Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

У січні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 20 жовтня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 200. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання належної сім`ї в них склалося, подружні стосунки між ними припинені, сторони проживають окремо, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, спільного господарства не ведуть. Діти відвідують школу та дитячий садочок в м. Чорткові, щоб запобігти їхньому травмуванню, сторони досягли згоди щодо місця проживання неповнолітніх дітей з батьком. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з батьком. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 20 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 200. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах, сімейні відносини погіршилися, з приводу чого подружні відносини припинені, спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини носять формальний характер. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей залишити проживати з батьком.

Outcome: approved