Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 17.01.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, щоз травня 2022 року шлюбні відносини між сторонами припинено. Відповідачка не здійснює належний догляд за неповнолітнім сином, не відчуває відповідальності за долю дитини, не проявляє до сина материнської турботи, не приділяє йому належної уваги, ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини як мати. Після того, як залишила сина із позивачем, життям дитини не цікавиться. Дитина знаходиться на його утриманні, весь свій час він приділяє сину та робить усе для того, щоб дитина нічого не потребувала. Позивач має постійне місце роботи, отримує стабільну заробітну плату, алкогольні, наркотичні та тютюнові засоби не вживає, до кримінальної відповідальності не притягувався, просить позбавити відповідачку батьківських прав та визначити місце проживання малолітнього сина із батьком. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 13.02.2023 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 13.02.2023 позовні вимоги визнала в повному обсязі, наслідки визнання позову відомі, просила справу розглядати у її відсутність. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 13.02.2023 просить розглядати справу у відсутність представника, при винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2013, сторони уклали шлюб 20.09.2013. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.05.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 446, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . З травня 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, з цього часу проживають окремо, дитина залишилась проживати із позивачем та знаходиться на його утриманні та вихованні, що відповідачкою визнано та не підлягає додаткового доказування. Відповідно до довідки Громадської організації «Садовий кооператив «МЕЛИОРАТОР» від 16.01.2023 № 65, [PERSON] , [INFO] , працює на посаді провідного спеціаліста-бухгалтера з 01.07.2021 по теперішній час, посадовий оклад 12000 грн Згідно Консультативного висновку спеціаліста від 16.12.2022 на обліку у лікаря нарколога позивач не перебуває. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 19.12.2022 позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно з характеристикою [PERSON] , виданою Гімназією № 10 м. Ізмаїла, батько відповідально ставиться до навчання та виховання сина, підтримує постійний зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 01/21-118 від 03.02.2023 позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини. Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідачка позов та його обставини визнала, дитина проживає разом із батьком та знаходиться на повному його утриманні та вихованні, згідно висновку органу опіки та піклування є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідачки батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved