Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 06 липня 2022 року за підсудністю з Кременецького районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа № 601/928/22 за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служби у справах дітей Кременецької міської ради, про позбавлення батьківських прав. 2. Позов обґрунтовано тим, що 21 січня 2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від спільного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO] . 17 грудня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області. Як вказує позивачка в позовній заяві, з моменту розлучення і по цей час батько дітьми взагалі не цікавиться, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Крім стягнення аліментів, які відповідач сплачує невчасно і не в повному обсязі, а останні два роки взагалі не платить, що призвело до заборгованості у сумі 138545,16 грн, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей [PERSON] не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі. Позивачка вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться їх життям, не відвідує їх. Вихованням, доглядом та утриманням синів займається сама позивачка разом із своїм чоловіком [PERSON] . Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . 3. 25 липня 2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Сідоровим В.М. було подано відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав. У відзиві представник відповідача вказує на те, що відповідач [PERSON] бажає виконувати свої батьківські обов`язки та бачитися з дітьми, однак саме позивачка йому в цьому перешкоджає. 25 травня 2022 року відповідач звернувся до служби у справах дітей Кременецької міської ради із заявою щодо визначення способів участі у вихованні дітей, однак 13 червня 2022 року службою у справах дітей Кременецької міської ради йому надіслано рішення Комісії у справах захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради від 02.06.2022 про відмову у наданні такого висновку . Вважає, що твердження позивачки про те, що відповідач не цікавиться вихованням та навчанням дітей не відповідає дійсності, оскільки відповідач постійно навідується до дітей та цікавиться їх життям. Вказує, що [PERSON] свідомо не нехтує своїми батьківськими обов`язками та заперечує проти позбавлення його батьківських прав і просив відмовити позивачці [PERSON] у позові. 4. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Семенюк Ю.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Крім того, позивач зауважила, що відповідач останній раз спілкувався з дітьми в 2017 році, протягом двох років не сплачував аліментів, борг за якими перевищив 100 тисяч гривень, почав цікавитись дітьми, коли вона звернулась в орган опіки та піклування Кременецької міської ради щодо позбавлення його батьківських прав, порушив через суд питання про своє батьківство, і коли судова експертиза підтвердила його батьківство, почав цікавитись дітьми. При цьому на питання, якщо відповідач приїде з метою побачитися з синами, відповіла, що ні батька до дітей не допустить, ні дітей до батька на зустріч не виведе. Також додала, що вона перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, який по суті виконує батьківські обов`язки по вихованню її синів. 5. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Сідоров В.М. позовних вимог не визнали. Відповідач пояснив, що до дітей за місцем їх проживання з матір`ю він не наважувався приходити, оскільки у них з колишньою дружиною склалися неприязні стосунки, не хотів викликати своєю появою конфлікти та сварки, щоб у дітей не складалось про нього негативне враження. Від сплати аліментів не відказується, пояснює виникнення боргу відсутністю постійної роботи, оскільки їздив на заробітки спочатку в Москву, а після 2014 року - в Польщу, проте з початком військової агресії РФ проти України, роботи не має взагалі, ще й поніс витрати на своє лікування. Зауважив, що заборгованість по аліментах погасить як тільки буде отримувати доходи, оскільки зараз позичає кошти на своє прожиття в старшої дочки, яка працевлаштована в м.Тернополі. Просить не позбавляти його батьківсьих прав, оскільки хоче спілкуватись з дітьми, ним до Кременецького районного суду Тернопільської області подано позов до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначенні способів участі у вихованні дітей, провадження у справі відкрито та зупинено 12 грудня 2022 року до завершення розгляду даної справи. 6. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Служби у справах дітей Кременецької міської ради Мельник Г. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі представника, про визнання позову та відсутність заперечень. 7. Представник Виконавчого комітету Кременецької міської ради як органу опіки і піклування - Крисюк А.М. в судовому засіданні повідомила, що 02 червня 2022 року відбулось засідання Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради, на якому розглядались заява [PERSON] про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , який не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . На засідання запрошувались [PERSON] , [PERSON] та їх діти, на основі бесіди з батьками та дітьми в присутності психолога, вивчення пакету документів, комісія склала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. 8. Свідки [PERSON] , сусідка позивачки, та [PERSON] , чоловік позивачки, в судовому засіданні підтвердили, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає. ІІ. Процесуальні дії у справі. 9. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 07 липня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання на 21 липня 2022 року. 10. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду на 08 вересня 2022 року. 11. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рашенням Кременецького районного суду Тернопільської області у іншій цивільній справі про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. 12. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року було скасовано ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022 року, справу направлено для продовження розгляду. 13. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2023 року провадження у справі було відновлено, призначено до судового розгляду на 31 січня 2023 року. 14. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2023 року у справі було оголошено перерву до 09 лютого 2023 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 15. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 16. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жолобівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. Жолоби Кременецького району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 17. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жолобівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. Жолоби Кременецького району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 18. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області №601/2636/14-ц від 17 грудня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 21 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області. 19. Згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №601/448/13-ц від 14.05.2013 Кременецького районного суду про стягнення аліментів з [PERSON] , с. М.Загайці на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в користь [PERSON] , наданим 20.05.2022 Шумським районним відділом державної виконавчої служби слідує, що всього заборгованість станом на 01.05.2022 включно становить: - сума нарахованих аліментів становить: 2014р. - 7856,60грн., 2015р. - 10447,95грн., 2016р. - 13359,96грн., 2017р. - 20125,98грн., 2018р. - 25535,97грн., 2019р. - 29619,96грн., 2020р. - 34684,95грн., 2021р. - 47773,96грн., 2022р. - 16381,32грн., всього разом 201786,65грн.; - сплачені аліменти становлять: 2014р. - 2300грн., 2015р. - 4100грн., 2016р. - 2400грн., 2017р. - 2400грн., 2018р. - 47641,49грн., 2019р. - 2400грн., 2020р. - 2000грн., 2021р. - 0 грн., 2022р. - 0 грн., всього разом 63241,49грн. Заборгованість станом на 01.05.2022 становить 138545,16грн. 20. Згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №601/448/13-ц від 14.05.2013 Кременецького районного суду про стягнення аліментів з [PERSON] , с. М.Загайці на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в користь [PERSON] , наданим 01.12.2022 Шумським районним відділом державної виконавчої служби слідує, що всього заборгованість станом на 01.12.2022 включно становить: - сума нарахованих аліментів становить: 2014р. - 7856,60грн., 2015р. - 10447,95грн., 2016р. - 13359,96грн., 2017р. - 20125,98грн., 2018р. - 25535,97грн., 2019р. - 29619,96грн., 2020р. - 34684,95грн., 2021р. - 43773,96грн., 2022р. - 45048,63грн., всього разом 230453,96грн.; - сплачені аліменти становлять: 2014р. - 2300грн., 2015р. - 4100грн., 2016р. - 2400грн., 2017р. - 2400грн., 2018р. - 47641,49грн., 2019р. - 2400грн., 2020р. - 2400грн., 2021р. - 0 грн., 2022р. - 6000 грн., всього разом 69641,49грн. Заборгованість станом на 01.12.2022 становить 160812,47грн. 21. Із довідки №01 від 23.05.2022р., виданої Великомлинівецькою початковою школою Кременецької міської ради Тернопільської області [PERSON] , матері [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які навчалися з 2017 по 2021 роки вбачається, що їх батько контакту із школою не підтримував, успішністю дітей не цікавився, з вчителями ніколи не спілкувався, батьківських зборів не відвідував та жодного разу не з`являвся у закладі. Дітей до школи приводили та забирали мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] , на виклики до школи приходили теж вони та цікавилися шкільним життям дітей. 22. Із довідки від 23.05.2022р., виданої Підлісецькою гімназією Кременецької міської ради Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , батько учнів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , не приймав участі у вихованні своїх синів: на батьківські збори не з`являвся, з класними керівниками не спілкувався, на території школи з синами не зустрічався. 23. Із письмових пояснень [PERSON] , наданих ним 23.05.2022р. слідує, що останній є сусідом та троюрідним братом [PERSON] , з яким у шлюбі проживає [PERSON] . Діти [PERSON] від першого шлюбу проживають з ним разом, називають [PERSON] татом, він піклується про них, доглядає. Рідного батька дітей [PERSON] ніколи не бачив. Аналогічні письмові пояснення надали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 23.05.2022р., які також є сусідами [PERSON] та [PERSON] . 24. Згідно із довідкою №53/08-28/2-1 від 23.05.2022р. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою виконавчим комітетом Кременецької міської ради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] - заявник, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - батько. 25. Відповідно до листа №121/01-23 від 13.06.2022р. Служби у справах дітей Кременецької міської ради наданому гр. [PERSON] та Рішення №09/04 від 02.06.2022р. Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради «Про визначення способів участі у вихованні дитини» вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради винесено рішення від 02.06.2022р. №09/04, в якому [PERSON] відмовлено у наданні висновку щодо визначення способів участі у вихованні дітей [PERSON] , 2009р.н., [PERSON] , 2011р.н. 26. В судовому засіданні було оглянуто Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Тури, Кременецького району, Тернопільської області, який не виконує батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яким рекомендовано [PERSON] звернутися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , який не виконує покладених на нього батьківських обов`язків щодо дітей. 27. Також в судовому засіданні було оглянуто наданий службою у справах дітей Кременецької міської ради Витяг з Протоколу комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради №09 від 02.06.2022, де на порядку денному, окрім іншого, виставлено: питання №3 про надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ; питання №4 про визначення способів участі [PERSON] у вихованні дітей. За виставленими питаннями Комісія вирішила: Надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Тури, Кременецького району, Тернопільської області, який не виконує покладених на нього батьківських обов`язків щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; відмовити гр. [PERSON] у визначенні способів участі у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають окремо від нього. ІV. Оцінка Суду. 28. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 29. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 30. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 31. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 32. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 33. Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. 34. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 35. Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 36. Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 37.Законодавцем передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). 38. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). 39. Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 40. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 41. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками. 42. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. 43. Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 44. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 45. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 46. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. 47. Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 621/492/20 та від 12 травня 2021 року у справі № 689/551/20-ц. 48. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. 49. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. 50. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. 51. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. 52. Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В даному випадку суд не погоджується з Висновком Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради затвердженого Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради від 22.06.2022 №663 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Тури, Кременецького району, Тернопільської області, який не виконує батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки такий висновок є передчасним. В судовому засіданні з`ясовано, що обставини, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відсутні. 53. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як на підставу пред`явлення даного позову, позивач [PERSON] посилається на те, що з моменту розлучення - 17 грудня 2014 року і по день звернення із позовом до суду відповідач не цікавився життям своїх дітей, невчасно і не в повному обсязі сплачує аліменти, взагалі не спілкується з дітьми, всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішуються позивачкою та її чоловіком самостійно без участі та підтримки з боку відповідача [PERSON] . Відповідач заперечуючи проти позову, посилається на відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав, наголошує на тому, що позивачка сама перешкоджає йому у зустрічах з дітьми. Заборгованість по сплаті аліментів утворилася із-за того, що він в даний час непрацевлаштований і не має ніякого доходу, однак проходить тестування, співбесіду та інші заходи пов`язані з прийняттям на службу в батальйон спеціального призначення при МВС України «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», що створений як воєнізований підрозділ поліції, призначений для відсічі та стримування збройної агресії проти України, де при одержанні доходів зможе повністю погасити заборгованість за аліментами. Крім того, представником відповідача було подано, а судом оглянуто та досліджено в судовому засіданні, копію позовної заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, з якою [PERSON] звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області. Як стверджує представник відповідача, провадження у цивільній справі за вищезгаданим позовом 12 грудня 2022 року зупинено до вирішення Шумським районним судом даного позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В прохальній частині позовної заяви позивачем [PERSON] поставлено позовну вимогу зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] , визначивши такі способи участі у вихованні дітей, як: - перебування дітей за місцем проживання батька (без присутності матері) у визначені години та дні місяці; - безперешкодні відвідування батьком дітей у дні їх народження протягом усієї доби, з правом відвідування в зазначений час культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дітей та стану їх здоров`я; - перебування дітей за місцем проживання батька (без присутності матері) у день народження батька; - необмежене спілкування батька з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; - безперешкодні відвідування батьком дітей під час їх хвороб, під час проведення будь-яких шкільних/навчальних та позашкільних заходів, гуртків та спортивних секцій, які проводяться за участі дітей або для забезпечення їх інтересів; - проживання дітей разом з батьком (без присутності матері) у другу половину канікул; - побачення батька з дітьми в дні офіційних державних свят. 54. Суд, аналізуючи в сукупності зібрані у справі докази, приходить до висновку, що наведені позивачкою [PERSON] обставини щодо неналежної участі відповідача в утриманні і вихованні дітей, невчасної сплати аліментів на утримання дітей, не можуть бути достатніми підставами в розумінні ст.164 СК України для ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав. Позивачкою не надано суду беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно двох неповнолітніх дітей, котрі б слугували підставою для позбавлення їх батьківських прав. Факт з`явлення відповідача в судові засідання, категоричне заперечення позовних вимог, звернення за професійною допомогою адвоката для представництва його інтересів в суді, подання відзиву на позовну заяву, а також звернення із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, може свідчити про його інтерес до дітей. Вказані дії відповідача свідчать про бажання останнього брати участь у вихованні дітей та прикласти свої зусилля і змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши встановлені обставини справи та давши їм належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про відсутність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , котрі б слугували підставою для позбавлення його батьківських прав. На переконання суду відповідач під час розгляду справи, займаючи активну позицію по відстоюванню своїх прав та інтересів, продемонстрував своє бажання виконувати батьківські обов`язки та налагодити із позивачкою процес його подальшої участі у вихованні дітей, що само по собі свідчить про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. Такі висновки суду відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі №713/63/17 та від 23.11.2021 року у справі №592/17972/19. У справі № 409/1865/17-ц у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав судами першої та апеляційної інстанції було відмовлено, з чим погодився і Верховний Суд та вказав, що: «вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, суди дійшли правильного висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько дитини бажає спілкуватися з дочкою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Крім того, суди правильно не погодились з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини». Верховний Суд своєю постановою від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) залишив в силі рішення суду першої інстанції, яким було відмовлено у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, зазначаючи, що: «апеляційний суд дійшов передчасного висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та апеляційним судом, а належних та допустимих доказів свідомого ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, позивачем не надано. За таких обставин, суд першої інстанції відмовляючи в позові, дійшов правильного висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.». Аналогічних висновків щодо недоцільності позбавлення батьківських прав дійшов Верховний Суд і у постановах від 11 березня 2020 року в справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року в справі № 760/468/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 522/10703/18, від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19, від 11 вересня 2020 року в справі № 371/693/18, від 23 листопада 2020 року в справі № 227/2272/18, від 16 червня 2021 року в справі №595/1638/19. Таким чином, суд вважає, що на даний час, поданий позов є передчасним. Разом з тим, суд вважає, що в діях відповідача має місце неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей: [PERSON] та [PERSON] , а тому відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до їх виховання. Враховуючи вищенаведенні вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов`язків, участь в судових засіданнях, заперечення щодо позову, звернення з іншим позовом до суду, що вже свідчить про бажання підтримувати стосунки із дітьми, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення і надання можливості відповідачеві змінити ставлення до виховання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на Службу у справах дітей за місцем проживання дітей, контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 55. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як у задоволенні позову відмовлено, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed