Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача відшкодування шкоди в сумі 36862,41 грн. та судовий зібр у розмірі 2270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 2019 року о 11 год. 30 хв. у м. Києві на регульованому перехресті вул. Стратегічне шосе та прос. Науки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мопеда «Honda», без державних номерних знаків, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-РМ-17-00179 від 13 листопада 2017 року, укладений Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» щодо автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику або вигодо набувачу вищенаведеному транспортному засобу. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року по справі № 752/24193/19 відповідача було визнано винним, а провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП склала 36862,41 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводився на основі: акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 25 вересня 2019 року; рахунку № СНС4377335 від 26 вересня 2019 року; ремонтної калькуляції №СТОКА -1050 від 27 вересня 2019 року; страхового акту №СТОКА-10504 від 02 жовтня 2019 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 02 жовтня 2019 року. Позивач вказує, що відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорт виплатив страхове відшкодування в розмірі 36862,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24841 від 03 жовтня 2019 року. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Розпорядженням керівника апарату суду від 17.02.2022 року №158 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із тимчасовим переведенням шляхом відрядження судді Слободянюк А.В. на посаду судді Дніпровського районного суду міста Києва, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 02.11.2021 року, вказана справа розподілена судді Машкевич К.В. Ухвалою судді від 23 лютого 2022 року цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди прийнято до провадженя в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 листопада 2017 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №28-0199-РМ-17-00179, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . 25 вересня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] та мопеда «Honda», без державних номерних знаків, під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Вина відповідача [PERSON] у настанні ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував транспортним засобом «Honda», без державних номерних знаків, внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. 25 вересня 2019 року до ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.11). 25 вересня 2019 року представник позивача здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу. 02 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі рахунку вартості ремонту №СНС4377335 від 26 вересня 2019 року було складено страховий акт №СТОКА-10504 та розрахунок страхового відшкодування до нього. 03 жовтня 2019 року на підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 36862,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням №24841 від 03 жовтня 2019 року (а.с14). Відомості щодо цивільно-правової відповідальності відповідача на час ДТП відсутні. Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 36862,41 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved