Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 13.01.2023 представник АТ КБ «ПриватБанк» Балагурак В.В., яка діє на підставі довіреності №5579-К-Н-О від 24.11.2020, звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 14.08.2012 між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 грн. [INFO] [PERSON] помер. 01.06.2022 позивачем надіслано претензію спадкоємцю позичальника [PERSON] , згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, однак борг не погашено. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 14.08.2012 становить - 7943,55 грн. Вимогами позову представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7943,55 грн. за кредитним договором № б/н від 14.08.2012, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 25 січня 2023 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позов, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що банком спотворено відповідь Малинської державної нотаріальної контори щодо того, що спадкоємці померлого позичальника до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа була заведена на підстав претензії АТ КБ «Приватбанк». Насправді, в повідомленні нотаріуса вказано, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] заведена у Малинській державній нотаріальній конторі. Відповідачем протягом шести місяців з часу відкриття спадщини була подана заява про відмову від її прийняття. Вимога кредитора спадкодавця до [PERSON] не підлягає задоволенню. Відповідач вимогами відзиву просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю. Явка сторін по справі: Позивач в судове засідання не з`явився. 08.02.2023 представником позивача Барановським О.М., який діє на підставі довіреності №6414-К-О від 04.08.2021, подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 25.01.2023 до суду подано заяву представника відповідача Загалко Любові Володимирівни, яка діє на підставі довіреності від 23.06.2021, посвідченої державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., зареєстрованої в реєстрі за №1-616, про розгляд справи без участі [PERSON] . Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за безпідставністю з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що згідно п. 2 Статуту акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (нова редакція), погодженого Національним Банком України 06.09.2019, правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» є акціонерний банк комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.78-79). 14.08.2012 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору (а.с.30). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а Позичальнику надано у користування кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до вересня 2016 року, № [NUMBER] терміном дії до червня 2018 року, № [NUMBER] терміном дії до червня 2022 року (а.с.60). По картці № [NUMBER] кредитний ліміт становив 8000 грн., що підтверджується довідкою за підписом керівника напрямку операційного обслуговування (а.с.29). З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається що за період з 12.02.2013 року по 06.10.2022, [PERSON] користувався вказаними картками, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату в торгівельних точках, поповнював мобільний телефон, здійснював переказ з картки тощо (а.с.22-28). Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.08.2012, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 7943,55 грн. (а.с.10-21). [INFO] в м. Коростень Житомирської області помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.66). 26 січня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Малинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора №SAMDN52000075586946 щодо включення кредиторських вимог в спадкову масу померлого [PERSON] та повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком в розмірі 7943,55 грн.(а.с.69). Згідно відповіді завідувача Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О. №02-14/149 від 17.02.2022, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена в Малинській державній нотаріальній конторі (а.с.70). 25.02.2022 позивач звернувся до [PERSON] з листом-претензією № SAMDN52000075586946 як до спадкоємця позичальника з вимогою щодо погашення боргу (а.с.71). Відповідачем на обґрунтування заперечень відносно позовних вимог, долучено відповідь державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори Ходаківської Л. №02-14/58 від 24.01.2023, згідно якої зазначено, що в Малинській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №285/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , згідно поданих заяв про відмову від прийняття спадщини від матері померлого - [PERSON] , та батька померлого - [PERSON] . Станом на 24.01.2023 інших спадкоємців, які претендують на спадщину та звернулися до нотаріальної контори - немає (а.с.94). Згідно відповіді завідувача сектору ведення реєстру Малинської міської ради Грищенко К. за №67 від 01.02.2023, витребуваної судом за клопотанням позивача, в реєстрі громади містяться відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Станом на 03.09.2021 за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.97). Окрім цього, за клопотанням представника позивача, ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 16 січня 2023 року витребувано у Малинській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] . На виконання ухвали до суду надійшла копія спадкової справи №285/2021 до майна померлого [PERSON] , згідно якої встановлено, що батьками померлого - [PERSON] та [PERSON] подано заяви від 06.10.2021 про відмову від прийняття спадщини після смерті сина. Інші заяви в матеріалах справи відсутні (а.с.99-108). Мотиви та застосовані норми права. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Тлумачення ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Згідно з ст. 1282 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі №615/473/20 зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного ст.1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна». При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 жовтня 2022 року в справі №336/437/21. Позивачем підтверджено розмір заборгованості позичальника [PERSON] на день відкриття спадщини, дотримання строку звернення з вимогою до спадкоємців боржника. Однак, з звертаючись з позовом до [PERSON] , як до спадкоємця [PERSON] , позивач мав довести, що саме відповідач є спадкоємцем майна померлого. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач відмовився від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини ним не відкликана, а тому вимоги позову пред`явлені до [PERSON] безпідставні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed