Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. \~ \~ \~ \~В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 09.09.2006 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилася дитина [PERSON] , 2012 року народження. 12 лютого 2021 року шлюб було розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа № 362/4963/20). У період шлюбу подружжям було придбано земельну ділянку площею 0,0982 га, кадастровий номер 3210700000:12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2021 року власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] . Обставина, стосовно єдиного власника нерухомості, привела до того, що позивач на теперішній час, позбавлена права повноцінно користуватися об`єктом, що є не припустимим і тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Також, зазначила, що постановою від 23 липня 2021 року було відкрито виконавче провадження №66256746 на підставі судового наказу «2-н/362/290/20 виданого 01.10.2020 року яким зобов`язано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , 2012 р.н. у розмірі частки доходу боржника. Згідно з Довідкою розрахунком від 13.09.2021 року за [PERSON] склався борг за несплату аліментів у розмірі 30 187, 25 грн. Зазначене дає підстави позивачу стверджувати, що батько неповнолітнього ухиляється від участі в утримані своєї дитини. Факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач вважає за необхідне звернутися до суду з вимогою про поділ спільного майна подружжя, для визначення за ним права власності на 2/3 частки земельної ділянки. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила визнати земельну ділянку площею 0,0982 га, кадастровий номер 3210700000:12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] спільною власністю позивача і відповідача, визнавши за позивачем право власності на 2/3 частки зазначеної земельної ділянки, а за відповідачем на 1/3 частку цієї земельної ділянки. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 6\~552 грн, із яких: 1\~552 грн судовий збір, 5\~000 грн правнича допомога. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі(а.с. 50). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті (а.с. 100). Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу без участі позивача та її представника. Також у клопотанні зазначила, що свої вимоги позивач підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити (а.с. 103). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує та просить відмовити, враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України (а.с. 105). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 09.09.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2021 року (справа № 362/4963/20) було розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 9). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.04.2021 року, власником земельної ділянки, кадастровий номер 3210700000:12:025:0035, площею 0,0982 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 10). Із вказаної Інформації також вбачається, що державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку здійснено 22.12.2016. Підставою для державної реєстрації стало рішення Васильківської міської ради Київської області№06.27-16-VII від 28.10.2016, витяг з ДЗК, виданий 29.08.2016 Управлінням Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області. Відповідно до рішення Васильківської міської ради Київської області №06.27-16-VII від 28 жовтня 2016 року вирішено затвердити [PERSON] проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Передати безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 3210700000:12:025:0035) площею 0,0982 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (а.с. 80). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що земельну ділянку (кадастровий номер 3210700000:12:025:0035) площею 0,0982 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] передано безоплатно у приватну власність [PERSON] , розглянувши звернення останнього у відповідностіз вимогами ст. ст. 118, 121 Земельного кодексу України. Згідно з Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 3210700000:12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 232\~653,55 грн (а.с. 11). Відповідно до Звіту про оцінку земельної ділянки від 01.10.2021 року ринкова вартість земельної ділянки на дату оцінки складає 116\~212,00 грн (а.с. 32-34, 37-42). Також, судом встановлено, що постановою державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лось В.О. від 23 липня 2021 року відкрито виконавче провадження №66256746, на підставі судового наказу «2-н/362/290/20 виданого 01.10.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки доходу боржника (а.с. 14). Згідно з довідками-розрахунку від 13.09.2021 року та від 06.09.2022 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 30.08.2021 року становить 30\~187,25 грн, а станом на 30.08.2022 року - 63\~962,25 грн (а.с. 16-17, 95-96). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ За змістом ст.\~60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з цим, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 липня 2022 року в справі № 703/2284/19 та від 08 квітня 2020 року в справі № 638/9020/14. Відповідно до\~ ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України\~визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні норми містить ч. 2\~ст. 372 ЦК України. Пунктом 5 ч. 1\~ст.\~57\~СК України (в редакції на час набуття відповідачем права власності на земельну ділянку)\~визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений\~ст. 118 ЗК України. Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу\~у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. У пункті 18-2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7\~(зі змінами, внесеними згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня\~2010 року № 2) роз?яснено, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.\~ Так, [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя просила визнати земельну ділянку площею 0,0982 га, кадастровий номер 3210700000:12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] (далі земельна ділянка) спільною власністю позивача і відповідача, визнавши за позивачем право власності на 2/3 частки зазначеної земельної ділянки, а за відповідачем на 1/3 частку цієї земельної ділянки, посилаючись на те, що земельна ділянка була придбана подружжям в період шлюбу. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи власником спірної земельної ділянки є [PERSON] . Земельна ділянка [PERSON] була передана у приватну власність безоплатно на підставі рішення Васильківської міської ради Київської області № 06.27-16-VII від 28 жовтня 2016 року, прийнятого у відповідності з вимогами ст. ст. 118, 121 Земельного кодексу України, якими визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок та норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Факт одержання відповідачем спірної земельної ділянки внаслідок безоплатної її приватизації, підтверджується наявними в справі доказами (а.с. 80).\~ Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка була набута [PERSON] в результаті безоплатної передачі із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, а не придбана за спільні кошти чи у результаті спільної праці подружжя, відтак правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання спірної земельної ділянки спільною власністю позивача і відповідача та визнання за позивачем права власності на частину цієї земельної ділянки, відсутні. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~і в зв?язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed