Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

16.08.2022 позивачі звернулися до суду з позовом до Приватного підприємства «Інтер-Пасс-Авто» про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] в розмірі 565000 грн. 00 коп., [PERSON] в розмірі 565000 грн. 00 коп. та [PERSON] в розмірі 600000 грн. 00 коп. Представник позивачів подала заяву про розгляд справи без її участі, протии заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю сідлового тягача «DAF FT XF 150.460», реєстраційний номер [NUMBER] , у зчепленні з напівпричепом «Humbaur Has 2006», реєстраційний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] , а також мікроавтобуса «Mersedes-Benz 313 CDI», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП загинув [PERSON] , який був батьком [PERSON] та [PERSON] та чоловіком [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 24,28) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 33). Позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують, що перебували із батьком у теплих гарних відносинах. Втрата батька значною мірою вплинула на їх емоційний стан, чим завдано моральної шкоди, яку позивачі оцінюють в 565 000 грн. кожній і просить стягнути з відповідача як працедавця особи, винній в ДТП і загибелі батька. Позивач [PERSON] перебувала в шлюбі понад 34 роки. Внаслідок загибелі чоловіка вона залишилася одинокою особою, без його турботи, підтримки та допомоги. Через втрату близької людини вона відчуває сильні душевні страждання, чим завдано моральної шкоди, яку оцінює в 600 000 грн і просить стягнути з відповідача як працедавця особи, винній в ДТП і загибелі чоловіка. Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як випливає з матеріалів справи (а.с. 10-18), за фактом ДТП, що спричинила загибель людей, в тому числі й батька та чоловіка позивачів, у відношенні [PERSON] розпочато кримінальне провадження № 12021270000000571 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України. На момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем і виконував роботу водія автотранспортних засобів; за ним було закріплено автопоїзд «DAF», реєстраційні номери [NUMBER] / [NUMBER] (а.с. 34,35.). З урахуванням вищевикладеного та відсутності в справі беззаперечних доказів відсутності вини [PERSON] у ДТП, завдана позивачам загибеллю батька та чоловіка моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача як працедавця особи, яка завдала цієї шкоди. Згідно з п.9. ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд, враховуючи глибину та тривалість завданих позивачам душевних страждань і наявність вимушених змін у їхньому житті, а також потребу докладати додаткових зусиль для її організації через втрату чоловіка та батька, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією завданої позивачам моральної шкоди грошову компенсацію в сумі 50 000 грн. кожному, оскільки позивачі мають право також на стягнення страхового відшкодування, проте доказів звернення та отримання страхової виплати останні суду не подавали. За таких обставин, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. При звернення до суду позивачі не надали доказів понесення витрат на правничу допомогу адвоката, а під час розгляду справи по суті представник позивачів не подавала таких документів, що підтверджують оплату правничої допомоги адвоката. Тому відсутні підстави для відшкодування позивачам витрат на правничу допомогу адвоката попередня сума яких визначена в позовній заяві. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 2977 грн 20 коп (992,40 х 3=2977,20).

Outcome: partial