Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дитини. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дитини. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позовної вимоги вона вказала на те, що 18.07.2019 р. [PERSON] протиправно, без її згоди відлучив доньку від матері, виставивши позивачку з речами на подвір`я, не допускав до дитини. 09.12.2020 р. Суворовський районний суд м.Одеси у справі №523/19706/19 ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Звернувшись до виконавчої служби виконавчий документ було повернуто , оскільки він не передбачає застосування примусового виконання рішення. [PERSON] рішення суду не виконує, дитину приховує, дитина проживає разом з батьком. Крім того, позивач вказує на те, що в Приморському районному суді м.Одеси є справа за якою [PERSON] є обвинуваченим і кожні 60 діб обирають запобіжний захід, оскільки він не з`являється в судові засідання йому обирають запобіжний захід, стало питання про його арешт та оголошення в розшук, на підставі чого дитина може залишитися в небезпеці. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник вимогу підтримали, вказавши на те, що після набрання рішенням законної сили дитину відповідач не повернув, примусово виконати рішення через виконавчу службу вона не може , тому виникла необхідність звернутися до суду . \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся за зареєстрованою адресою проживання, кур`єрське повідомлення повернулося з відміткою про відмову в отриманні позову. \~ \~ \~ \~02.02.2023 р від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, та повідомив, що копію позову не отримував. Крім того, зазначив, що позивач ввела суд в оману подавши позов не за місцем його проживання, на підтвердження надав акт обстеження умов проживання від 09.04.2021 р. за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд звертає увагу на вимоги ч.1 ст.162 СК України, яка визначає, що суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Отже, зміст даної норми також вказує на необхідність швидкого розгляду справи. Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи судом встановлено, що 09 грудня 2020 р.\~ Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/19706/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, ухвалено рішення. Позовні вимоги \~\~ [PERSON] задоволено, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , спільно з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Дане рішення набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року. \~ \~ \~ \~Судами було встановлено, що 19 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, [INFO] у сторін по справі народилася донька, [PERSON] . У відповідності до вимог ч.4 ст.81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Також Суворовським районним судом м.Одеси в ході розгляду вказаної справи встановлено, що у липні 2019р. між сторонами виникла спірна ситуація з приводу виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дочки , а саме відповідач фактично усунув позивачку від виховання та годування дитини. З цього приводу, позивачка зверталася до правоохоронних органів, органів опіки та піклування, служб у справах дітей, Уповноваженого Президента України з прав дитини, а також до громадських організацій, які сприяють захисту прав матері та дітей. Однак з вересня 2019 року сторони прийшли до порозуміння, та відновили подружні відносини, та з цього часу почали спільно проживати та виховувати малолітню дочку. У грудні 2019р. відповідач спільно з малолітньою дитиною без згоди позивачки виїхав в невідомому напрямку. Позивачка одразу зателефонувала відповідачу, з метою встановлення місця знаходження дитини, писала йому письмові повідомлення, але відповідач взагалі відмовився їй щось повідомляти. Судом встановлено, що Позивачка неодноразово зверталась до поліції щодо дій відповідача, про що свідчать Талони повідомлення № 67 від 19.07.2019 року, талон- повідомлення №68 від 22.07.2019 року, талон-повідомлення № 66 від 18.07.2019 року, талон - повідомлення №009947 від 15.12.2019 року. \~ \~ \~ \~З метою примусового виконання рішення суду у справі №523/19706/19 позивач звернулася до Другого Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), однак виконавчий документ не прийнято до виконання через те, що рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання. \~ \~ \~ \~Як вбачачається з акту обстеження умов проживання від 20.04.2021 р., дитина [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно з нормами ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~вимог ч.1\~ст.\~162\~СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. \~ \~ \~ \~У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимога позивачки є цілком обгрунтованою, оскільки батько не повертає дитину матері, тоді як рішенням суду, яке набрало законної сили, визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. Згідно з\~вимогами ч.1\~ст.430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. \~ \~ \~ \~Отже, в порядку виконання даного рішення є необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини. \~ \~ \~ \~Виходячи із вимоги ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 1073,60 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved