Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У січні 2022 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачем і отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем на підставі відповідного договору, оскільки після розміщення 5 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) повідомлення про публічний договір (оферту) та договору про надання таких комунальних послуг на адресу ПАТ «АК «Київводоканал», яке було перейменовано на ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Однак, відповідач в порушення умов публічного договору та вимог, що передбачені законодавством, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих за період з 1 липня 2014 року по 30 листопада 2021 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 33 145,19 грн. У зв`язку з простроченням оплати спожитих комунальних послуг, відповідач також зобов`язаний сплатити на користь їх виконавця 3 % річних у розмірі 2 600,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8 676,37 грн. від простроченої суми боргу. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 33 145,19 грн., 3 % річних у розмірі 2 600,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8 676,37 грн., а також судовий збір у розмірі 2 481 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 35 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2022 головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою суду від 27.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження по справі з викликом сторін та витребувано докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Згідно п. 1.1 договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Згідно детальної інформації про юридичну особу, основною діяльністю ПрАТ «АК «Київводоканал» є 36.00 «Забір, очищення та постачання води». Згідно довідки № 19660/8/802-21 від 31.12.2021, наданої ПрАТ «АК «Київводоканал», у [PERSON] за період з 01.07.2014 по 30.11.2021 обліковується заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» по о/р 0302008884 за адресою: [ADDRESS] , в сумі 33 145,19 грн., з них заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 32 990,56 грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 37,31 грн., плата за абонентське обслуговування - 117,32 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по листопад 2021 року за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] числиться заборгованість за надані послуги у розмірі 33 145,19 грн., а також три відсотки річних - 2 600,68 грн., та інфляційні втрати - 8 676,37 грн. що разом становить 44 422,24 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду за захистом свого права як виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний до 01 травня 2019 року) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний до 01 травня 2019 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в чинній редакції, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону). Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку сплачувати надані йому послуги. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16. З аналізу наведених вимог закону вбачається, що у справах про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги належним відповідачем вважається особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 77 - 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження обставин, на які ПрАТ «АК «Київводоканал» посилалося, обґрунтовуючи свої вимоги, ним надано довідку від 31.12.2021 про наявність заборгованості відповідача [PERSON] по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , а також розрахунок заборгованості по особовому рахунку за цією адресою. Також позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.12.2021 за результатами пошуку за адресою: [ADDRESS] , згідно якого відомості в реєстрах щодо нерухомого майна за вказаною адресою відсутні. Згідно інформації № 062/14-2902 (И-2022) від 08.04.2022, наданої КП КМР «БТІ», за даними реєстрових книг квартира [ADDRESS] на праві власності не реєструвалася. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 81011302 від 15.06.2022, за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.06.2022 зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, того, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , або проживає за вказаною адресою, за згодою власників квартири користувався нею та отримував житлово-комунальні послуги у період, у який такі послуги надавались, тому позивачем не доведено, що відповідач є споживачем послуг за цією адресою. З урахуванням викладеного та виходячи з наявних в справі доказів, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed