Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

22.01.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дітей. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.01.2021 позовна заява залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2021 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. 10.03.2021 відповідачем поданий відзив на позовну заяву. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 13.07.2021 ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2021 скасована та справа направлена до суду для продовження розгляду. 20.07.2021 справа прийнята до провадження, призначене підготовче судове засідання. 02.08.2021 [PERSON] звернувся з зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2021 прийнятий зустрічний позов, позови об`єднані в одному провадженні. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.10.2021 закрите підготовче судове засідання та призначений судовий розгляд. 10.11.2021 [PERSON] поданий відзив на зустрічну позовну заяву. Позивачка [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що з 17.09.2005 перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 був розірваний. Мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 22.06.2020 Охтирським міськрайонним судом Сумської області виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей на користь позивачки з якою фактично проживають діти. [PERSON] наказ не оспорив, однак в подальшому між сторонами неодноразово виникали конфлікти та спори з приводу місця проживання дітей. Також з боку дітей виникають побоювання про можливість визначення їх місця проживання разом з [PERSON] . Між сторонами склалися конфліктні відносини і, так як не досягнуто згоди щодо місця проживання дітей, позивачка порушує питання про визначення місця проживання дітей разом з нею та стягнення з відповідача судових витрат. У відзиві на позовну заяву [PERSON] заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що він ніколи не заперечував проти того, щоб діти проживали разом з [PERSON] , однак, починаючи з лютого 2020 року [PERSON] змінила місце проживання дітей, не повідомивши його про їх місцеперебування та позбавивши можливості бачити дітей та спілкуватися з ними. У зв`язку з триваючими діями по вчиненню перешкод у спілкуванні з дітьми, [PERSON] був вимушений звернутися до суду з позовом про захист батьківського права, усунення перешкод у спілкуванні, вихованні, спільному відпочинку та визначенні днів, годин та місця побачення з дітьми. Судом прийняте рішення про визначення способу його участі у вихованні дітей, однак невизначене місце проживання дітей та постійна зміна проживання позивачки дає їй можливість для ухилення від виконання рішення суду. Тому вважає необхідним визначити місце проживання дітей з зазначенням конкретної адреси та покладенням обов`язку на матір завчасно (за місяць) повідомляти батька про зміну адреси проживання дітей. Тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з відсутністю конкретної адреси проживання дітей. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний за рішенням суду від 30.03.2020 за ініціативою [PERSON] . Мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2020 року [PERSON] без попередження та повідомлення змінила місце проживання дітей, і в подальшому неодноразово змінювала місце проживання дітей, приховуючи інформацію про адресу місця перебування, що змушувало [PERSON] безрезультатно звертатися до різних уповноважених установ для отримання інформації щодо місця перебування дітей. Неправомірні дії [PERSON] щодо приховування місця перебування дітей змусили його звернутися до суду з позовом про захист батьківського права та усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. Рішенням суду визначено спосіб участі батька у вихованні дітей, однак [PERSON] рішення суду не виконує, за що до неї неодноразово був застосований штраф. [PERSON] змінює місце проживання дітей, блокує номер телефону [PERSON] , ігнорує вирішення питання щодо його спілкування з дітьми, постійно налаштовує дітей проти батька, в його присутності говорить дітям, що він хоче забрати дітей від неї, від чого діти отримують психологічний стрес. Вважає, що такими діями [PERSON] вчиняє психологічне насильство як над ним, так і над дітьми. Між ним та [PERSON] не виникало спору щодо того, з ким будуть проживати діти. Натомість, [PERSON] забороняє організаціям та установам повідомляти фактичне місце проживання дітей, маніпулює дітьми, як знаряддям помсти, позбавляючи [PERSON] , як батька дітей, можливості спілкуватися з ними. Вважає, що позов [PERSON] носить штучний характер. Задоволення позовних вимог без визначення адреси місця проживання дітей в подальшому призведе до продовження маніпуляцій та неможливості участі батька у вихованні дітей. Неправомірні дії [PERSON] призвели до порушення права [PERSON] на «сімейне життя» через перешкоди, які вона вчиняла. Внаслідок таких дій [PERSON] [PERSON] відчував приниження, страждав через неможливість бачити дітей, знати про їх життя, приймати у ньому участь. На даний час втрачений контакт з дітьми, для відновлення спілкування необхідне залучення спеціаліста. Моральну шкоду оцінює у розмірі 180000 грн. (10000 грн. за кожен місяць з дати переїзду дітей до м. Обухів до дати вступу рішення в законну силу до жовтня 2021 року включно). Тому порушує питання про: визначення місця проживання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язання матері [PERSON] завчасно повідомляти батька [PERSON] про зміну адреси проживання дітей; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 180000 грн. та судових витрат. У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] зазначила, що визначення місця проживання дітей з одним із батьків за конкретною адресою суперечить вимогам ст. 33 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та не узгоджується з приписами ст. 161 СК України, ст. 29 ЦК України, згідно яких місце проживання дітей віком до 14 років визначається одним із батьків, право на вільний вибір місця проживання яких не може бути обмежене. Вимоги про зобов`язання [PERSON] не можуть бути задоволені в зв`язку з відсутністю порушення його права на день звернення до суду. Заперечує проти вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки з часу окремого проживання [PERSON] та [PERSON] , а саме з весни 2019 року, коли [PERSON] залишив [PERSON] проживати у їх квартирі, а сам винайняв інше житло, між ними не було суперечки щодо місця проживання дітей, так як діти залишилися проживати з матір`ю. Це було спільне рішення батьків і [PERSON] будь-яких заперечень з даного приводу не виказував. Тому, в розумінні ст. 162 СК України, [PERSON] не є особою, яка має нести відповідальність за самовільну зміну місця проживання дітей. Після розірвання шлюбу [PERSON] разом з дітьми переїхала до м. Обухів, про що [PERSON] був обізнаний та не заперечував, а потім до м. Києва. Контакти [PERSON] ні власні, ні дочки не змінювала, [PERSON] постійно має змогу спілкуватися з дочкою, про що свідчить надана ним переписка. Однак, діючи недобросовісно, [PERSON] продовжує звертатися до різних установ, повідомляючи неправдиві відомості про приховування місця проживання дітей. Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди, [PERSON] не надав доказів спричинення йому моральної шкоди, неправомірної поведінки [PERSON] та наявності причинного зв`язку між поведінкою [PERSON] та наслідками у виді моральних втрат [PERSON] , а тому вимоги [PERSON] в цій частині необґрунтовані та безпідставні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та задоволення заявлених нею вимог. Відповідач та його представник не заперечували проти визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю, зазначили, що [PERSON] досягла віку чотирнадцяти років, а тому має право самостійно визначати, з ким з батьків вона бажає проживати. Вимоги за зустрічною позовною заявою підтримали в повному обсязі з зазначених у ній підстав, наполягали на їх задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію, викладену у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради. Адміністрація служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надала заяву про проведення судового розгляду без участі представника, підтримують висновок органу опіки та піклування у повному обсязі. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Конституції України, Сімейного кодексу України та інших нормативно-правових актів, що регулюють права та інтереси дитини. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей, серії [NUMBER] , виданим повторно 12.03.2020 Охтирським міськрайвідділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та серії [NUMBER] , виданим повторно 12.03.2020 Охтирським міськрайвідділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до ст.ст. 51, 52, 55 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набрала чинності для України 27.09.1991, (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до приписів статті 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом ( ч. 2 статті). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає ( ч. 4 статті). Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Сторонами не оспорюється та обставина, що на даний час неповнолітня [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] в м. Києві. З часу виїзду дітей з міста Охтирка разом з матір`ю [PERSON] між сторонами склалися конфліктні відносини на тій підставі, що батько дітей, [PERSON] , бажав реалізувати своє право на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, однак, вочевидь, обраний ним спосіб реалізації такого права сприймався [PERSON] як психологічний тиск з його боку. Так, 07.04.2020 [PERSON] звертався до міського голови м. Охтирка з заявою про порушення прав дітей в зв`язку з тим, що [PERSON] 07.04.2020 повідомила, що дітей вивезла до м. Києва, зв`язок з нею та дітьми відсутній. Згідно відповіді, працівниками служби у справах дітей проведено розмову з [PERSON] яка пояснила, що 07.04.2020 направила [PERSON] повідомлення, що вона вивезла спільних дітей до м. Києва, на даний час фактично проживає в м. Обухів у винайнятій квартирі та офіційно працевлаштувалася за спеціальністю, подала в онлайн-режимі заяви про влаштування сина [PERSON] до дошкільного навчального закладу та дочки [PERSON] до Обухівської ЗОШ № 5. [PERSON] свідомо заблокувала номер телефону [PERSON] , так як спілкування закінчується сварками, що негативно впливає як на неї особисто так і на психічний стан дітей. Повідомляти адресу місця проживання відмовилася. Також [PERSON] повідомила класного керівника про плани змінити в майбутньому місце навчання дочки. 14.04.2020 [PERSON] звернувся до [PERSON] щодо повідомлення його про змінене місце проживання дітей. 