Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. У позовній заяві просила шлюб , зареєстрований 18 травня 2019 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області між нею та відповідачем [PERSON] , розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю. Позивач посилається на те, що з 18 травня 2019 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися внаслідок подружньої зради чоловіка. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе . З 11 вересня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо , спільного господарства не ведуть . Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила шлюб розірвати та залишити після розірвання шлюбу їй прізвище « [PERSON] », визначити місце проживання доньки [PERSON] з нею. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2023 року провадження провадження по справі в частині визначення місця проживання дитини закрито, за відсутністю предмету спору. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 18 травня 2019 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вбачається, що 18 травня 2019 року сторони уклали шлюб, актовий запис № 428 (а.с.12). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а/з № 763 (а.с.13) Встановлено, що сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Оскільки відповідач визнав позов до першого судового засідання, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 496 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 496 грн. 20 коп. підлягє стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved