Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівської області, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди. Позивач посилається на те, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 18 травня 2020 року, позивача визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України та виправдано за недоведеності в його діянні даних складів злочинів. За доводами позову моральна шкода, завдана [PERSON] , полягає саме у незаконному повідомленні про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, незаконному проведенні в ході кримінального провадження слідчих (розшукових дій). Позивач вказує на те, що він потерпав від поведінки сторони обвинувачення, оскільки така носила зневажливий та упереджений характер, в тому числі зазнав і моральних страждань, а тому вправі вимагати від Держави відшкодування моральної шкоди в розмірі 900000 грн. Нормативною підставою заявлених вимог позивачем визначено положення ст. 1176 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представники відповідачів в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на заперечення, викладені у відзивах на позовну заяву. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 01 червня 2018 року начальником відділення СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області Матяш О.А. позивачу було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2018 року було накладено арешт на майно обвинуваченого [PERSON] у виді легкового автомобіля «Renault Captur», д.н.з. [NUMBER] . Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2020 року [PERSON] визнано невинуватим та виправдано в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України за недоведеності в його діяннях складів злочинів та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2018 року на майно обвинуваченого [PERSON] у виді легкового автомобіля «Renault Captur», д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.09.2021 вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2020 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 13 липня 2022 року ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року залишено без змін. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. За змістом приписів ст.ст. 1173, 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування чи посадових осіб цих органів, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю яких завдано шкоду, а на державу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвели до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ст. 4 Закону). У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Враховуючи період кримінального переслідування, з 01.06.2018 (дня повідомлення позивачу про підозру) до 10.09.2021 (набрання законної сили виправдувальним вироком) - 3р. 3 міс. 10дн., то гарантований державою мінімум становить 6500*39 міс. = 253 500 грн. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, гарантований державою мінімум відшкодування такої шкоди, знаходить підстави для стягнення з Державного\~бюджету України\~на користь\~позивача 260\~000\~грн.\~у відшкодування\~моральної шкоди.

Outcome: partial