Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У вересні 2022р. позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 4), в якому просив суд: - стягнути з відповідача 1 на користь позивача заборгованість за спожиті послуги за період з 13 листопада 2018р. по 01 вересня 2022р. у розмірі 41662,21 грн. (основна сума заборгованості - 24852,66 грн.; інфляційні втрати - 13438,44 грн.; 3,0 % річних - 3371,11 грн.); - стягнути з відповідачів 2-4 на користь позивача, пропорційно до їх частки у праві спільної часткової власності заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка утворилась до 13 листопада 2018р. у розмірі 21094,22 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачі 2-4, які були співвласниками квартири [ADDRESS] , до 13 листопада 2018р. не сплачують кошти за наданні їм комунальні послуги по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та комунальні послуги по цій квартирі. Як і не сплачує за відповідні послуги і теперішній власник цієї квартири (з 13 листопада 2018р.) відповідач 1. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва від 26 жовтня 2022р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 19, 25 січня 2023р. на адресу суду надійшли заяви від відповідачів 2-4 про застосування строків позовної давності, в порядку ст. 267 ЦК України. 02 лютого 2023р. представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі 1-4, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися, поважності причин неявки суду не повідомили, у встановлений судом строк відзиви на позов відповідачами не подавалися. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 13 листопада 2018р., між відповідачем 1, як покупцем, та відповідачами 2-4, як продавцями було укладено договір купівлі - продажу квартири, відповідно до якого відповідачі 2-4 продали, а відповідач 1 набув у власність квартиру [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» відповідно до рішень Київської міської ради від 22 вересня 2011р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» та від 09 жовтня 2014р. №270/270 перейменоване з КП «Керуюча дирекція «Шевченківської районної у м. Києві ради» від 19 лютого 2007р. № 187. Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача зазначала, що, в результаті несплати коштів відповідачами 1-4 за спожиті комунальні послуги, останні мають заборгованість: - відповідач 1 за спожиті послуги за період з 13 листопада 2018р. по 01 вересня 2022р. у розмірі 41662,21 грн. (основна сума заборгованості - 24852,66 грн.; інфляційні втрати - 13438,44 грн.; 3,0 % річних - 3371,11 грн.); - відповідачі 2-4 за спожиті послуги, яка утворилась до 13 листопада 2018р. у розмірі 21094,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачкою, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачки, а остання отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язана здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла до 09 червня 2018р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09 червня 2018р., врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім того, вимогами ст.322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: - з відповідача 1 на користь позивача заборгованість за спожиті послуги за період з 13 листопада 2018р. по 01 вересня 2022р. у розмірі 41662,21 грн. (основна сума заборгованості - 24852,66 грн.; інфляційні втрати - 13438,44 грн.; 3,0 % річних - 3371,11 грн.); - стягнути з відповідача 2 на користь позивача, пропорційно до частки у праві спільної часткової власності (1/2 частина квартири) заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка утворилась до 13 листопада 2018р. у розмірі 10547,11 грн., і з відповідачів 3, 4 (по частині квартири) по 5273,55 грн., з кожного. Заяви сторони відповідачів 2-4 про застосування строків позовної давності, судом не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаними позовними вимогами до відповідачів 2-4 в вересні 2022р., при цьому просив суд стягнути суму заборгованості, яка утворилась до 13 листопада 2018р. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У ч. 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості відповідачів 2-4 за житлово-комунальні послуги, вбачається, що стороною відповідачів 2-4 періодично вчинялися дії щодо сплати частини суми заборгованості, тобто в розумінні положень закону мало місце переривання строків позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, №22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996р.; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013р.). 02 квітня 2020р. набув чинності Закон України від 30 березня 2020р. №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п. 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020р. до 31 липня 2020р. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20 травня 2020р., № 500 від 17 червня 2020р., № 641 від 22 липня 2020р., № 760 від 26 серпня 2020р., № 956 від 13 жовтня 2020р., № 1236 від 09 грудня 2020р., № 104 від 17 лютого 2021р., № 405 від 21 квітня 2021р., № 611 від 16 червня 2021р., № 855 від 11 серпня 2021р., № 981 від 22 вересня 2021р., № 1336 від 15 грудня 2021р., № 229 від 23 лютого 2022р., № 630 від 27 травня 2022р., № 928 від 19 серпня 2022р., № 1423 від 23 грудня 2022р., та карантин діє до 30 квітня 2023р. Таким чином, при звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідачів 2-4 на користь позивача суми заборгованості з житлово-комунальними послугами, позивачем не були пропущені строки позовної давності, при цьому судом враховані правові позиції Верховного Суду наведені в постанові від 07 вересня 2022р. по справі № 679/1136/21. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1553,11 грн.; з відповідача 2 - 463,95 грн.; з відповідачів 3, 4 по 231,97 грн. з кожного.

Outcome: approved