Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У вересні 2021 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 15.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого 15.04.2007 року останньою отримано від позивача грошові кошти у сумі 9 000 тисяч доларів США, які відповідач у повному обсязі зобов`язалася повернути до 15.12.2007 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.10.2010 року у справі № 2-1700/2010 із відповідача стягнуто на користь позивача 71 730 грн. боргу за договором позики від 15.04.2007 року. У період з 25.06.2012 року по 22.01.2015 року відповідачем сплачено позивачу в рахунок погашення боргу 17 559,56 грн., а залишок боргу становить 56 507, 74 грн. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2015 року у справі № 361/10335/14-ц із відповідача стягнуто на користь позивача відшкодування інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за період з 14.10.2010 року по 18.12.2014 року. Тривалий час відповідач не повертає заборгованість і позивач знову понесла значні інфляційні витрати. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути із відповідача на свою користь 3% річних від простроченої суми у розмірі 11 290,56 грн. за період з 18.12.2014 року по 15.08.2021 року. Заперечення відповідача. 26 вересня 2022 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , посилаючись на те, що позивач не довела порушення її прав та не надала підтверджуючих документів на обґрунтування позовних вимог. Крім того, приховала інформацію про виконання зобов`язання відповідачем у рамках кількох виконавчих проваджень, при цьому намагається стягнути відсотки та інфляційні збільшення сум боргу за 15 років. Що свідчить про необґрунтованість позовних вимог поданих із порушенням строків позовної давності. 26 вересня 2022 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, в якому вона зазначила наступне. Враховуючи дату звернення позивача до суду, щодо вимог про стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних від простроченої суми за договором позики (розписки) від 15 квітня 2007 року, які входять в суму основного зобов`язання підлягають застосуванню наслідки визначені в ст. 257 ЦК України щодо спливу трьохрічного строку позовної давності, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних від простроченої суми в розмір 56 507, 74 грн. не підлягають задоволенню. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 19). У судове засідання позивач не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. У прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала заяву, в якій заперечувала щодо позовних вимог, просила застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Обставини справи, що встановлені судом. Згідно копії розписки видно, що [PERSON] взяла у борг у [PERSON] гроші у розмірі 9 000 доларів США під відсотки і зобов`язується повернути до 15 грудня 2007 року з відсотками. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.10.2010 року у справі № 2-1700/2010 із відповідача стягнуто на користь позивача 71 730 грн. боргу за договором позики від 15.04.2007 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2015 року у справі № 361/10335/14-ц із відповідача стягнуто на користь позивача відшкодування інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за період з 14.10.2010 року по 18.12.2014 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Аналіз ч.2 ст.625 ЦК України свідчить про те, що внаслідок знецінення підлягає індексації лише грошова одиниця України - гривня, оскільки індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей, ціни в Україні встановлюються в національній валюті, тому вказана норма може бути застосована лише у разі прострочення грошового зобов`язання у гривні. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу, враховуючи, що предмет позики визначений у доларах США. Суд враховує, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Відповідний правовий висновок міститься у постанові КЦС ВС від 3 березня 2021 року у справі № 130/2604/18. Щодо посилання представника відповідача на закінчення сроків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 08.11.2019 року № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) вказано, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Отже, враховуючи застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4 942 гривні - три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 56 507, 74 гривні за період із 16.09.2018 року по 15.08.2021 року. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908грн., що підтверджується платіжним дорученням № 90500 від 19 серпня 2021 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають з частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 63 гривні. На підставі викладеного, та

Outcome: partial