05.05.2020 [PERSON] звернувся до міського голови м. Обухів з заявою про порушення прав дітей. Згідно інформації від 29.05.2020 служби у справах дітей та сім`ї, з [PERSON] була проведена бесіда з якої стало відомо, що причини переховування від батька дітей є вчинення психологічного насильства. 28.05.2020 проведено обстеження житлово-побутових умов дітей, умови проживання дітей не викликають зауважень. [PERSON] заявила про нерозголошення працівниками служби її фактичної адреси. Як вбачається з пояснень [PERSON] від 27.05.2020 на ім`я начальника служби у справах дітей та сім`ї Обухівської міської ради, остання просить не повідомляти її адресу [PERSON] у зв`язку з тим, що він ще за попереднім місцем проживання чинив психологічний тиск на неї та дітей, дочка заблокувала його номер, так як боїться, що він її забере або розлучить. 05.06.2020 [PERSON] звернулася до Обухівського ВП ГУНП в Київській області з заявою щодо вчинення психологічного тиску з боку [PERSON] як безпосередньо так і через інших осіб та органи державної влади. Відповідно до витягу з протоколу № 5 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Обухівської міської ради від 05.06.2020, було розглянуте звернення [PERSON] про захист прав його дітей [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. Встановлено забезпечення [PERSON] належних умов для проживання та розвитку дітей. Комісія вирішила поінформувати [PERSON] про результати розгляду його звернення з урахуванням конфіденційності персональних даних [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про обстеження психоемоційного стану [PERSON] , [INFO] , узагальнюючи результати взаємодії з нею зроблений висновок, що несприятлива сімейна атмосфера, яку періодично створював батько, призвела до того, що дівчинка втратила відчуття безпеки поряд з ним. Бажаючи зберегти сім`ю, вона інтуїтивно почала шукати баланс між батьками, захищаючи маму і зайняла активну позицію. Батько не пішов на контакт з дитиною і зайняв авторитарну позицію, що збільшило дистанцію між ними. Маючи досвід психологічного і фізичного насильства, дівчинка обрала для себе механізм уникнення. Її емоційний стан є нестабільним. Має надію на те, що батько змінить своє ставлення до них та поміняє тактику спілкування. Підсвідомо не виключає, що батько залишиться у її житті. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 18.08.2020, 13.07.2020 [PERSON] достроково розірвала договір оренди квартири та виїхала з міста Обухів у невідомому напрямку. [PERSON] та [PERSON] не навчаються у жодному закладі освіти м. Обухів. 27.08.2020 [PERSON] звертався у громадську організацію Служба розшуку дітей. 28.08.2020 [PERSON] звертався до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради з запитом про надання інформації щодо навчальних закладів, які відвідують [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді від 02.09.2020 прийом дітей та ведення бази даних вихованців, учнів навчальних закладів м. Києва не належить до повноважень Департаменту. В системі електронного запису дітей до закладів дошкільної освіти [PERSON] не зафіксовано. Згідно довідки ЗОШ І-ІІІ ступенів № 66 м. Києва від 09.09.2020 [PERSON] навчається в 7-Б класі. 11.11.2020 [PERSON] звернувся до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про порушення інтересів та прав дитини. Згідно відповіді від 09.12.2020 абонент за вказаним у зверненні номером не відповідає, тому неможливо з`ясувати ситуацію щодо порушених у зверненні питань. Питання зарахування [PERSON] до дошкільних закладів м. Києва, інформування про те, з ким перебувають діти не відноситься до повноважень служби. Відповідно до довідки ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу № 290 Дарницького району м. Києва № 93 від 24.12.2020, [PERSON] , 2015 року народження, відвідує дошкільний навчальний заклад з вересня 2020 року з 7.15 год. до 18.00 год. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2021 зобов`язано [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючу за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , не чинити перешкод [PERSON] , [INFO] , проживаючому за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , у спілкуванні та участі у вихованні з малолітніми дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] . Визначено [PERSON] , [INFO] , проживаючому за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , спосіб участі батька [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітніх: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , шляхом систематичних зустрічей з ними: - кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год. суботи до 15:00 год. неділі без виїзду з населеного пункту де проживають діти з матір`ю; - кожні перші чи останні три дні осінніх, зимових, весняних шкільних канікул за домовленістю батьків; - чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул за домовленістю батьків) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України в тому числі за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] . Надано батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною лише за їх взаємною згодою. Згідно відповіді ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Б.Д. Антоненка-Давидовича Охтирської міської ради Сумської області № 58 від 25.01.2021, в навчальному закладі відсутня інформація про випадки психологічного, фізичного (побиття дітей) насилля, вчиненого [PERSON] до [PERSON] , [INFO] протягом навчання у школі. Згідно відповіді служби у справах дітей Охтирської міської ради № 36 від 25.01.2021, звернень до органу опіки та піклування Охтирської міської ради щодо випадків психологічного, фізичного насилля, вчиненого [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 30.05.2008 і по теперішній час не було. У журналі прийому громадян зареєстровано три звернення [PERSON] з питань створення перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] , а саме 25.02.2020, 16.03.2020, 20.10.2020. [PERSON] була на особистому прийомі начальника служби у справах дітей, так як побоювалася, що [PERSON] намагається встановити місце проживання дітей саме з ним. Згідно інформації Центру розвитку дитини «Калинка» від 26.01.2021, батько дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в присутності вихователів випадків психологічного, фізичного насилля до дітей не вчиняв. Дотримувався вимог статутної діяльності дошкільного закладу, вів себе коректно з працівниками закладу, проявляв турботу про своїх дітей. Адміністрація закладу не зверталася до служби у справах дітей чи поліції з приводу виховання дітей [PERSON] . Згідно повідомлення Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 07.07.2020 інформація про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відсутня. 04.03.2021 [PERSON] звернувся до ДНЗ комбінованого типу № 290 Дарницького району м. Києва з питання спілкування з сином [PERSON] , однак керівником закладу було відмовлено у побаченні з мотивів відсутності згоди матері [PERSON] . 19.03.2021 [PERSON] , звернувся до ДНЗ № 290 з приводу спілкування з сином, однак той був відсутній. 11.03.2021 [PERSON] звернулася на урядову «гарячу лінію» зі скаргою, що [PERSON] не виконує рішення суду, яким встановлено графік побачень з дітьми, приїхав у садочок під час денного сну, вимагав надати особову справу дитини та побачення з сином. За результатами розгляду звернення не встановлено наявності ознак складу кримінального чи адміністративного правопорушення. Згідно до інформації про виконавче провадження № 64636017 станом на 26.03.2021, відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 583/2211/20 від 16.02.2021, усунення перешкод у побаченні з дитиною, встановлення побачення з дитиною, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] 04.03.2021, 22.03.2021 на боржника накладено штраф за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду. 29.03.2021 державний виконавець звернулася до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві з повідомленням про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за невиконання рішення суду зобов`язального характеру. За наслідками повідомлення внесені відомості до ЄРДР №12021100020001055 від 03.04.2021 з попередньою кваліфікацією ч. 3 ст. 382 КК України. Отже, досліджені обставини дають підстави для висновку, що питання визначення місця проживання дітей на засадах справедливості, добросовісності та розумності сторонами не врегульоване. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для його судового вирішення. Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Охтирської міської ради №01-14/868 від 05.03.2021, проживання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол засідання комісії від 11.01.2021 № 1) №103/475/41/3 від 20.01.2023, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . На час розгляду звернення [PERSON] , [INFO] досягла 14 років та самостійно визначає своє місце проживання. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з пріоритетності інтересів дітей, приймаючи до уваги, що на час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , має повних чотирнадцять років, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. При цьому, не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо визначення конкретної адреси, за якою має проживати малолітній [PERSON] , оскільки це призведе до порушення гарантованих Конституцією України прав [PERSON] . Однак, виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на [PERSON] обов`язку завчасно повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання дітей для можливості реалізації батьком свого права на участь у спілкуванні та вихованні дітей. Щодо вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність, суть якої полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Порушуючи питання про стягнення з [PERSON] 180000 грн. в рахунок відшкодування моральних втрат, [PERSON] зазначає про неправомірну поведінку [PERSON] , яка виразилася у самовільній зміні місця проживання дітей. Відповідно до приписів статті 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі закону або рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. Разом з тим, як було встановлено, до 07.04.2020, дати, коли [PERSON] разом з дітьми виїхала до м. Обухів, неповнолітня [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] , проживали разом з матір`ю [PERSON] в м. Охтирка. Доказів існування на той час спору про визначення місця проживання дітей суду не надано. Таким чином, в даному випадку [PERSON] не є суб`єктом відповідальності за ч. 2 ст. 162 Сімейного кодексу України. Отже, виходячи з принципу диспозитивності, відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення як первісного так і зустрічного позову, зі сторін підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial