Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

26.08.2022\~р.\~позивач звернувся\~до суду\~з вище\~вказаним позовом,\~в якомузазначив, що у період з листопада 2020 р. по квітень 2021 р. відпустив нежитловому приміщенню [ADDRESS] , яке належать відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2012 р., теплову енергію на загальну суму 19587,73 грн. Відповідачем не здійснено жодної оплати, тому, у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, він має сплатити 3% річних від простроченої суми, що складає 833,47 грн. та інфляційні витрати за спірний період в сумі 5002,85 Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, 3% річних та суми інфляційних витрат загальна заборгованість складає 25424,05 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2022 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 26.10.2022 р. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2022 р. матеріали цивільної справи направлені до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.01.2023 р. справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 02.02.2023 р. Представник позивача подав заяву заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в п.2.1 статуту Концерну «МТМ» визначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «Міські теплові мережі» здійснював нарахування за постачання теплової енергії нежитловому приміщенню № 10, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2012 р. (а.с.23). Факт нарахування за надання теплової енергії підтверджено інформацією щодо нарахувань за послугу з опалення споживачу та актами приймання-передачі теплової енергії (а.с.8, 9-14). З розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що за період з листопада 2010 року по квітень 2021 року [PERSON] нараховано 19\~587,73 грн. боргу (а.с.5). На адресу [PERSON] Концерном «МТМ» направлялись вимоги щодо погашення заборгованості за теплову енергію, факт відправлення яких підтверджується реєстрами на відправлену кореспонденцію (а.с.15-23). Ч.1 ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.\~16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Законута інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Ст.\~1\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до положень ч. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ\~від 21.07.2005\~№ 630 (далі - Правила № 630) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Опалювальна площа (об`єм) будинку загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт. Опалювальна площа (об`єм) (квартири, будинку садибного типу) загальна площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу), без урахування площь лоджій, балконів, терас. Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно п.5 ст.\~20\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 13 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із п. 3 ч. 2 ст.\~21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої\~\~ води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. \~ \~ \~ \~ Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Концерн «Міські теплові мережі» здійснював надання [PERSON] послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 р. у справі № 904/7377/17. Згідно п. 23 Правил користування тепловою енергією, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. З огляду на те, що договір купівлі-продажу теплової енергії відповідачем не укладено, позивач виконав нарахування плати за спожиту теплову енергію на підставі розрахунку теплового навантаження на опалення за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму 19587,73 грн., від сплати якого відповідач на користь позивача у добровільному порядку ухиляється. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом ( місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Між позивачем та відповідачем відсутній укладений договір, а отже під час розрахунків застосовується термін оплати вказаний у пункті 18 Правил. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, позивач мав право нарахувати та просити стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні витрати за період прострочення, що відповідно до розрахунків становить 833,47 грн. та 5002,85 (а.с.6, 7). Наведене вище є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved