Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, згідно якого просило стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СГ «ТАС» 51424 грн. 58 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивувало тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 9110374. Забезпеченим транспортним засобом за полісом є BMW X5, номерний знак [NUMBER] . 18.08.2019 року о 18 годині 00 хвилин на пр.. Незалежності в м Южноукраїнськ, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу BMW X5, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.10.2019 року у справі № 467/1100/19, а також було визнано винним у вчинені зазначеного ДТП відповідача. Враховуючи наявність полісу, власник пошкодженого транспортного засобу Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з поясненнями та повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено протокол огляду КТЗ та отримано звіт № 176-19 від 23.09.2019 року про незалежну оцінку з зазначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові транспортного засобу Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику майна Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] , складає: 59758 грн. 05 коп. та вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу дорівнює 97758 грн. 81 коп. Внаслідок цього позивачем на підставі заяви власника пошкодженого транспортного засобу про страхове відшкодування та зібраних документів складено страховий акт № 04974/19/919 на суму 51424 грн. 58 грн., та яку виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до абзацу «в» пп. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)». Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.10.2019 року у справі № 467/1100/19, встановлено, що відповідач залишив місце ДТП. В зв`язку з зазначеним відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу в розмірі 51424 грн. 58 коп. В зв`язку з зазначеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь 51424 грн. 58 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу, а також 2481 грн. судового збору. Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за її відсутності та надано згоду на винесення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Зважаючи на заяву позивача, згідно якої надано згоду на винесення заочного рішення у справі та неявку відповідача в судові засідання, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.08.2019 року о 18 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки BMW X-5, д.н. [NUMBER] на проспекті Незалежності в м. Южноукраїнську, на дорозі, яка має дві смуги в одному напрямку, при перестроювані з крайньої лівої смуги в крайню праву смугу, не помітив припаркований біля правого краю проїзної частини автомобіль марки Toyota, д.н. [NUMBER] , в результаті чого допустив зіткнення із ним, внаслідок чого автомобіль Toyota, д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області № 467/1100/19 від 17.10.2019 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становило 340 грн. Відповідно до поліса № АМ/9110374 страхувальником забезпеченого транспортного засобу BMW X5, номерний знак [NUMBER] , кий діяв на момент вчинення ДТП є [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу марки Toyota моделі RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] 13.09.2019 року ЧП [PERSON] складено протокол огляду колісного транспортного засобу Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] , згідно якого зафіксовано деталі, характер та об`єм пошкоджень вказаного транспортного засобу. Відповідно до висновку за звітом № 176-19 про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власників автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП на дату огляду 13.09.2019 року становить 59758 грн. 05 коп. (з врахуванням ПДВ в запчастинах). 30.09.2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП, яка сталась 18.08.2019 року за участю транспортних засобів BMW X5, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] . Крім того, [PERSON] надано письмові пояснення за фактом вказаної ДТП. 01.10.2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування. Згідно вказаної заяви [PERSON] погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 57758 грн. 05 коп. з вирахуванням франшизи. 08.11.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» складено страховий акт № 04974/19/919, згідно якого на підставі наявних документів прийнято рішення, що згідно з додатком 1 страхового акту сума стравного відшкодування становить 51424 грн. 58 коп. про що 11.11.2019 року письмово поінформовано [PERSON] . У відповідності до платіжного доручення № 60308 від 13.11.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] сплачено 51424 грн. 58 коп. страхового відшкодування згідно договору № АМ9110374 від 12.11.2018 року. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Нормою ч. 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки відповідачем не доведено, що шкоди іншому транспортному засобу було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, обов`язок з її відшкодування покладається на відповідача. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Відповідно до абзацу «в» пп. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, що підтверджується постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області № 467/1100/19 від 17.10.2019 року, а ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило власнику автомобіля Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] страхове відшкодування, цей страховик отримав право регресної вимоги до відповідача у межах сплаченої суми страхового відшкодування (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 06 грудня 2018 року № 591/6327/15-ц). За такого, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved