Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

12 вересня 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача. Позивач посилається на те, що 27 січня 2022 року він уклав договір з відповідачем про надання послуг з доставки конструкцій. Відповідно до умов цього договору 27 січня 2022 року ним було сплачено 5000 грн, згодом 23 лютого 2022 року було доплачено залишок 7200 грн. Згідно пункту 3.2 договору відповідач зобов`язалася виготовити та доставити конструкції протягом 40 робочих днів післі оплати, тобто до 04 квітня 2022 року включно. Станом на день звернення до суду 12 вересня 2022 року конструкції позивач не отримав, відповідач уникає зустрічей та розмов по телефону. З моменту здійснення оплати минуло більше п`яти місяців, потреба в отриманні конструкцій відпала. Крім того у договорі порушені його права як споживача, не зазначено інформації про товар, виробника та інше. Позивач просить: - розірвати договір від 27 січня 2022 року та стягнути з відповідача сплачені за договором грошові кошти у розмірі 12\~200 грн, - стягнути з відповідача три відсотки пені за період невиконання зобов`язань за договором з 05 квітня 2022 року по 12 вересня 2022 року у розмірі 58\~560 грн, - стягнути з відповідача 5000 грн у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 11 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З тексту договору №9 від 27 січня 2022 року видно, що адреса місцезнаходження виконавця ФОП [PERSON] [ADDRESS] . За зазначеною адресою було направлено копію ухвали та позовної заяви з додатками. Поштове відправлення повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження є днем вручення судової повістки. З матеріалів справи видно, що 27 січня 2022 року у простій письмовій формі був укладений договір №9 між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] (а.с.6) За умовами договору замовник отримує, а виконавець зобов`язується виконати доставку конструкцій за розцінкою виконавця. Замовник зобов`язується оплатити та прийняти готові конструкції за умовами договору. Вартість виробів складає 12\~200 грн. В день підписання договору замовником сплачено 5000 грн, 23 лютого 2022 року сплачено залишок 7200 грн, про що є відмітки в договорі, завірені підписами сторін. Згідно пункту 3.2 договору виконавець зобов`язався виготовити і доставити конструкції протягом 40 робочих днів. Як зазначає позивач, до теперішнього часу ФОП [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором. За інформацією, наданою Павлоградським районним відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області у листі №48-9154 від 15 серпня 2022 року, заява [PERSON] за фактом вчинення протиправних дій [PERSON] від 20 червня 2022 року надійшла з Павлоградської окружної прокуратури до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрована 23 червня 2022 року до ЄО №12533. В ході проведення перевірки було встановлено, що [PERSON] виїхала за межі України. (а.с.7) Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на розірвання договору в односторонньому порядку, якщо роботу не закінчено у визначений строк. Згідно з частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Позивач зазначає у позовній заяві, що звертався до відповідача і отримав усну відмову у розірванні договору та поверненні коштів. Після чого він звернувся до суду з позовом про розірвання договору, повернення сплачених за договором коштів, стягнення пені та моральної шкоди. Оскільки законом передбачено право споживача на розірвання договору в односторонньому порядку у разі, якщо послуга не надана у визначений договором строк, а за змістом позовної заяви [PERSON] відмовився від договору у повному обсязі у зв`язку з невиконанням ФОП [PERSON] своїх зобов`язань, договір є розірваним і його розірвання рішенням суду не вимагається. Згідно з частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені за договором, а саме 12\~200 грн. Відповідно до положень частин 5, 6 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Як визначено статтею 617 Цивільного кодексу України, особа,\~яка порушила\~зобов`язання,\~звільняється від\~відповідальності за\~порушення зобов`язання,\~якщо вона\~доведе,\~що це\~порушення сталося\~внаслідок випадку\~або непереборної\~сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. За умовами договору про надання послуг №9 від 27 січня 2022 року відповідач зобов`язалася виконати замовлення протягом 40 робочих днів з дня оплати його вартості. Позивачем було повністю оплачено вартість замовлення 23 лютого 2022 року. Наступного дня 24 лютого 2022 року в Україні було запроваджено воєнний стан. Проте відповідачем не доведено, що зобов`язання за договором не було виконане саме у зв`язку з введенням воєнного стану через обставини непереборної сили (руйнування приміщень, неможливість доставки товару на певну територію, знищення майна тощо). Тому виконавець має сплатити замовнику пеню у розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення за кожний день прострочення. Три відсотки від суми 12\~200 грн складає: 12200 : 100 х 3 = 366 грн. Вартість замовлення була оплачена 23 лютого 2022 року, строк виконання зобов`язання, передбачений договором складає сорок робочих днів, тобто розраховується без урахування вихідних та святкових днів. Зазначений строк тривав з 24 лютого 2022 року по 22 квітня 2022 року включно. Тому пеня, передбачена статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів», підлягає стягненню з відповідача, починаючи з першого робочого дня після закінчення строку виконання, а саме з понеділка 25 квітня 2022 року. Договором, укладеним між сторонами, передбачено виконання зобов`язання у робочі дні, тому пеня підлягає стягненню за кожен робочий день прострочення. У період з 25 квітня 2022 року по день звернення позивача до суду 12 вересня 2022 року 101 робочий день. Розмір пені складає 366 х 101 = 36\~966 грн. Як передбачено частиною 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ Способом\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів може\~бути зокрема\~ відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 01 вересня 2020 року у справі 216/3521/16-ц, виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ФОП [PERSON] отримала від позивача [PERSON] згідно укладеного договору про надання послуг повну вартість замовлення, однак не виконала зобов`язання за договором і грошові кошти замовнику не повернула. Тобто відповідачем ФОП [PERSON] було порушено право споживача [PERSON] на належну якість обслуговування, що спричинило негативні переживання споживача, який, оплативши повністю вартість послуги з доставки конструкцій, протягом тривалого часу (більше ніж півроку) не отримав ані замовлення, ані повернення своїх коштів. Тому з урахуванням всіх обставин справи слід стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума позовних вимог, які підлягають задоволенню, складає 54\~166 грн. Мінімальний розмір судового збору за подання позову майнового характеру станом на день звернення позивача до суду складав 992 грн 40 коп.

Outcome: partial