Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 23.12.2022 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 07.10.2014 року був укладено шлюб, у якому [INFO] народилась донька [PERSON] . У зв`язку з тим, що сім`я фактично розпалася, разом сторони не проживають, дитина за взаємною згодою залишається проживати з позивачкою-матір`ю. Матеріали справи суддя отримала 26.12.2022 року. 26.12.2022 року на електронну адресу суду від представника [PERSON] -адвоката Іванової Г.С. надійшла уточнена позовна заява. Зазначену заяву суддя отримала 27.12.2022 року. До суду 11.01.2023 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. Зазначену відповідь суддя отримала 12.01.2023 року. Ухвалою суду від 13.01.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.02.2023 року. У підготовче засідання призначене на 13.02.2023 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. До суду 31.01.2023 року від відповідача [PERSON] надійшла нотаріально посвідчена заява , у якій відповідач позов визнає та просить розглядати справу за його відсутності. Позивачка про причини неявки суд не повідомила. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 15.02.2023 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~щовідділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 07.10.2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1392, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №7308 (а.с.11). Неповнолітня донька проживає з матір`ю [PERSON] , та відповідно перебуває на її утриманні, проте позивачка самостійно не в змозі забезпечити дитині належній рівень життя, необхідний їй для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому звернулася до суду з позовом до відповідача щодо стягнення аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 20\~000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] проживає окремо, участі у вихованні доньки не приймає, не забезпечує дитину матеріально. Між тим, з наданого відповідачем заяви вбачається, що він не заперечує проти позовних вимог [PERSON] та бере на себе обов`язок у сплаті аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 20\~000,00 грн. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.\~\~ Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 8\~Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною сьомою статті 7\~СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч.1,2 ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів непрацездатності батька суду не надано. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із урахуванням викладеного, оцінивши належні докази, з урахуванням згоди відповідача на сплату аліментів у розмірі 20\~000,00 грн., суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, співмірними оскільки дитина потребує належного догляду і утриманню, а тому підлягають задоволенню у розмірі 20\~000,00 грн. При цьому, суд виходить із першочергового та ключового питання захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як збоку матері, так і збоку батька для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.8\~\~Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-Ш «Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позову вбачається, що позивачка просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з моменту подачі позову, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 23.12.2022 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд вважає за доцільне та справедливе покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved