Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася до суду з позовом до ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" (далі - відповідач), у якому просила: - витребувати від відповідача на користь позивача земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області; - витребувати від відповідача на користь позивача земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області; - скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - запис про право оренди земельної ділянки №38304676 від 18.09.2020, орган, що здійснив державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) - Щасливська сільська рада Вінницької області, щодо права оренди ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082), яка розташована на території Зозівської сільської ради Вінницької області; - скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - запис про право оренди земельної ділянки №24749620 від 02.02.2018; орган, що здійснив державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) - Липовецька районна державна адміністрація, щодо права оренди ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» (раніше - ТОВ «Концер «Сімекс-Агро»,) на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083), яка розташована на території Зозівської сільської ради Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082), а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083), які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. 05.01.2010 позивач з ТОВ «Концерн «Сімекс Агро», правонаступником якого є відповідач договорів оренди землі не укладала, що підтверджується постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2020 по справі №136/1924/17. Суди у даній справі встановили, що згідно Висновку №007/18 почеркознавчої експертизи від 21.06.2018, підписи від імені позивача - [PERSON] у графі «Орендодавець»; акті прийому-передачі об`єкту оренди та на останній сторінці договору оренди землі №379 від 05.01.2010, у графі «Орендодавець»; акті прийому-передачі об`єкту оренди та на останній сторінці договору оренди землі №184 від 05.01.2010, виконані не [PERSON] , а іншою особою зі значно більш розвинутою почерковою навичкою. У зв`язку з цим Верховний суд зробив висновок, що за таких обставин договір оренди землі №379 від 05.01.2010 та договір оренди землі №184 від 05.01.2010 є неукладеними і не можуть визнаватися недійсними. Суд відмовив в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» про визнання недійсним договору оренди землі №379 від 05.01.2010 та договору оренди землі №184 від 05.01.2010, оскільки позивач обрала неефективний спосіб захисту. У вересні 2020 року позивач направила відповідачу вимогу про повернення земельних ділянок, яку було проігноровано. Отже, відповідач TOB «ТАС АГРО ЗАХІД» як правонаступник ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» не має прав на володіння і користування спірними земельними ділянками,а тому спірні земельні ділянки позивача належить витребувати у відповідача. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Позивач, через свого представника, подала заяву про забезпечення позову та клопотання про звільнення її від сплати судового збору. Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 09.10.2020 задоволено клопотання позивача про звільнення позивача від сплати судового збору. Однак відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Відповідач подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами. Відповідач стверджує, що дійсно позивач з ТОВ «Концерн «Сімекс Агро», правонаступником якого є відповідач, уклали договір оренди землі №379 від 05.01.2010 та договір оренди землі №184 від 05.01.2010. Відповідач вказує на необґрунтованість позовних вимог, оскільки ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" є законним користувачем спірних земельних ділянок, а позивач впродовж усього часу користування орендарем земельними ділянками отримувала орендну плату (грошовій та натуральній формах), що свідчить про погодження умов на яких товариство використовує земельні ділянки. Крім того, волевиявлення позивача на укладення оспорюваних правочинів підтверджується її підписами, що свідчить про безпідставність позовних вимог, також при формуванні договорів позивачем було надано копії паспорта та правовстановлюючих документів. Разом з тим, судово-почеркознавча експертиза №007/18 від 21.06.2018 проведена з порушенням чинного законодавства, оскільки виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних експертиз, до яких відноситься почеркознавча експертиза. Відповідач вважає позов безпідставним і таким який задоволенню не підлягає. Викладені обставини слугували підставою для заперечення проти позову. Позивач відповіді на відзив не подала. Відповідач, через свого представника, подав клопотання про витребування примірники оскаржуваних договорів оренди та клопотання про призначення судово-почеркознавчих експертиз таких договорів, запропонував питання експертам. Ухвалою суду від 18.01.2021, на задоволення клопотання відповідача призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України поставлено відповідні питання. Також, витребувано від Вінницької філії ДП Центру ДЗК екземпляри спірних договорів оренди землі, які направлено експертній установі, а на час проведення експертизи провадження зупинено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 03.03.2021, вищевказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою суду від 12.04.2021 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 31.05.2021, на задоволення клопотання експерта, долучено до матеріалів справи експериментальні зразки підписів позивача та витребувано вільні й умовно вільні зразки її підпису. Ухвалою суду від 21.02.2022 визначено експерту про те, що експертизу слід проводити за наявними у справі порівняльними зразками підписів, які визначені судом, а на час проведення експертизи провадження зупинено. Ухвалою суду від 20.04.2022 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 10.05.2022, на задоволення клопотання експерта та представників сторін було визначено експерту об`єкти дослідження, витребувано від Липовецького районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи №136/1924/17 де знаходяться порівняльні зразки її підписів та почерку позивача, повторно направлено ухвалу суду від 18.01.2021 до Вінницької філії ДП Центру ДЗК, а судове засідання відкладено. Ухвалою суду від 25.05.2022, на задоволення заяви представника відповідача, визначено експерту об`єкти дослідження та порівняльні матеріали, а на час проведення експертизи провадження зупинено. Ухвалою суду від 05.09.2022, у зв`язку з надходженням висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України а провадження у справі поновлено. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.10.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання з розгляду справи по суті позивач та представники сторін не з`явились, однак останні у своїх заявах просили суд про розгляд справи за їх відсутності, стороною позивача позов підтримано, а стороною відповідача заперечено, щодо задоволення позовних вимог. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявних у матеріалах справи державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД №363598 від 14.02.2007 та серії ЯД №802231 від 23.09.2005 позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082), а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083), які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. 05.01.2010 від імені позивача з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є відповідач, укладено договір оренди землі №379, строком на 20 років, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083). Зазначений договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.01.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №041004400108. Крім того, 05.01.2010 від імені позивача з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є відповідач, укладено договір оренди землі №184, строком на 20 років, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082). Зазначений договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №041004400134. Однак, як стверджує позивач, вищевказаних договорів вона не підписувала, а тому за відсутності вільного волевиявлення позивача такі договори оренди землі є недійсними і слід усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками шляхом їх витребування у відповідача та скасування рішення державного реєстратора. 22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" на ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити незмінні. Представник відповідача, вказує на те, що оскільки позивач отримувала орендну плату, то це свідчить, що при укладені правочинів де сторони погодили всі їх істотні умови. Раніше позивач намагалася через суд визнати вищевказані договори оренди землі недійсними. За постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2020 по справі №136/1924/17 було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» про визнання недійсним договору оренди землі №379 від 05.01.2010 та договору оренди землі №184 від 05.01.2010, оскільки позивач обрала неефективний спосіб захисту. Разом з тим, суди у даній справі встановили, що згідно Висновку №007/18 почеркознавчої експертизи від 21.06.2018, підписи від імені позивача - [PERSON] у графі «Орендодавець»; акті прийому-передачі об`єкту оренди та на останній сторінці договору оренди землі №379 від 05.01.2010, у графі «Орендодавець»; акті прийому-передачі об`єкту оренди та на останній сторінці договору оренди землі №184 від 05.01.2010, виконані не позивачем - [PERSON] , а іншою особою зі значно більш розвинутою почерковою навичкою. Крім того, у цій справі, на задоволення клопотання відповідача, судом було призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України поставлено відповідні питання: - Чи виконаний підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі №379 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400108 від 08.11.2010, [PERSON] чи іншою особою? - Чи виконаний підпис в графі «Орендодавець» в Акті приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди землі №379 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400108 від 08.11.2010, [PERSON] чи іншою особою? - Чи виконаний підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі №184 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400134 від 08.11.2010, [PERSON] чи іншою особою? - Чи виконаний підпис в графі «Орендодавець» в Акті приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди землі №184 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400134 від 08.11.2010, [PERSON] чи іншою особою? Відповідно до висновку експертів Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-22/8210-ПЧ від 01.08.2022 встановлено, що підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі №379 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400108 від 08.11.2010, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» в Акті приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди землі №379 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400108 від 08.11.2010, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі №184 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400134 від 08.11.2010, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» в Акті приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди землі №184 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400134 від 08.11.2010, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). В силу вимог ч.ч. 1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено в ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.ч. 2-3 ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України , а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України , так і у ст.ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Коли ж сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Судом було встановлено, що згідно з державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД №363598 від 14.02.2007 та серії ЯД №802231 від 23.09.2005 позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082), а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083), які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. 05.01.2010 від імені позивача з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є відповідач, укладено договір оренди землі №379, строком на 20 років, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083). Зазначений договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.01.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №041004400108. Крім того, 05.01.2010 від імені позивача з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є відповідач, укладено договір оренди землі №184, строком на 20 років, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082). Зазначений договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.11.