Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

ТОВ "Енера Вінниця" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію посилаючись на те, що ТОВ "Енера Вінниця" здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕ КП від 14 червня 2018 року № 429), починаючи з 01.01.2019 року. Абзацом 4 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII від 13.04.2017 визначено, що упродовж чотирьох років з 01.01.2019 такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Відповідачка здійснивши фактичне споживання електричної енергії та оплату рахунків постачальника починаючи з 01.01.2019, фактично приєдналась до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює платежі згідно з умовами цього договору. Свої зобов`язання по забезпеченню відповідачки електричною енергією позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Відповідачка же свої зобов`язання по оплаті послуг виконує несвоєчасно та не в повному обсязі у зв`язку з чим, станом на 30.09.2021 сума заборгованості за послуги з газопостачання відповідачки перед позивачем складає 8773,32 грн та дана заборгованість виникла за період з 01.12.2019 по 30.09.2021. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] \~ на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 8773,32 грн та судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2481 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] (а.с.40-44) не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.39). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , яка двічі належним чином повідомлялась судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку (а.с.46, 49-50), у судові засідання не з`явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила. У відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідачка не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачкою заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що згідно п. 13 абз. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», упродовж чотирьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Абзацом 5 зазначеного пункту вказаного закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.\~ Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу (ч.1ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Відповідно до частин 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до пунктів 14 та 15 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: - про постачання електричної енергії споживачу; - про надання послуг з розподілу, постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч.2, 3 ст.58 цього Закону). Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 цього Закону). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства За змістом статті 634 цього Цивільного кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 2 ст. 205 ЦК України передбачено, що укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, вимоги заявника підлягають задоволенню. Згідно ст. 610, 612 Цивільного кодексу - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із копії договору дарування житлового будинку (а.с.17-18) вбачається, що [PERSON] отримала у власність на підставі договору дарування від 06.04.2017 нерухоме майно у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] \~ щодо приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Відповідачці надавались послуги з постачання електричної енергії відповідно до договору № 2640000003 про користування електричною енергією від 15.02.2018 (а.с.13-14); договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с.8-11) та комерційної пропозиції №2.1.1.2, яка є додатком до вказаного договору. (а.с.12) Відповідно до п.3.2.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз. 4, 5 ч. 13 Розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону). Фактичне споживання відповідачкою відповідних обсягів електричної енергії, наявність відкритого на її ім`я особового рахунку та здійсненням останньою часткової оплати спожитих послуг свідчить про її приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (п.п. 5.8. п. 5 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг). Згідно з матеріалами справи, а саме довідкою про споживання за період з 08.2019 по 11.2022 (а.с.20-22), відповідачка здійснювала часткову оплату спожитих послуг. Однак за період з 01.12.2019 по 30.09.2021 допустила заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію в загальному розмірі 8773,32 гривень, що підтверджується сальдовими оборотами по споживачу особовий рахунок [NUMBER] ) (а.с.24-26). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості). Згідно із п.1 ч.3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 638/11589/15-ц. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) або факт фактичного споживання електричної енергії після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог закону. За договором постачання електричної енергії постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачка зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вона фактично користувалась ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачку від обов`язку оплачувати надані їй послуги. Дослідивши докази у справі, судом встановлено, що письмового договору про надання послуг з постачання електричної енергії між сторонами укладено не було, однак факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг в повному обсязі. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 у справі № 639/10591/14-ц та від 17.01.2019 року у справі № 486/156/17. Судом встановлено, що відповідачка споживала електричну енергію, яку постачав постачальник, про що свідчить обсяг споживання електричної енергії, зазначений у розрахунку позивача, а тому суд вважає що між сторонами, виконувались умови договору та відповідно типовий договір є належним доказом існування між сторонами договірних правовідносин з постачання електроенергії. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладені встановлені обставини справи та наведені норми закону, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання електричної енергії в розмірі 8773,32 грн, що утворилась за період з 01.12.2019 по 30.09.2021. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2481,00 грн, відповідно до платіжного доручення (а.с.1) та ухвали про відмову у видачі судового наказу (а.с.7). На підставі викладеного,\~

Outcome: approved