Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Ржищівської міської ради Київської області звернувся із позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Реєстратора виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Болдирєвої Ані Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів», про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом її повернення. Позов обґрунтований тим, що на підставі рішень Київської обласної ради від 17.02.2000 №168-10-XXIII та рішення Черкаської обласної ради від 26.02.2000 №14-4 «Про організацію регіонального парку «Трахтемирів» організовано регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» та надано останньому статус об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення. На території Київської області РЛП «Трахтемирів» територіально розташований на площі 5148,7 га на землях Малобукринської та Грушівської сільських рад Миронівського району. Відповідно до пунктів 1.2 - 1.4 Положення «Про регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» ландшафтний парк є природоохоронною, науково-дослідною та еколого-просвітницькою установою, територія й акваторія якої включає природні комплекси й об`єкти, що мають особливу екологічну, історичну та естетичну цінність, і які призначені для використання в природоохоронних, наукових, просвітницьких, культурних, обмежено-рекреаційних цілях і для регульованого туризму. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності. У подальшому, за рішенням реєстратора виконавчого комітету Калинівської селищної ради Болдирєвої Ані Анатоліївни від 23.12.2020 індексний номер 55881022 за [PERSON] зареєстровано право власності за вказаною вище земельною ділянкою. Вказана земельна ділянка за наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області в межах регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» свідчить про її віднесення до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування даної земельної ділянки у приватній власності і користуванні з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, на момент видання наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» діяли норми закону, за якими зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності здійснювалася за проєктами землеустрою щодо їх відведення за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Проте зміна цільового призначення спірної земельної ділянки відбулася без погодження з Кабінетом Міністрів України. Відтак, наказ є незаконним та підлягає скасуванню. Враховуючи викладене, позивач просив усунути перешкоди у здійсненні Ржищівською міською об`єднаною територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду площею 2 га з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028 шляхом: - визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; - скасування рішення реєстратора виконавчого комітету Калинівської селищної ради Болдирєвої Ані Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2020 індексний номер 55881022, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028; - повернення земельної ділянки на користь Ржищівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Ржищівської міської ради (код ЄДРПОУ 04358218) з незаконного володіння [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала. Представник Ржищівської міської ради Київської області у судове засідання не зявився, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без його участі. Стислий виклад заперечень відповідачів, третьої особи. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Київській області надав відзив, за яким звертав увагу, що з \~01 січня 2013 року Головне управління Держземагентства у Київській області відповідно до покладених на нього завдань передавало відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області. За інформацією Держгеокадастру земельна ділянка з кадастровим номером\~3222984000:01:004:0028 не перебувала у власності чи користуванні будь яких осіб. Головне управління не мало підстав відмовити у затвердженні проєкту землеустрою, оскільки відповідно до проєктів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, Ржищівська міська рада Київської області не внесла відомості про земельні ділянки природно-заповідного фонду до Державного земельного кадастру, що є обов`язковою умовою згідно з ч.2 ст.20 Закону України «Про державний земельний кадастр. Також, представник відповідача посилався на\~рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, та зазначив, що прийнятий Головним управлінням (як суб`єктом владних повноважень) наказ про передачу земельної ділянки у власність є ненормативним актом, який вичерпує свою дію внаслідок виконання. Скасування такого акту не породжує наслідків для власників земельних ділянок, оскільки захист порушеного права у разі набуття права на земельну ділянку юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства. Тому вказаний наказ не може бути скасований після його виконання. Крім того, твердження позивача про те, що Головне управління передало у власність земельну ділянку за рахунок земель природно-заповідного фонду не відповідає дійсності. Тому просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Київській області у судове засідання не з`явися, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачі: [PERSON] , Реєстратор виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Болдирєва Аня Анатоліївна у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомили, клопотань та відзиву не надали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів», у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, клопотань не надав. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом. \~ \~ \~ \~За наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», визначено затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; надано [PERSON] у власність площею 2 га з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (а. с. 16). Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55881022 від 23.12.2020, державний реєстратор Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Болдирєва Аня Анатоліївна прийняла рішення провести реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028, де власником значиться [PERSON] (а. с. 171). \~ \~ \~ \~З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №302793761 від 15.06.2022, державний реєстратор Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Болдирєва Аня Анатоліївна здійснила реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028, де власником значиться [PERSON] . Підстава внесення запису наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» (а. с. 15-16). \~ \~ \~ \~З інформаційного листа ТОВ «Геоматичні рішення» за вих. №14/06 від 10.06.2022, Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» перебуває на обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання і є складовою частиною системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною та включений до ключового елементу Дніпровського коридору Екологічної мережі України. Згідно з даних обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України, станом на 01 січня 2017 року, Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» загальною площею 10711,2 га розташований та знаходиться в межах Малобукринської та Грушевської сільських рад Миронівського району в Київській області, та займає площу 5148,7 га. Проведеним вивченням та співставленням (накладенням) координат точок повороту меж, зокрема земельної ділянки 3222984000:01:004:0028, установлено, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» та відповідно відведені за рахунок території даного об`єкту природно-заповідного фонду (а. с. 17-18). За інформацією Секретаріату Кабінету Міністрів України №41730-20 від 24.12.2020, Кабінет Міністрів не приймав рішень про погодження зміни цільового призначення земельних ділянок із зазначеними у запиті кадастровими номерами, розташованих на території Малокубинської сільської ради Миронівського району Київської області (а с. 15). З повідомлення Ржищівської міської ради Київської області №02-02-09/1357 від 23.06.2021, за рішенням Ржищівської міської ради Київської області №34-02-08 від 09.12.2020 Малобукринська сільська рада реорганізовано шляхом приєднання до Ржищівської міської ради Київської області (а. с. 20-22). З відповіді Департаменту екології та природних ресурсів №05.1-02.2-09/1177/7902 від 30.12.2020, з моменту утворення Департаменту, останнім не погоджувалися проєкти землеустрою, зокрема щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028 (а. с. 23). З відповіді Київської обласної ради VII скликання №3035/08-03 від 09.12.2021, радою не скеровувалося на адресу Верховної Ради України подання про вилучення земельних ділянок природно-заповідного фонду за запитуваними кадастровими номерами (а. с. 24). З відповіді Комітету з питань аграрної та земельної політики Верховної Ради України № 04-11/13-2021/382299 від 08.12.2021, матеріали про погодження за поданням Київської обласної ради вилучених земельних ділянок природно-заповідного фонду із території регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Трахтемирів» з кадастровим номером, у тому числі 3222984000:01:004:0028, не надходили (а. с. 24). Щодо позовної вимоги про визнання незаконним наказу. Позивач просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». Відповідач -\~Головне управління\~Держгеокадастру у\~Київській області,\~заперечуючи проти\~позову, посилався на\~рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, та зазначив, що прийнятий Головним управлінням (як суб`єктом владних повноважень) наказ про передачу земельної ділянки у власність є ненормативним актом, а тому вичерпує свою дію внаслідок виконання. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін, суд зазначає наступне. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів. Тобто рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним можуть розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку позовна вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Отже, спір щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» стосується приватноправових відносин, адже існує речове право [PERSON] на земельну ділянку, що виникло в результаті та після реалізації наказу, тому позовна вимога про визнання незаконним наказу, який вичерпав свою дію через виконання, є предметом спору та належним способом захисту. Указаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у Постанові від 15 травня 2018 року у справі №\~809/739/17. Щодо недійсності оспорюваного наказу суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У частинах першій та другій\~статті 116\~ЗК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У частині першій та четвертій статті 186-1 ЗК України\~встановлено, що проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до вказаного органу за місцем розташування земельної ділянки оригінал проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до частини третьої статті 186-1 ЗК України\~проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина шоста статті 186-1 ЗК України). Згідно зі статтею 9\~Закону України\~«Про природно-заповідний\~фонд України» території природно-заповідного фонду можуть використовуватися у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Отже, на час формування земельної ділянки з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028 та прийняття оспорюваного наказу про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка відноситься до земель природно-заповідного фонду, у власність відповідачу - [PERSON] для ведення особистого селянського господарства необхідною умовою було погодження Департаментом як структурним підрозділом Київської обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, проєкт землеустрою щодо відведення [PERSON] вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області на території РЛП «Трахтемирів» не погоджувався у встановленому законом порядку Департаментом екології та природних ресурсів при Київській обласній державній адміністрації, що свідчить про набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку з порушенням вимог законодавства. Таким чином, РЛП «Трахтемирів», який утворений на підставі рішень Київської обласної ради від 17 лютого 2000 року № 168-10-ХХІІІ та Черкаської обласної ради від 26 лютого 2000 року № 14-4 «Про організацію регіонального парку «Трахтемирів», набув статусу об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення. Проєкт землеустрою щодо відведення [PERSON] спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області на території РЛП «Трахтемирів» на розгляд до Департаменту екології та природних ресурсів при Київській обласній державній адміністрації не надходив, а надана відповідачу у власність земельна ділянка розташована в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області на території РЛП «Трахтемирів». Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно зі статтею 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З огляду на викладене, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню, тому суд визнає незаконним та скасовує наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.11.2020 №2099-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Указані висновки містяться у Постанові КГС ВС від 11.02.2020 у справі № 915/572/17. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній на момент державної реєстрації права власності) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Указані висновки містяться у Постанові КГС ВС від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19. Отже, рішення реєстратора\~виконавчого комітету\~Калинівської селищної\~ради Болдирєвої\~Ані Анатоліївни\~від 23.12.2020\~індексний номер\~55881022\~щодо реєстрації\~права власності\~за [PERSON] \~підлягає скасуванню,\~з огляду\~на ту\~обставину,\~що воно\~прийняте на\~підставі наказу\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Київській області\~від 20.11.2020\~№2099-УБД\~«Про затвердження\~документації із\~землеустрою та\~надання земельної\~ділянки у\~власність»,\~який визнано\~незаконним. Щодо позовної вимоги про повернення земельної ділянки. За змістом статей 15 і 16 ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~її особистого\~немайнового або\~майнового права\~чи інтересу\~у суді. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Завданнями цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~захисту порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій\~статті 16 ЦК України.\~Глава 29 ЦК України\~передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Під час вирішення питання про віднесення заявленого у справі позову до віндикаційного чи негаторного, які є різновидами способів захисту права власності, поняття володіння потрібно розглядати як складову змісту такого права в розумінні положень ч. 1 ст. 317 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц). Так, у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в ч. 1 ст. 317 ЦК України, зокрема набуває й право володіння. Таким чином, з наведеної позиції ВП ВС убачається, що власник нерухомого майна перестає бути володільцем цього майна лише в разі припинення державної реєстрації його права власності та перереєстрації цього права за іншою особою. У справі, що розглядається суд встановив, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028, реєстрація якого відбулася 23.12.2020. Тобто, відбулося припинення права власності держави на таку земельну ділянку. Отже позов подано власником, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, а відтак позов має ознаки віндикаційного позову за яким ефективним способом захисту є витребування майна з чужого незаконного володіння (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц). Однак, при розгляді вказаного спору заслуговує на увагу та обставина, що заволодіння [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028,\~яка віднесена\~до природно-заповідного\~фонду всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель природно-заповідного\~фонду вказує\~на неможливість\~виникнення приватного\~власника,\~а отже,\~і нового\~володільця,\~крім випадків,\~передбачених законом. Отже, зайняття земельної ділянки природно-заповідного\~фонду з порушенням статті 59 ЗК України\~має розглядатися як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовна вимога зобов`язати повернути земельну ділянку має розглядатися як негаторний позов, який може бути заявлений упродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Таким чином, заявлена позовна вимога про повернення земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 3222984000:01:004:0028 на користь Ржищівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Ржищівської міської ради (код ЄДРПОУ 04358218) з незаконного володіння [PERSON] є ефективним способом захисту порушеного права, відтак позов у цій частині підлягає задоволенню. Щодо пред`явлення позовних вимог до відповідача - Реєстратора виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Болдирєвої Ані Анатоліївни. Так, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Указані висновки суду узгоджуються з висновками, зробленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18). У справі зміст і характер відносин між учасниками справи, підтверджують, що спір виник між РЛП «Трахтемирів» та ГУ Держгеокадастру у Київській області, [PERSON] . Отже, спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору (Постанова КГС ВС від 21.01.2021 у справі № 925/1222/19). Тому реєстратор виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Болдирєва Аня Анатоліївна є неналежним відповідачам, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ржищівської міської ради Київської області до Реєстратора виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Болдирєвої Ані Анатоліївни слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення судових витрат з відповідачів, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України №652 від 25.05.2022 слідує, що платник Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір у розмірі 7443,00 грн, тому з огляду, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд стягує з [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь Київської обласної прокуратури судові витрати у розмірі 3721,50 грн (три тисячі сімсот двадцять одну гривню 50 копійок) з кожного.

Outcome: partial