Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

В січні 2022 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м.\~Києва із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка розташована в м. Миколаєві. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті його батька. Однак у встановлений законом строк він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини, оскільки періодично хворів. Окрім того зазначав, що спадщина розташована в м. Миколаєві, а він з 2005 року постійно проживає в м. Києві, тому відстань між місцем його проживання і місцем розташування спадкового майна є значною. При зверненні в 2019 році до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька йому було роз`яснено, що строк для прийняття спадщини ним пропущено. Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2022 позовну заяву [PERSON] передано на розгляд Миколаївського районного суду Миколаївської області. Відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27.09.2022 цивільну справу № 753/1485/22 за позовом [PERSON] передано за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Миколаївську міську раду. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. У позовній заяві [PERSON] зазначав, що він просить суд здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.51-52), що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористався. Представник відповідача Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розгляду справи за його відсутності. Також згідно Листа від 27.01.2023 за вих.\~№ 29/01-16 повідомляє, що згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Представник третьої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, від нього 09.01.2023 на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника міської ради відповідно до положень діючого законодавства. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Згідно вимог статті\~247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №\~414, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). У відповідності до Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.11.2022 [PERSON] , [INFO] , на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка кв. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину №\~5-72 від 16.01.2009, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою (а.с. 34). Згідно Роз`яснення\~Другої миколаївської\~державної нотаріально\~контори від\~13.09.2019\~за вих.\~№ 2144/02-31,\~ [PERSON] \~до нотаріуса\~із заявою\~про прийняття\~спадщини після\~смерті [INFO] \~його батька\~ [PERSON] \~у вказаний\~строк не\~звернувся та\~вважається таким,\~що спадщину\~не прийняв\~(стаття\~1272\~ЦК України).\~Відповідно до\~Інформаційної довідки\~№ 57320281\~від 23.08.2019\~відсутня інформація\~про наявність\~спадкової справи\~після смерті\~ [PERSON] ,\~відповідно із\~заявою до\~нотаріуса ніхто\~не звертався (а.с.7). Згідно відомостей, наданих на запит суду завідувачем Другої миколаївської державної нотаріально контори Іриною Токіой, за даними\~алфавітних книг\~обліку спадкових\~справ нотаріальної\~контори спадкова\~справа після\~смерті [INFO] \~ [PERSON] відсутня (а.с. 39). Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини 1, 3 статті 13 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини 2статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина 2 статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина 2статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 2516/1356/12-ц, від 15.01.2020 у справі № 200/9984/16-ц, від 25.03.2020 у справі № 140/871/16-ц, від 30.04.2020 у справі № 352/382/18, від 30.09.2020 у справі №\~361/1953/18, від 07.10.2020 у справі № 234/17511/19. Отже, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України суду з метою встановлення кола спадкоємців за заповітом і за законом, які прийняли спадщину, необхідно у тому числі перевіряти заведену нотаріусом спадкову справу, де містяться з`ясовані нотаріусом відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження та інше. Встановлення вказаних обставин має істотне значення для формування належного суб`єктного складу учасників справи. Виходячи з аналізу ЦК України територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи та повідомлень Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався (а.с.7). Таким чином належним відповідачем по даній справі є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини Миколаївська міська рада. Миколаївська міська рада залучена до участі у даній справі в якості третьої особи за ініціативою суду (а.с.44). Позивач [PERSON] своїм правом визначити вказану особу в якості відповідача по справі не скористався. Натомість в якості співвідповідачів ним було визначено [PERSON] та Другу миколаївську державну нотаріальну контору Миколаївської області. При цьому позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] є його братом, проте жодних доказів родинних існування родинних зв`язків між ним та померлим [PERSON] , між ним та позивачем [PERSON] в матеріалах справи не міститься. Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що вказана особа із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Відповідно він не є належним відповідачем у даній справі. Щодо Другої миколаївської державної нотаріальної контори нотаріальна контора\~не є\~особою,\~прав і\~обов`язків\~яких стосується\~даний спір,\~оскільки відсутня\~її заінтересованість\~у результатах\~вирішення справи\~судом і\~реалізації ухваленого\~в ній\~рішення. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасників нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Дана позиція висловлена у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», де вказано, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Така сама позиція висловлена і в ухвалі Колегії суддів Судової палати по цивільним справам Верховного Суду України від 05.12.2007 у справі № 6- 16344св07, де зазначено, що при розгляді справ, котрі стосуються оскарження прав і обов`язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій (окрім справ за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні), нотаріуси не є особами, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість в результатах розгляду справи судом і реалізації прийнятого по ньому рішення. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору, адже вони не є учасниками правовідносин із спадкування та заінтересованими особами. Враховуючи викладене судом встановлено, що Друга миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області також не є належним відповідачем у даній справі. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Позивач у даній справі клопотань про залучення до участі у справі належного відповідача Миколаївської міської ради не заявляв. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, оскільки ним заявлено вимоги до неналежних відповідачів. При цьому, суд не надає оцінку поважності пропуску позивачем [PERSON] строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька, оскільки позов пред`явлено до неналежного складу відповідачів, відповідно будь-які висновки щодо поважності/неповажності причин пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, є передчасними. Водночас, позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з відповідними позовними вимогами до належних відповідачів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України оскільки в задоволенні позову відмовлено - судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed