Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з: - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , якій належить спадкодавцю на підставі виписки з погосподарської книги; - земельної ділянки, на якій розташований зазначений житловий будинок з надвірними спорудами, площею 0,45 га, в т. ч. присадибна ділянка 0, 23 га, яка згідно даних погосподарської книги № 4 за 2006-2010р. не приватизована. За життя спадкодавець, заповітів не складав. Також як вказано у позові, спадкоємцями першої черги, після смерті [PERSON] є: - [PERSON] та [PERSON] , дочки спадкодавця. На час відкриття спадщини, спадкодавець був зареєстрований в [ADDRESS] . Відповідач, донька померлого - [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, батьком, не проживала та не була зареєстрована в [ADDRESS] . У встановлений законом строк, відповідно до вимог ст. 1269, ст. 1270 Цивільного кодексу України, з заявою при прийняття спадщини до нотаріального органу [PERSON] не зверталась, відповідно - вважається, що спадщину після померлого, 05.01.2007 року [PERSON] , згідно вимог ст. ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України не прийняла. Позивач, яка є донькою спадкодавця, [PERSON] на час відкриття спадщини не була зареєстрована та не проживала в [ADDRESS] , однак на час відкриття спадщини, а саме з вересня 2005 року, по день смерті, [PERSON] постійно мешкав разом з донькою - позивачем, тому [PERSON] вважала себе такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України. 13.10.2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька, однак їй було відмовлено, через те, що заява про прийняття спадщини надійшла після спливу 6-ти місячного строку. На підставі вищезазначеного, представник позивача просив суд: -встановити факт того, що [PERSON] , 1965 року народження є рідною донькою, померлого [INFO] [PERSON] ; -встановити факт того, що [PERSON] , 1965 року народження, постійно проживала разом з батьком, [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , який залишився після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги визнала у повному обсязі. Також у відповідній заяві, вказала, що на час відкриття спадщини вона не була зареєстрована та не проживала зі спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, не подавала. На підставі письмових заяв представника позивача та відповідача, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.12.1965 року Старотроянівською сільрадою Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] (прописом вказано: чотирнадцяте листопада тисяча дев`ятсот шістдесят п`ятого року), в графі «батько» вказано - « [PERSON] », в графі «мати» - [PERSON] , актовий запис № 48 від 14.12.1965 року /а.с. 16/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00037157873 від 13.10.2022 року встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю вказана [PERSON] /а.с. 64-65/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 07.11.1985 року Кирничанською сільською Радою Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.11.1985 року, актовий запис № 14 від 07.11.1985 року, /а. с. 16/. З виписки із погосподарської книги за вих. № 600/12-09 від 28.09.2022 року, виданої Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що згідно погосподарської книги Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області за № 04, обліковий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Згідно довідки за вих. № 599/12-09 від 28.09.2022 року, виданої Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що на ім`я [PERSON] , [INFO] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та зареєстрований житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , площею 100 кв. м. на земельній ділянці загальною площею 0, 45 га, в тому числі присадибна ділянка 0, 23, згідно даних погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки. Земельна ділянка загальною площею 0, 45 не приватизована /а.с. 12/. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 04.10.2022 року, складеного ФОП « [PERSON] » встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] складається з: - літ. «А» - житловий будинок; - літ. «Б», «В», «Д» - сараї; - літ. «Г» - вбиральня; - № 1-6 - надвірні споруди /а.с. 9-11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.01.2007 року Виконкомом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 02 від 05.01.2007 року /а.с. 8/. Згідно довідки за вих. № 601/12-09 від 28.09.2022 року, виданої Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1979 року по момент смерті, але з 2005 року по 2007 рік за даною адресою фактично не проживав /а.с. 15/. Відповідно до довідки за вих. № 383 від 29.09.2022 року, виданої Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з 2005 року. Вона здійснювала догляд та поховання /а.с. 17/. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70305787 від 13.10.2022 року, встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрита спадкова справа № 142/2022 /а.с. 19/. Відповідно до заяви [PERSON] від 12.08.2022 року, яка надійшла до нотаріальної контори 13.10.2022 року за вх. № 303, вбачається, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] /а.с. 18/. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за вих. № 507/02-14 від 13.10.2022 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини /а. с. 20/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наданих суду доказів суд вважає доведеним факт родинних відносин, за яким [PERSON] , 1965 року народження є рідною донькою, померлого [INFO] [PERSON] , а враховуючи, що від доведення цього факту виникає право на спадкування за законом згідно ст. 1261 ЦК України, вважає з можливе задовольнити відповідну позовну вимогу. Між тим, відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян 3щодо актового запису про смерть № 00037157020 від 13.10.2022 року встановлено, що заявником щодо реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] є - [PERSON] , якій видана довідка для одержання допомоги на поховання № 02 від 05.01.2007 року /а.с. 63/. Згідно копії актового запису про укладення шлюбу № 2 від 22.01.1990 року, складеного Старотроянівською сільською Радою народних депутатів Кілійського району Одеської області встановлено, що шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 22.01.1990 року Виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у спадкодавця була дружина, яка і здійснила заходи, спрямовані на отримання свідоцтва про його смерть, отримавши перед цим в Старотроянівській сільській лікарській амбулаторії остаточне лікарське свідоцтво про смерть від 05.01.2007 р. /зворотній бік а.с. 63/. Між тим, додана представником позивача по справі в якості доказу довідка Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, зважаючи, зокрема, і на те, що позивач не є донькою дружини спадкодавця, не може з огляду на встановлені обставини та відсутність у довідці посилання на підстави для констатованого у ній факту, вважатись беззаперечним підтвердженням факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та її прийняття відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України і п.п. 3.22. п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог заявника в частині встановлення факту спільного проживання позивача разом зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини. В інакшому випадку судом би було без участі не залученої до розгляду справи [PERSON] встановлено факт того, що спадкодавець фактично проживав з позивачем по справі окремо від дружини, що мешкає за адресою місцезнаходження спадкового майна, з приводу якого заявлені позовні вимоги: [ADDRESS] , що позбавляє її права отримати частку у відповідному спадковому майні як спадкоємця за законом, який прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України /а.с. 82/. Отже, позовна вимога про встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Відповідно до п. п. 4.16 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п. п 4.19 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З досліджених доказів судом встановлено, що позивач є донькою спадкодавця, та відповідно спадкоємцем першої черги, однак з матеріалів справи також було встановлено, що окрім відповідача по справі [PERSON] - доньки спадкодавця, яка спадщину не прийняла та визнала позов, тобто не є такою що претендує на спадщину і отже, не оспорює відповідне право позивача, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкоємцем є також його дружина - [PERSON] , яка не була залучена до участі у справі в якості відповідача, у зв`язку з чим, суд приходить до необґрунтованості позову в частині визнання права власності на спадщину за позивачем.

Outcome: partial