Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , громадянка України, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] , громадянина Федеративної Республіки Німеччина, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 17.07.2020 у Ратуші муніципалітету Ерьо, м. Ерьоскьобінг, Данія, що підтверджує свідоцтво про шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні та сімейні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, кожний із них живе своїм життям. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. У зв`язку із чим подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе, тому просить розірвати шлюб. Згідно ухвали Ленінського районного суду . Миколаєва від 03.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 11), позовні вимоги підтримує, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач Клауке Франк Йоахім в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про\~відкриття провадження\~у справі,\~позовної заяви\~та доданих\~до неї\~документів шляхом\~поштового відправлення\~та на\~електронну адресу,\~а також додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про розгляд справи. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали\~справи і\~оцінивши наявні\~в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідач у справі є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, а позивач - громадянкою України, що підтверджується копіями паспортів сторін (а.с. 8, 9). Приватно - правові відносини, що склалися між сторонами, є відносинами з іноземним елементом, а тому регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право». Згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» 16.05.2013\~№ 24-754/0/4-13 передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно ст. 7 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки. Згідно із Законом України «Про правонаступництво України» та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, до якої Україна приєдналась 17.09.1992, у порядку правонаступництва застосовується двосторонній договір колишнього СРСР, а саме - Договір між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікований 28.03.1958. Статтею 23 цього Договору, передбачений порядок і підсудність для вирішення позовів про розірвання шлюбу, зокрема: у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним застосовується законодавство і в принципі компетентні суди Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент пред`явлення позову. Якщо подружжя має місце проживання на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також суди цієї Договірної Сторони. Якщо в момент порушення позову про розірвання шлюбу або про визнання шлюбу недійсним один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї, а другий на території іншої Договірної Сторони, то у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним компетентні суди обох Договірних Сторін. Суди застосовують законодавство своєї держави. Встановлено, що відповідач є громадянином Федеративної Республіки Німеччина і проживає там, а позивач є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 17). З огляду\~на викладене,\~оскільки справа\~про розірвання шлюбу розглядається судом України, в даному випадку підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2020, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстрований у Ратуші муніципалітету Ерьо, м. Ерьоскьобінг, Данія, актовий запис № 28661. Шлюбні та сімейні відносини сторін припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось з причини розбіжності характерів, втрати почуття любові та поваги один до одного, втрати взаєморозуміння. Сторони не бажають збереження сім`ї, оскільки подальше їх сумісне життя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином матеріалами справи підтверджено, що сім`я фактично розпалась, сторони примиритися не бажають і подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі\~статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved