Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки, завдані джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 12 893 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 26.01.2021 о 04:55 год. по вул. Старозамкова,2 в м. Івано-Франківську, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 730D» (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , яка здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ), який належить [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ), та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Зазначив, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 року у справі №344/1857/21 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для визначення розміру матеріального збитку було проведено автотоварозначу експертизу, яким визначено вартість матеріального збитку у розмірі 12893 грн. Позивач не володіє доказами щодо наявності чи відсутності договору страхування цивільної відповідальності у відповідача. У зв`язку з чим представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на користь позивача вказану суму із відповідача та судові витрати, пов`язані із розглядом справи. Представник позивача надав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача надала письмові пояснення в яких заперечує проти позовних вимог, сторона відповідача вважає, що наслідки спричинені ДТП 26.01.2021 з участі відповідача відмінні від пошкоджень які описуються у висновку експерта від 14.09.2021 № СЕ-19/109-21/5622-АВ, відповідач не причетна до завданої шкоди автомобілю «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ), такі пошкодження завдані внаслідок іншого ДТП. Відповідачем в результаті даної ДТП було пошкоджено лакофарбоване покриття автомобіля «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ). Представник позивача просить звернути увагу на таблицю 2 висновку експерта, а саме на вказану інформацію про те, які саме елементи підлягали ремонту даний висновок не містить, а зазначена лише кількість таких елементів, інформація про період ремонту таких елементів також відсутня. Важливим видається той факт, що автомобіль яким керувала відповідач не потребував і не потребує ремонту, а отже пошкодження завдані автомобілю «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ) внаслідок ДТП 26.01.2021 є незначними і очевидно меншими ніж описані у висновку експерта. Відповідач усвідомлюючи факт спричинення матеріальної шкоди, а саме пошкодження лакофарбованого покриття заднього бампера, готова до врегулювання спору шляхом компенсації понесених витрат на відновлення лакофарбованого покриття бампера автомобіля «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ). Щодо витрат на професійну правову допомогу та судових витрат, також заперечує, оскільки такі витрати є передчасними та неспіврозмірними ціні позову в розумінні ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктами 8,9 частини 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 23.01.2019 [PERSON] є власником транспортного засобу «Volkswagen Multivan» реєстраційний номер [NUMBER] . 26.01.2021 о 04:55 год. по вул. Старозамкова,2 в м. Івано-Франківську, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 730D» (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , яка здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ), який належить [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Volkswagen» (д.р.н. [NUMBER] ), та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Постановою Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2021 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом накладення штрафу в розмірі 255 гривень. За нормою ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 2 статті 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 14.09.2021 № СЕ-19/109-21/5622-АВ вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «Volkswagen Multivan» реєстраційний номер [NUMBER] , становить 12893 гривень. Разом з тим, згідно калькуляції 5622-АВ від 14.09.2021 на ремонт автомобіля позивач витратив грошові кошти в сумі 29959,97 грн. Представник відповідача в письмовому поясненні заперечував щодо висвітлених у висновку експерта завданих пошкоджень внаслідок даного ДТП та вартості матеріального збитку, але представником відповідча не надано суду розрахунку, який спростовував би наданий розрахунок позивача. Враховуючи, що з матеріалів справи було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] , яка на правовій підставі керувала транспортним засобом, та між її діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з неї в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної висновком автотоварознавчого експертного дослідження. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Представником позивача в позові зазначено, що позивач не володіє доказами щодо наявності або відсутності договору страхування цивільної відповідальності у відповідача. Відповідачем та його представником до суду не надано ніякої інформації відносно наявності або відсутності договору страхування цивільної відповідальності. 30.09.2021 адвокатом Палюга І.В., діючи в інтересах [PERSON] на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до норм чинного законодавства потерпілій [PERSON] , якій завдано шкоду внаслідок ДТП належить право вимоги в обох видах зобов`язань, як деліктному так і договірному. Вона вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. В прохальній частині позову розміщено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Відповідно до долученого до позову попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, до них входять витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1015,20 грн. Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.08.2021 № 554/8473/19 (провадження № 61-14373св20) підлягають відшкодуванню документально підтверджені витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 12.08.2022 № 105 (а.с. 45). Відповідно до рахунку-фактури № 20.21-0875 від 24.05.2021 адвокатом Палюга І.В., який діє в інтересах [PERSON] , за проведення судової експертизи в цивільних та господарських справах, досліджень та оцінки на замовлення, а саме експертиза, дослідження авто товарознавчі складні, було сплачено на рахунок Івано-Франківського НДЕКЦ МВС 1015,20 грн., що підтверджується також квитанцією № 0.0.2257725702.1 від 08.09.2021. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються ордером про надання правової допомоги серія АТ № 1015142, квитанцією № 0438981 від 12.10.2021, актом виконаних робіт/наданих послуг № 337/21 від 12.10.2021, договором про надання правничої допомоги № 337/21 від 12.10.2021, розрахунком вартості послуг автокара. Професійна правнича допомога була надана саме адвокатом Палюга Іваном Васильовичем, відповідно до відомостей свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001467 від 15.03.2019, зазначених в ордері на надання правничої (правової) допомоги. У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача в поясненні щодо суті позову було заперечено щодо заявленої позивачем суми судових витрат на професійну правову допомогу, так як вона є неспіврозмірною з ціною позову, щодо обсягу наданих послуг та їх вартість аналіз доцільно поводити після розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. У пунктах 44, 47 додаткової постанови зроблено висновок, що «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Палюга І.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 12.10.2021. Відповідно до викладеного слід зазначити, що позивачем та його представником не було надано заперечень щодо викладених заперечень в письмових пояснення представника відповідача. Отже виходячи з викладеного з відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень та витрати за сплачені послуги з проведення експертизи в розмірі 1015,20 гривень, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру та співрозмірністю з ціною позову, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., сплата якого підтверджується квитанцією № 39976 від 13.10.2021. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial