Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~06 жовтня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житлом. В своїх позовних вимогах просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком з господарсько-побутовими надвірними будівлями під [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з господарсько-побутовими надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2022 року. Відповідачі є зареєстрованими у даному будинку, але не проживають з моменту укладення договору купівлі-продажу, тобто з 21 вересня 2022 року. Звернувшись до Світловодського відділу ЦНАП з метою зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку у належному позивачу будинку, отримала відмову, оскільки [PERSON] та [PERSON] є громадянами РФ. Реєстрація відповідачів у належному позивачу будинку обмежує право у користуванні, володінні, розпорядженні. Усна домовленість про те, що відповідачі вчинять дії з зняття з реєстраційного обліку місця реєстрації у зазначеному будинку ними не виконано, а тому позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 06 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справу проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачам строк для подання відзиву. \~ \~ \~ \~Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідачі не скористалися. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилася. 01 лютого 2023 року представник позивача адвокат Деричина О.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд судові витрати віднести за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 23 грудня 2022 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 23 грудня 2022 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою до суду, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 21 вересня 2022 року та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с 6-8) Згідно довідки про склад сім`ї виданої головою квартального комітету № 15 в будинку [ADDRESS] крім власника зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .(а.с. 10) Відповідно до акту від 06 жовтня 2022 року, складеного за участю голови квартального комітету № 15 сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 21 вересня 2022 року по теперішній час. (а.с.9) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в буд. [ADDRESS] , але фактично 21 вересня 2022 року там не проживають, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідачі вважаються такими, що втратили право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житлом. За клопотанням представника позивача, судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору відносяться за рахунок позивача.

Outcome: approved