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №041004400134. Однак, як стверджує позивач, вищевказаних договорів вона не підписувала. Раніше позивач намагалася через суд визнати вищевказані договори оренди землі недійсними, справа №136/1924/17, яка дійшла до Верховного Суду. Разом з тим, суди у даній справі встановили, що згідно висновку №007/18 почеркознавчої експертизи від 21.06.2018, підписи від імені позивача - [PERSON] у графі «Орендодавець»; акті прийому-передачі об`єкту оренди та на останній сторінці договору оренди землі №379 від 05.01.2010, у графі «Орендодавець»; акті прийому-передачі об`єкту оренди та на останній сторінці договору оренди землі №184 від 05.01.2010, виконані не позивачем - [PERSON] , а іншою особою зі значно більш розвинутою почерковою навичкою. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, хоча за постановою Верховного суду від 19.08.2020 по справі №136/1924/17 було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» про визнання недійсним договору оренди землі №379 від 05.01.2010 та договору оренди землі №184 від 05.01.2010, оскільки позивач обрала неефективний спосіб захисту, проте суд не піддав сумніву висновок №007/18 почеркознавчої експертизи від 21.06.2018. Крім того, на задоволення клопотання відповідача призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України поставлено відповідні питання. Так, відповідно до висновку експертів Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-22/8210-ПЧ від 01.08.2022 встановлено, що підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі №379 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК», за №041004400108 від 08.11.2010, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» в Акті приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди землі №379 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400108 від 08.11.2010, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі №184 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400134 від 08.11.2010, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» в Акті приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди землі №184 від 05.01.2010, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», що зареєстровано в у Вінницькій філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», за №041004400134 від 08.11.2010, виконаний не позивачем - [PERSON] , а іншою особою. Як вбачається, з вищевказаних висновків, вони не містили будь-яких тверджень чи посилань експертів щодо невідповідної якості чи недостатньої кількості наданого для проведення експертизи матеріалу, що могло поставити під сумнів правильність виконання експертиз. Крім того, з матеріалів справ вбачається, що для проведення судово-почеркознавчих експертиз, експертам було надано оригінали об`єктів дослідження, а у якості зразків почерку та підпису позивача для порівняльного дослідження було надано оригінали документів з підписами та почерком позивача. Отже, експерти, дотримуючись вимог Інструкції провів дослідження на підставі оригіналу об`єкта дослідження, використовуючи для порівняльного дослідження оригінали документів, на яких містився підпис позивача. Крім того, експертами надано вичерпну відповідь на поставлене судом питання і суду зрозуміло висновок експертів, який є чіткими та конкретним, а тому суд вважає такі висновки належними та допустимими доказами у цій справі. Суд зауважує про неприйнятність доводів представника відповідача про те, що з моменту укладення спірних договорів оренди землі, відповідачем належним чином виконуються свої зобов`язання, а позивач протягом всього часу отримувала орендну плату, й тим самим приймала від відповідача виконання умов оспорюваних правочинів. Однак, прийняття таких умов не може свідчити про укладення правочину щодо оренди земельної ділянки і його дійсність та відповідність вимогам ст. 203 ЦК України. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд зауважує, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, встановивши, що спірні договори оренди позивачем не підписувалися, тобто не є укладеними суд вбачає, що власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельними ділянками, спростовуючи факт укладення правочинів у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням землі. Отже, обґрунтованими є позовні вимоги про витребування від відповідача на користь позивача земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082), та площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083), які розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Разом з тим, скасування рішення про державну реєстрацію певних речових прав, запису про їх реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є способом захисту права позивача на спірну земельну ділянку від його порушення іншою особою, за якою зареєстроване право щодо оренди. Крім того, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, наразі, серед способів судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, обґрунтованими є позовні вимоги про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - запис про право оренди земельної ділянки №38304676 від 18.09.2020, орган, що здійснив державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) - Щасливська сільська рада Вінницької області, щодо права оренди ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3987 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0082), яка розташована на території Зозівської сільської ради Вінницької області та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - запис про право оренди земельної ділянки №24749620 від 02.02.2018; орган, що здійснив державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) - Липовецька районна державна адміністрація, щодо права оренди ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» (раніше - ТОВ «Концер «СІМЕКС-АГРО») на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2764 га (кадастровий номер 0522281400:03:000:0083), яка розташована на території Зозівської сільської ради Вінницької області. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки підставами позову є не підписання позивачем спірних договорів оренди, що свідчить про відсутність волевиявлення на укладення договорів на вказаних у них умовах, що було підтверджено в ході судового розгляду, а тому права позивача щодо вказаних земельних ділянок підлягають захисту. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення судових витрат зі сплати судового збору керується Главою 8 ЦПК України, а тому вважає, що оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 2585,48 грн. Разом з тим, у позовній заяві представник позивача наводив попередній розрахунок сум витрат позивача на правову допомогу, однак документів на підтвердження таких витрат суду не надано.

Outcome: approved