Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади села Баківці в особі Бібрської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,6246 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №042738 від 26.03.2001, виданого на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 №226 та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів за №238 та право на земельну частку (пай) площею 1,33 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ№066154744 від 22.04.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №181 від 03.04.1997 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Баковецькій сільській раді за №128. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті матері відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,33 га, що належало померлій, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0661541744 від 22.04.1997. [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . До дня смерті і на день смерті разом із нею проживав син [PERSON] . Заповіту від [PERSON] у виконкомі Баковецької сільської ради не посвідчувалося. Оскільки [PERSON] заповіту не залишала, то спадкування відбулося за законом. Позивач не прийняв спадщину після смерті матері у жоден із способів, передбачених законом. Окрім позивача, на момент смерті [PERSON] , спадкоємцем першої черги спадкування за законом був її син [PERSON] , який проживав разом із матір`ю, прийняв спадщину після її смерті шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Після його смерті відрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки загальною площею 1,6246 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Баковецької сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №042738 від 26.03.2001, а також право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЛВ №0661541744 від 22.04.1997, що він фактично успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , однак юридично не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . До дня смерті і на день смерті разом із ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Брат [PERSON] здійснював догляд за хворим братом та займався похороном. Заповіту від [PERSON] у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради та Новострілищанської селищної ради не посвідчувалося, а тому спадкування відбулося за законом. [PERSON] був одиноким, сім`ї не мав, а тому єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач, який у визначений законом термін звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №174/2016, а 08.12.2017 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом відносно житлового будинку, що належав матері [PERSON] - [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої був її син - [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Згодом позивач вирішив оформити спадкові права відносно земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки документи на землю втрачено, то він звернувся у Відділ у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, де отримав належним чином завірену копію архівного примірника державного акту серії I-ЛВ №042738 на [PERSON] , а також довідку від 03.06.2019, де вказано, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Баковецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ № 0661541744 від 22.04.1997 на [PERSON] . Площа земельної ділянки 1,33 умовних кадастрових гектарів. Реєстраційний номер 128. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 03.04.1997 №181. 10.11.2022 позивач звернувся до Державного нотаріуса Жидачівського нотаріального округу для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті брата - [PERSON] , однак нотаріус відмовив у їх видачі через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Баковецької сільської ради. Вважаючи, що його спадкові права порушено, позивач звернувся із даним позовом до суду. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 21.11.2022 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 05.12.2022 /а.с.23-24/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.12.2022 у зв`язку із клопотанням представника позивача про витребування доказів підготовче судове засідання відкладено на 16.12.2022 /а.с.29-30/. 16.12.2022 справа знята з розгляду у зв`язку з тим, що у Львівській області оголошено повітряну тривогу /а.с.35/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26.12.2022 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 27.01.2023 /а.с.40-41/. Розгляд справи по суті відбувся 27.01.2023 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади села Баківці в особі Бібрської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення засобу зв`язку «Укрпошта», згідно якого судову повістку про виклик до суду отримано уповноваженою особою 03.01.2023. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 ст. 223 ЦПК встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.01.2023, є дата складення повного тексту судового рішення - 01.02.2023. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.09.1949, [PERSON] народився [INFO] в с. Баківці Новострілищанського району Дрогобицької області, а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с. 8/. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого повторно 29.10.2013, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с.9/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно від 13.03.2019, [PERSON] померла [INFO] в с. Баківці Жидачівського району Львівської області у віці 70 років, про що зроблено відповідний актовий запис №20 /а. с.10/. Згідно довідки виконавчого комітету Новострілищанської селищної ради №292 від 13.03.2019, [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . До дня смерті і на день смерті разом із нею проживав син [PERSON] . Заповіту від [PERSON] у виконкомі Баковецької сільської ради не посвідчувалося./а. с.11/. Згідно витягу зі спадкового реєстру №70571176 від 09.11.2022, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а. с.12/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2016, [PERSON] помер [INFO] у м. Львові у віці 62 років, про що зроблено відповідний актовий запис №13 /а. с.13/. Згідно довідки виконавчого комітету Новострілищанської селищної ради №291 від 13.03.2019, [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . До дня смерті і на день смерті разом із ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Брат [PERSON] здійснював догляд за хворим братом та займався похороном. Заповіту від [PERSON] у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради та Новострілищанської селищної ради не посвідчувалося. /а. с.14/. Згідно заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 30.03.2016, останній зазначив, що спадщину після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , він приймає. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2017, [PERSON] успадкував після смерті свого брата [PERSON] , померлого [INFO] , житловий будинок по [ADDRESS] . /а. с.15/. Згідно довідки Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 03.06.2019, у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Баковецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ № 0661541744 від 22.04.1997 на [PERSON] . Площа земельної ділянки 1,33 умовних кадастрових гектарів. Реєстраційний номер128. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 03.04.1997 №181. /а. с.16/. Відповідно до копії архівного примірника Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №042738 від 26.03.2001, [PERSON] належать на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,6246 га. /а. с.18/. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №288/02-31 від 10.11.2022, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки на території Баковецької сільської ради, що належали померлому і є спадковим майном /а. с.20/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Згідно з ст. 524 статті ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1262 ЦК України, У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину після смерті брата своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку). В свою чергу [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у виді земельної ділянки (пай) розміром 1,33 умовних кадастрових гектари, оскільки вступив у володіння та управління спадковим майном, однак юридично свої спадкові права не оформив. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] , за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved