Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

21 лютого 2022 року НАВС звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що наказом ректора НАВС від 23 липня 2017 року №114о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. 27 листопада 2017 року між НАВС та [PERSON] було укладено контракт № 2017/290 для здобуття освіти у ВНЗ, який здійснює підготовку поліцейських. Відповідно до умов контракту відповідач зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. З 04 серпня 2017 року по 04 серпня 2019 року відповідач перебував на державному утриманні, забезпечувався харчуванням, житлом, медичним забезпеченням, тощо. 31 липня 2019 року [PERSON] було переведено на заочну форму навчання та направлено в розпорядження Національної поліції України для подальшого проходження служби. 04 березня 2021 року на адресу позивача від ГУ НП в Дніпропетровській області надійшла інформація, що відповідача звільнено з служби за власним бажанням. У зв`язку з викладеним та на підставі умов контракту відповідач зобов`язаний сплатити кошти позивачу витрачені на його утримання у розмірі 56 847, 28 грн. Разом з тим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних від простроченої суми, що складає 1630,66 грн. та втрати від інфляції - 5 074, 23 грн. Загалом позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь кошти у розмірі 63 552, 17 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків по справі. 06 червня 2022 року позивачем було надіслано заяву з підтвердженням усунення зазначених недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2022 року матеріали справи були передані за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 25 липня 2022 року справа надійшла до даного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 212/1419/22 між суддями від 26 липня 2022 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 27 липня 2022 року. 03 серпня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копія ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] за за адресою, яка зазначена позивачем у позовній заяві: [ADDRESS] , однак конверти повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання», відповідно. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Наказом ректора НАВС від 23 липня 2017 року №114о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. 27 листопада 2017 року між НАВС та [PERSON] було укладено контракт № 2017/290 для здобуття освіти у ВНЗ, який здійснює підготовку поліцейських. Відповідно до умов контракту відповідач зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов`язані з у триманням у навчальному закладі. З 14 серпня 2017 року по 04 серпня 2019 року [PERSON] у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом з наданням комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 31 липня 2019 року№151 [PERSON] було переведено на заочну форму та направлено розпорядження Національної поліції України ГУ НП в Дніпропетровській області для подальшого проходження служби. 04 березня 2021 року на адресу позивача від ГУ НП в Дніпропетровській області надійшла інформація, що відповідача звільнено з служби за власним бажанням, відповідно до наказу ГУ НП в Дніпропетровській області № 33 від 01 лютого 2021 року. Відповідно до частини третьої статті 64 Закону України "Про вищу освіту" випускники закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства. Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь- яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 (через хворобу або у зв`язку зі скороченням штатів) частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав. крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2.3.5. контракту відповідач зобов`язувався у разі звільнення зі служби в поліції протягом 3 років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі Виконавця (НАВС). витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію». Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок відшкодування), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261. Відповідно до пунктів 3,4 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її Фактичного навчання. Згідно довідок, долучених позивачем до позовної заяви, про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, на утримання 1 курсанта, період навчання: 14.08.2017 по 04.08.2019 року, фактичні витрати, становлять 56847,28 грн., що складаються з: - 6301,01 грн. грошового забезпечення; - 26477,74 грн. продовольчого забезпечення; - 121,13 грн. медичного забезпечення; - 4475,34 грн. речового забезпечення; - 19472,064 грн. оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Пунктами 5 і 6 Порядку передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається 30-денний строк для відшкодування витрат у добровільному порядку. Особа має право на розстрочення платежу до одного року з укладенням з вищим начальним закладом, у якому вона навчалася, договору із зазначенням строків та розмірів платежів. Відповідно до довідки інспектора сектору кадрового забезпечення Криворізького відділу поліції вбачається, що під час звільнення відповідача останньому було запропоновано підписати повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ, але він відмовився. Станом на день подання позову до НАВС від [PERSON] не надходило грошових коштів для погашення заборгованості та звернень щодо добровільної сплати або розстрочення суми заборгованості. Перебіг строку прострочення відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у начальному закладі, почався з моменту спливу 30-денного терміну після звільнення зі служби. Згідно з п.п. 4.4 договору та п.8 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий начальний заклад, у якому навчалася особа. Згідно частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої-другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги НАВС про стягнення з відповідача фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням на період навчання: 14.08.2017 по 04.08.2019 року, у розмірі 56847,28 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, звертаючись із позовною заявою, позивач вказав, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, внаслідок чого у нього була наявна заборгованість в розмірі 56847, 28 грн., на яку позивачем також було здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 5074, 23 грн. та 3% річних у розмірі 1630,66 грн. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог НАВС до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 56 847, 28 грн., інфляційної складової боргу 5074,23 та трьох процентів річних -1630,66 грн. а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved