Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] у порядку спадкування після померлого [INFO] її батька - [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Діброва, Васильківського району Київської області помер її батько - [PERSON] . Після померлого [PERSON] залишилась спадщина у вигляді: житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0.2500 га, кадастровий номер 3221482101:01:009:0063, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки площею 0.3950 га, кадастровий номер 3221482101:01:009:0064, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємцями першої черги після померлого являються діти: [PERSON] та [PERSON] , який відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивачки. Оскільки виникла необхідність вступити у спадок після померлого [PERSON] . Позивач звернулась до Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області з відповідною заявою, у зв`язку із чим була відкрита спадкова справа № 174/2017 (номер у спадковому реєстрі 61036407), що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. 13 березня 2018 року Позивач отримала: Свідоцтво про право власності на спадщину за законом (зареєстровано реєстрі за № 1-610) щодо спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0.2500 га, кадастровий номер 3221482101:01:009:0063, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); Свідоцтво про право власності на спадщину за законом (зареєстровано реєстрі за № 1-613) щодо спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0.3950 га, кадастровий номер 3221482101:01:009:0064, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. При цьому, 13 березня 2018 року Позивач отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва на право власності за законом щодо житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 024458, виданого Дібровською сільською радою Васильківського району Київської області 29 жовтня 1997 року належала земельна ділянка площею 0.2500 га, кадастровий номер 3221482101:01:009:0063, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці Спадкоємцем при житті було збудовано житловий будинок загальною площею 78,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, сіни, веранду, сіни, веранду, крильце, гараж, сарай, сарай, сарай, туалет, погріб, ворота, колодязь. У зв`язку із певними фінансовими проблемами право власності на новозбудований будинок з відповідними будівлями та спорудами Спадкодавцем за життя не було зареєстровано. При цьому нерухоме майно за адресою [ADDRESS] заінвентаризовано на ім`я [PERSON] , інвентаризаційна справа № 113, що зазначено в Архівній довідці від 22 грудня 2017 року № 1543, що видана Комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне Бюро Технічної Інвентаризації». Враховуючи, що вищезазначене майно, а саме, житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] , на законних підставах належала померлому [PERSON] , то відсутність правовстановлюючих документів, позбавляє Позивача, як спадкоємця за законом можливості оформити спадщину на це майно після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2022 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження та витребувано докази (а.с. 32). У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення (а.с. 75). Представник Калинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с.76). Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 174/2017 до майна померлого [INFO] - [PERSON] всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 10). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками, якої є [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.8). Згідно з копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17.11.1979 року (а.с. 9). 13.03.2018 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на спадщину за законом (зареєстровано реєстрі за № 1-610) щодо спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0.2500 га, кадастровий номер 3221482101:01:009:0063, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с. 11). 13.03.2018 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на спадщину за законом (зареєстровано реєстрі за № 1-613) щодо спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0.3950 га, кадастровий номер 3221482101:01:009:0064, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 15). Як вбачається із спадкової справи № 174/2017 із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулася [PERSON] та [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки (а.с. 37- 43-69). Постановою державного нотаріуса Васильківської районного державної нотаріальної контори Київської області Остранициною О.Б. від 13.03.2018 року позивачу відмовлено у в видачі свідоцтва на право власності за законом щодо житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно (а.с. 25-26). Як вбачається із технічного паспорту № [NUMBER] на житловий будинок по [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] , будинок побудований 1989 році (а.с. 19-23). Згідно до Архівної довідки КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» від 22.12.2017 року №1543, вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано на ім`я [PERSON] . Нерухоме майно за вищевказаною адресою за інвентаризовано на ім`я [PERSON] , інвентаризаційна справа №113 (а.с.24). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Оскільки другий спадкоємець за законом [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, то суд відповідно до постанови ВС не залучає його у якості відповідача. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Факт наявності даного будинку померлому підтверджуються копією технічного паспорту, та Архівної довідкою КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації», право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано на ім`я [PERSON] . Нерухоме майно за вищевказаною адресою за інвентаризовано на ім`я [PERSON] . У зв`язку з відсутністю документа, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутися до суду, для встановлення за позивачем, як спадкоємцем померлого [PERSON] , права власності на вказаний будинок. Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на будинок не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved