Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним Договором № 2037638924 від 01.10.2021, яка станом на 26.09.2022 становить 40059,21 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту 40056,65 грн, заборгованості за відсотками 2,56 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2037638924, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 54655,00 грн, а саме 47100,00 грн на придбання товару; 7065,00 грн на сплату комісійної винагороди та 490,00 грн на сплату додаткових послуг банку. Банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 26.09.2022 у нього виникла заборгованість перед АТ «ОТП Банк» у розмірі 40059,21 грн. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушує законні права та інтереси АТ «ОТП Банк», тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. 26.12.2022 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача АТ «ОТП Банк» за довіреністю Лісова В.Ю. не з`явилася. На електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просила проводи розгляд справи без участі представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обо`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 01.10.2021 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2037638924, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 54655,00 грн на придбання товару та сплату додаткових послуг банку, строком до 01.05.2023. фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних (а.с.10-24). АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором споживчого кредиту виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач, в порушення умов договору, зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 26.09.2022 утворилась заборгованість у розмірі 40059,21 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 40056,65 грн та заборгованості за відсотками 2,56 грн, що підтверджується розрахунком наданим позивачем (а.с.9). Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою частини 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти, однак свої зобов`язання за договором щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, в зв`язку з чим станом 26.09.2022 у нього виникла заборгованість в розмірі 40059,21 грн, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача на користь позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ «ОТП Банк». Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статтей 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2901548072 від 29.11.2022 (а.с.8). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, вважаю, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2481,00 грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved