSON] , третя особа: Харківській міський центр зайнятості, в якому просить визнати припиненими з 31 травня 2015 року трудові відносини між [PERSON] та ФОП [PERSON] , які виникли на підставі укладеного трудового договору від 13 серпня 2012 року, зареєстрованого 13 серпня 2012 року у Харківському міському центрі зайнятості за № 291210323. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 серпня 2021 року був укладений безстроковий трудовий договір між позивачем та відповідачем. З 31 травня 2015 року трудові відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинені, проте розірвати та зняти з реєстрації трудовий договір виявилось неможливим, відповідно й зробити в трудовій книжці відповідний запис про припинення трудових відносин. Позивач володіє інформацією, що станом на момент звернення до суду з вказаним позовом, [PERSON] знаходиться за кордоном, у зв`язку з чим, не має можливості з`явитися до Харківського міського центру зайнятості для розірвання та зняття з реєстрації вказаного трудового договору. Таким чином, [PERSON] була змушена звернутися до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся. \~ \~ \~ \~Представник Харківського міського центру зайнятості в судове засідання не з`явився, про дату, час там місце повідомлявся. \~ \~ \~ \~У відповідності до приписів ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що від 13 серпня 2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір відповідно до якого [PERSON] було прийнято на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів. \~ \~ \~ \~Таким чином, на підставі вказаного договору, між [PERSON] та ФОП [PERSON] виникли трудові відносини. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. ст. 21, 24\~КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~КЗпП трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. Тому і рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями. Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст. 36 КЗпП). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлений і ряд додаткових підстав (статті 37, 41\~КЗпП та інші законодавчі акти). При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору. За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: взаємне волевиявлення сторін; ініціатива працівника; ініціатива власника або уповноваженого ним органу; ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; порушення правил прийому на роботу. Таким чином, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації ) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що останній дотримався порядку, встановленого статтею 38 КЗпП України, щодо повідомлення ФОП [PERSON] про свій намір бути звільненим, а саме направлення на адресу ФОП [PERSON] заяви про звільнення або заяви про розірвання трудового договору. Крім того, позивач зазначає, що трудові відносини між нею та ФОП [PERSON] були припинені 31 травня 2015 року, однак до позовної заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження вказаного. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed