Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

У грудні 2022 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на 1/2 частку у праві власності на земельну частку (пай) розміром 3,17 в умовних кадастрових гектарах, яка належала бабі спадкодавця [PERSON] , що підтверджується відповідним сертифікатом серії РН № 339740, виданим 26 квітня 2001 року. Аналогічне свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 квітня 2008 року № 2224 на іншу 1/2 частку у праві власності на дану земельну частку (пай) було видане на ім`я іншої спадкоємиці - тітки позивача [PERSON] . Згодом позивачу стало відомо, що 20 червня 2005 року на дану земельну частку (пай) було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 461997, площею 3,2014 га для товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території села Півці Кагарлицького району Київської області. Тому, коли позивач і його сестра звернулись до Ржищівської державної нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав, то нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій через подвійне оформлення речового права на одну й ту ж земельну ділянку. Позивач, посилаючись на ст. 4, 15, 1268, 1301 ЦК України, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Ржищівською міською нотаріальною конторою Київської області 30 травня 2008 року за реєстровим номером 2223 на 1/2 частку права на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа у судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом\~ ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачкою позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання відповідачкою позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на момент спірної реєстрації) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що нотаріус - державний реєстратор прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог даної статті одним з обов`язків державного реєстратора є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, з метою недопущення подвійної державної реєстрації прав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved