Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що в 15.05.2020 році приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області - Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис № 12299 про стягнення заборгованості з [PERSON] (далі позивач) 24871,30 грн. 25.07.2014 року [PERSON] уклав кредитний договір № 1904/2511DCLRKPT з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким було відступлене ТОВ «ФК «Кредит Капітал», однак позивача про відступлення прав вимоги не було повідомлено. 28.05.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі виконавчого напису № 12299 було відкрив виконавче провадження № 62207211. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність вимоги стягувача, у зв`язку з чим виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.01.2022 р. було відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с.10). Позивач у судовому засіданні не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява від нього про розгляд справи за його відсутності (а.с.26). Представник відповідача\~ ТОВ\~«Вердикт капітал»\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце судового\~засідання повідомлявся\~належним чином\~за адресою\~визначеною в\~матеріалах справи,\~про,\~що свідчить\~у справі\~поштові повідомлення\~(а.с.18,25), також судом було надіслано судову повістку на офіційну електронну адресу відповідача, яка міститься в загальному доступі мережі інтернету про, що свідчить у справі довідка про доставку електронного листа (а.с.40,42). Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся за адресою визначеною матеріалами справи, однак конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.17,21,33), також судом було надіслано судову повістку на офіційну електронну адресу , яка міститься в загальному доступі мережі інтернету про, що свідчить у справі довідка про доставку електронного листа (а.с.37,39, 43). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.34) В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки відзив на позов та письмових пояснень до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.07.2014\~року [PERSON] \~уклав кредитний\~договір №1904/2511DCLRKPT\~з ПАТ\~«Платинум Банк» право вимоги за яким було відступлене ТОВ «ФК «Кредит Капітал». 15.05.2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області - Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис № 12299 про стягнення заборгованості з [PERSON] щодо стягнення з позивача 24871,30 грн. (а.с.5). 28.05.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі виконавчого напису № 12299 було відкрито виконавче провадження № 62207211 (а.с.6). Однак, позивач не визнає заборгованості, оскільки вважає, що виконавче провадження відкрито з порушенням закону, а саме позивача не було повідомлено, що право вимоги за кредитним договором №1904/2511DCLRKPT укладеним ним з ПАТ «Платинум Банк» було відступлене ТОВ «ФК «Кредит Капітал», а отже нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, про яку також нотаріус не повідомив позивача (боржника). Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Безспірність заборгованості\~-\~це обов`язкова\~умова вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Усе вищевказане визначає, що нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Натомість відповідачем не було надано доказів на підтвердження безспірності зобов`язання позивача за яким вчинено спірний виконавчий напис, а саме: отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, отримання боржником договору за яким ПАТ «Платинум Банк» відступлене право вимоги за кредитним договором №1904/2511DCLRKPT ТОВ «Вердикт капітал». За таких обставин позивач був позбавлений можливості подати до нотаріуса свої заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем, щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Зазначені правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 759/6167/18, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17. Зазначене вище дає суду підстави для визнання спірного виконавчого напису № 12299 від 15.05.2020 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, оскільки порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та вимог закону є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, позивач має посвідчення інваліда ІІ групи, він на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з ТОВ «Вердикт капітал» у дохід держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вирішуючи питання розподілу судових витрат вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved