Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому вказала, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу. В будинку також зареєстровані - колишній чоловік позивача [PERSON] , [INFO] , який фактично не проживає в ньому, донька - [PERSON] [INFO] , зареєстрована з 27.09.2011 року та син - [PERSON] [INFO] , зареєстрований з 15.10.2011 року. [PERSON] не проживає в житловому будинку понад 5 років та шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суду не надав. Крім того, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву. Так, згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та враховуючи положення ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення. Судом установлено, що відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 вересня 2011 року ВРН 276546, ВРН 276545 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 грудня 2011 року, позивачам на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України,- кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Відповідно Акту обстеження на предмет проживання від 30 листопада 2022 року та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28 листопада 2022 року № 219, [PERSON] , зареєстрований, але фактично не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ст. 391 ЦК України- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що в задоволенні позовної заяви позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації слід відмовити, оскільки позивачем до позовної заяви не надано доказів відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS] , понад рік. Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed