Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи [PERSON] , Луцьке районне управління поліції Головного управління національної поліції у Волинської області, про видачу обмежувального припису. Заяву мотивує тим, що на даний час шлюб між нею та [PERSON] розірвано, однак, продовжують проживати в будинку за однією адресою: [ADDRESS] , хоча зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] , що належать на прав власності їхньому спільному сину. Вказує, що син не впускає її жити у будинок, де вона зареєстрована, тому вона змушена проживати разом з [PERSON] . Зазначає, що колишній чоловік систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного і фізичного характеру, вживає алкоголь, після чого ображає, залякує, погрожує та б`є. Також вказує, що відносно нього складались протоколи про вчинення домашнього насильства, виносився терміновий заборонний припис, а постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень, відомості про кримінальне правопорушення були внесенні до ЄРДР 25.01.2022 року. Вважає, що на даний час, наявні обґрунтовані ризики існування вірогідності продовження вчинення кривдником домашнього насильства та підставність застосування до нього спеціальних заходів щодо протидії вчинення такого насильства. На підставі наведеного, просить суд, прийняти рішення про видачу обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити контактувати з нею особисто, вести листування, телефонні переговори, та контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали з підстав у ній зазначеній. Просили заяву задовольнити. Заінтересована особа та його представник в судовому засіданні заяву не визнали, просили відмовити в її задоволенні. Заслухавши думку учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява частково підставна та підлягає до задоволення частково. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2021 року шлюб між заявницею та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Судом встановлено, що постраждала особа [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживає її колишній чоловік [PERSON] . Вказана обставина, підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні. Із матеріалів справи вбачається, що згідно відповіді Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 07.02.2023 року, за період з 2019 року по лютий 2023 рік [PERSON] неодноразово зверталась на гарячу лінію «102» щодо вчинення домашнього насильства її колишнім чоловіком [PERSON] (а.с. 34-35). Із аналогічними заявами щодо своєї колишньої дружини звертався [PERSON] в травні 2021 року. Також, на даний час, до Луцького міськрайонного суду надійшли на розгляд дві справи про вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 37). Відповідно до статті 350-2\~ЦПК України,\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Судом встановлено, що як заявник [PERSON] , так і заінтересована особа [PERSON] за наслідками конфліктів протягом більше ніж одного року викликають за місцем свого постійного проживання працівників поліції щодо складення відносно кожного з них адміністративних матеріалів щодо домашнього насильства. У судовому засіданні [PERSON] , надаючи пояснення, підтвердив суду факт його притягнення до адміністративної відповідальності у минулому за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, мотивуючи своє визнання вини у такій справі юридичною необізнаністю. Окрім того, допитаний в судовому засіданні [PERSON] (син заявника та заінтересованої особи) зазначив , що його батьки проживають за 10 метрів у сусідньому будинку із ним, час від часу мають словесні суперечки, викликають поліцію щодо неправомірних дій один одного, мама та тато по черзі звертаються до нього із скаргами, щодо неправомірних дій іншого з батьків що виявляються у не допуску в кухню для приготування їжі. За таких обставин, суд вважає частково доведеним факт економічного насильства [PERSON] щодо [PERSON] , який полягає у не допуску до кухні як місця загального користування у будинку, де вони спільно проживають. Натомість доводи заяви про наявність психологічного та фізичного насильства з боку [PERSON] щодо своєї колишньої дружини [PERSON] суд вважає безпідставними, так як надані письмові докази (а.с.8-12) такі факти не підтверджують, а стверджують наявність лише викликів органів національної поліції. До показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] (рідна сестра заявниці), [PERSON] (племінниця заявниці) щодо побиття [PERSON] її колишнім чоловіком [PERSON] , погроз в її сторону, суду ставиться критично та не бере їх до уваги. Зокрема, зазначені свідки вказали, що особисто їм такі факти невідомі, а про це їм вказувала [PERSON] , а щодо побиття, вони лише бачили наявні тілесні ушкодження, проте, свідками таких подій не були. Окрім того, зазначені свідки знаходяться у явно неприязних стосунках із [PERSON] , а відтак, у суду наявні обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності їхніх показань. Оцінюючи ризики та способи встановлення обмежувального припису у даному випадку суд виходить з наступного. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. За змістом частини 3 статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Враховуючи характер стосунків, що склалися між [PERSON] та [PERSON] , на підставі досліджених доказів, суд вважає доведеним факт наявності ризиків повторного вчинення [PERSON] економічного насильства щодо [PERSON] , а відтак часткову обґрунтованість заяви. Тому з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: 1) заборонити перебувати в місці проживання постраждалої за адресою: [ADDRESS] строком на один місяць в наступних приміщеннях: заборони [PERSON] перебувати у кімнаті проживання позивача цілодобово та у спільній кухні цього будинку у періоди доби: з 01 години до 02 години включно, з 04 години до 05 години включно, з 07 години до 08 години включно, з 10 години до 11 години включно, з 13 години до 14 включно, з 16 години до 17 години включно, з 19 години до 20 години включно, з 22 години до 23 години включно. 2) заборонити наближатися на відстань 2 метрів до визначених у п.1 місць проживання постраждалої, а також до інших місць її частого відвідування. В врешті вимог заяви, зокрема, щодо заборони [PERSON] наближатися ближче 300 метрів до місця проживання з [PERSON] слід відмовити, оскільки, як встановлено судом, [PERSON] не має іншого житла для проживання, а будинок його сина знаходиться у 10 метрах від місця їхнього проживання. Відтак, на думку суду зазначений захід спричинить надмірне обмеження право [PERSON] на житло із врахуванням наявного у державі воєнного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial