Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 21.12.2022р., 26.01.2023р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, відзиву на позов не надав, був попереджений, що на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Представник позивачів [PERSON] , діюча від імені та в інтересах позивачів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу квартири від 22.01.2022р.; копія акту прийому-передання майна за договором купівлі-продажу від 22.01.2022р.; копія договору дарування від 06.08.2007р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.08.2007р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія довідки від 06.08.2007р. нотаріуса Ренійського районного нотаріального округу; копія домової книги. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , діючі через свого представника адвоката Златі Н.С., звернулися до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON] , зазначивши, що 22.01.2022 р. між ними та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належної відповідачу на підставі договору дарування від 06.08.2007р. за №2165 квартири [ADDRESS] за 459000 грн. 22.01.2022р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачі передали відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на квартиру, ключі від неї та саму нерухомість в натурі. У майбутньому відповідач пообіцяв позивачам укласти договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачі розпорядилися щодо догляду за квартирою, зробили там ремонт, сплачують всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачі неодноразово звертались до відповідача, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачів про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачам було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, продавець передав документи, нерухомість (квартиру) в натурі. Позивачі фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину користуються квартирою за призначенням, сплачують всі комунальні платежі, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо квартири та встановленні права на неї у позивачів, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на квартиру за позивачами.

Outcome: approved