Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та прохала суд визнати за нею в порядку спадкування після тітки [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок та господарські будівлі, за адресою: [ADDRESS] ,. Посилалася на те, що в позасудовому порядку вирішити даний спір не можливо оскільки постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутні документи на спадкове майно, в зв`язку з чим позивач змушена звертатися до суду з даним позовом. У судове засідання\~\~позивач не з`явилася, попередньо надавши заяву, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, попередньо надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді справи по суті покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Будучи людиною похилого віку та маючи проблеми, викликані її станом здоров`я, тітці позивача було важко вправлятись по господарству самостійно, вона потребувала постійного догляду з боку рідних. [PERSON] доглядала її та, коли вона померла, займалася організацією її поховання. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,1700 га. Позивачу стало відомо, що тітка за життя склала заповіт на її ім?я, посвідчений 06 червня 2016 року секретарем виконкому Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Харченко Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 40, яким вона заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право (а.с.21). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,., він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 11 лютого 2022 року позивач звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви була відкрита спадкова справа, про що було надано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.16). Позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки користується зазначеним житловим будинком. 08 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що винесено відповідну постанову. Підставою для відмови стало те, що «у спадкоємця відсутні згідно до чинного законодавства правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] - даний факт унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину та проведення державної реєстрації права власності згідно вимог чинного законодавства.» (а.с.22). Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За свого життя тітка позивача [PERSON] не встигла вжити заходів стосовно належного оформлення правовстановлюючих документів на належний їй будинок. [PERSON] вступила у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, так як тітка не виготовила технічний паспорт на будинок та не отримала свідоцтва про право власності на нього. Документом, який підтверджує належність вказаного будинку [PERSON] , є свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння № [NUMBER] від 11 березня 1985 року, видане виконавчим комітетом Полтавської районної ради народних депутатів Полтавської області, відповідно до якого домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на правах особистої власності. Домоволодіння складається з 1 житлового будинку, житловою площею 29, 97 кв.м. корисною площею 54, 81 кв.м. літньої кухні, сарая розміром 5x8 м., гаража і розташоване на земельній ділянці загальною площею 0, 08 кв. метрів (а.с.17). Відповідно до розпорядження голови Полтавської ОДА № 206 від 20.05.2016 року вулиця Жовтнева в с. Гора перейменована на вул. Олександра Ковіньки (а.с.14). З моменту відкриття спадщини і по цей час пройшло понад шість місяців, але позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на будинок, у зв`язку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця, на спадкове майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно зі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.\~\~ Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст.\~1223\~ЦК України\~передбачено,\~що право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.\~1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі\~статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved