Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що після одруження сторін стосунки між ними почали різко погіршуватись. Відповідач став більш агресивним, між сторонами регулярно почали виникати непорозуміння, які врешті призводили до сварок та конфліктів, оскільки сторони мали абсолютно різні погляди на спільне сімейне життя та побут. У травні 2021 року під час чергової сварки відповідач наніс позивачці легких тілесних ушкоджень, після чого він залишив квартиру позивачки та більше не повертався. З того часу сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, місце проживання або перебування відповідача позивачці не відомо. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників. При цьому, постановлено викликати відповідача у справі до суду шляхом направлення судової повістки, надісланої на останню відому адресу місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 березня 2021 року Тбіліською службою цивільного реєстру Агентства розвитку державних сервісів (м. Тбілісі, республіка Грузія), актовий запис № 01213001149, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] від 04.03.2021. Як зазначено у позовній заяві, дітей сторони не мають. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, сторони не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved