Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області, про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів. В позові зазначив, що він перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.10.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області. В даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . 04.09.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області було видано судовий наказ №135/1161/18 про стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , щомісячно у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На момент видачі судового наказу донька [PERSON] проживала разом із матір`ю. Однак на даний час донька проживає разом із ним і знаходиться на його утриманні. З нього продовжують стягувати аліменти на утримання дитини, які витрачаються відповідачем на власний розсуд та не в інтересах дитини. Дитина проживає разом із ним та повністю перебуває на його утриманні, мати участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, самоусунулась від виховання доньки. Дитині краще проживати разом із батьком, оскільки він забезпечений житлом, на даний час працює, має постійний дохід, тому зможе матеріально забезпечувати дитину. За місцем проживання характеризується позитивно. Вважає, що дитині буде краще проживати разом із ним, це буде відповідати інтересам дитини, тому необхідно визначити місце проживання дитини. Просив суд звільнити його від сплати та стягнення аліментів, які призначені до стягнення судовим наказом №135/1161/18 від 04.09.2018; визначити місце проживання дитини [PERSON] разом із ним; стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Клопотання про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила. Відзиву на позов не подала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги [PERSON] підтримують. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 19.10.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно судового наказу №135/1161/18, що був виданий 04.09.2018 Ладижинського міського суду Вінницької області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 27.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. 27.05.2021 [PERSON] звернулась з заявою до Ладижинського МВ ДВС про повернення виконавчого документу №135/1161/18 від 04.09.2018 без виконання. З копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.05.2021 вбачається, що головним державним виконавцем Ладижинського МВ ДВС було закінчено ВП №57331226. З довідки №5734 від 10.10.2022 виданої начальником Ладижинського відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Зайком Т.В. вбачається, що гідно даних АСВП на виконанні в Ладижинському відділі ДВС не перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] .. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого державним виконавцем Ладижинським ВДВС ВО ЦЗ МУМЮ (м.Хмельницький) Буріліною Л.В. вбачається, що станом на 10.10.2022 за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8306,50 грн. З копії договору купівлі-продажу житлового будинку та копії договору купівлі-продажу земельних ділянок вбачається, що [PERSON] 07.05.2013 придбав житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . З висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.01.2023 вбачається, що орган опіки та піклування виніс висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] .. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини передбачено, що найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини передбачено, що суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні позовних вимог, судом враховується, вік малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , якій на момент ухвалення рішення виповнилося 11 років, та яка тривалий час проживає з батьком, можливість батька дитини забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку дочки [PERSON] , оскільки він має у власності житло, отримує стабільний дохід. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком може зашкодити інтересам малолітньої дитини, в ході розгляду справи не здобуто. В судовому засіданні було заслухано думку малолітньої [PERSON] , яка виявила бажання проживати разом із батьком [PERSON] .. Вказала, що батько піклується про неї, забезпечує всім необхідним, купує одяг, взуття, продукти харчування, допомагає з уроками, тощо. Мати проживає далеко від них, інколи телефонує. З огляду на викладене, враховуючи думку дитини, зважаючи на її вік, прихильність до батька, те, що батько виявляє достатню увагу до виховання та утримання дитини, турбується про неї, позицію органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визначити місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] .. За змістом ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета позовної вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом - з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Зазначені приписи кореспондуються з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, згідно з якою, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даної норми права вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. Враховуючи викладене, суд вважає, що змінилося становище платника аліментів, оскільки малолітня дитина стала проживати разом з ним та знаходиться на його утриманні. А тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, звільнивши його від сплати аліментів шляхом припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] , тому слід задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання дитини до її повноліття. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнений від його сплати. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved