Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Фольцваген Таурег, 2012 р. випуску, кузов № [NUMBER] , шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 50003614 від 27.03.2012 р. в розмірі 580384,12 гривень, що складається з основної заборгованості зі сплати кредиту в розмірі 408063,80 гривень, штрафних санкцій в розмірі 94183,07 гривень, пені в розмірі 3765,53 гривень, 3% річних в розмірі 11853,69 гривень, інфляційних втрат в розмірі 5442,82 гривні, збитків в розмірі 57075,21 гривень, а також стягнення судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.03.2012 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 50003614, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 260184,05 гривень, що еквівалентно на дату укладання Договору 32401,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Фольцваген Таурег, 2012 р. випуску, кузов № [NUMBER] , а відповідач зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути Кредит у повному обсязі, сплатити проценти за використання Кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до п.1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід`ємну частину Договору, відповідач зобов`язалась здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі. В забезпечення виконання зобов`язання між сторонами був укладений Договір застави № 500035614 від 29.03.2012 р., відповідно до якого для забезпечення виконання зобов`язань за Договором відповідачем було передано в заставу транспортний засіб Фольцваген Таурег, 2012 р. випуску, кузов № [NUMBER] . Відповідно до п.3.2.1 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць, Позивач має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору. Позивач посилається на те, що позичальник належним чином не виконала свої зобов`язання за Кредитним договором та не сплатила кредитні платежі за квітень, травень 2015 р. Відповідачу надіслана вимога про дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги, яка не була виконана. Вимога отримана відповідачем 06.06.2012 р. Позивач посилається на те, що станом на 22.07.2016 р. розмір заборгованості за Кредитним договором становить 341559,52 гривні. Також позивач зазначає про обов`язок відповідача сплатити нараховані відсотки згідно з п.2.4 Кредитного договору за користування кредитом, які за період 07.07.2015 р. по 22.07.2016 р. становлять 35880,83 гривні, штраф відповідно до п.8.2 Кредитного договору в розмірі 52036,81 гривня, штраф відповідно до п.8.3 договору за кожне порушення умов договору в розмірі 3118,65 гривень, штраф відповідно до п.8.4 Договору в розмірі 39027,61 гривня, пеню відповідно до п.8.1 Договору в розмірі 3765,53 гривні за період з 16.04.2015 р. по 22.07.2016 р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням 3% річних за період з 16.04.2015 р. по 22.07.2016 р. в розмірі 11853,69 гривень та інфляційні втрати за Договором в сумі 5442,82 гривні, а також понесені збитки в зв`язку з неналежним виконання договору у вигляді сплати страхових платежів на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в розмірі 40796,80 гривень з врахування податку на додану вартість,а також сплати на користь ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» в сумі 8119,05 гривень. Загальна сума заборгованості становить 580384,12 гривень. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу шляхом звернення стягнення на предмет застави. 02.09.2016 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 15.03.2018 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, зазначаючи на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за Кредитним договором не є належним доказом на підтвердження розміру суми боргу, оскільки не містить періодів нарахування заборгованості, розміру здійснених платежів, залишку заборгованості за кожен період. Відповідач посилається на невірний розрахунок відсотків за користування кредитом, а також звертає увагу суду на подвійне притягнення до цивільної відповідальності у вигляді сплати штрафу та пені. 11.05.2018 р. відповідно до розпорядження керівника апарату суду №786 від 11.05.2018 р. та протоколу автоматизованого розподілу цивільна справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О. 22.08.2018 р. позивачем подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 50003614 від 27.03.2012 р. в розмірі 752711,29 гривень, що складається з основної заборгованості зі сплати кредиту в розмірі 517806,63 гривень, штрафних санкцій в розмірі 94183,07 гривень, пені в розмірі 9974,12 гривень, 3% річних в розмірі 37045,06 гривень, інфляційних втрат в розмірі 11308,78 гривні, збитків в розмірі 82393,63 гривень, а також судові витрат у справі, що складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 11290,67 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 12000 гривень. 04.07.2018 р. відповідачем подано відзив на заяву про зміну предмету позову, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з його необґрунтованості та недоведеністю розміру заборгованості, а також просить застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій. 23.07.2021 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, просила врахувати надані додаткові письмові пояснення вд 26.04.2021 р., посилаючись на невірне визначення позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту, неправомірне нарахування процентів після закінчення строків кредитування, пропуск позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій, а також необґрунтованість позовних вимог про відшкодування збитків. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 50003614, відповідно до умов якого Позичальник отримала кредит в сумі 260184,05 гривень, що еквівалентно 32401,50 доларів США, з процентною ставкою 9,9% річних, на придбання автомобіля строком на 60 місяців. Відповідно до п 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. В подальшому, Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент встановлення рахунка обмінного курсу банку. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником. Пунктом 1.3.2 Кредитного договору встановлено, що компанія має право вимагати, щоб платежі у погашення Кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 дні до дати виставлення рахунку) іншого банку (Національно Банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного в Договорі. Сторони погодились, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд Компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії Кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода Позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо такої зміни за 7 робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений. Згідно з п. 2.3. загальних умов кредитування визначено, що графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс. Тому, якщо трьохмісячна ставка EURIBOR\збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання кредиту більше, ніж на 0,25% пункти, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту на дату виставлення рахунка. У цьому випадку компанія готує новий графік погашення кредиту та направляє його позичальнику. Новий розмір платежів вступає в силу на 16-й календарний день з дня надіслання повідомлення та нового графіка погашення кредиту на адресу позичальника і не потребують підписання або іншого узгодження позичальником (п. 2.3.1. загальних умов кредитування). Відповідно до п. 1.6. Загальних умов кредитування зобов`язання Відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором року були забезпечені Договором застави № 500035614 від 29.03.2012 р., відповідно до якого для забезпечення виконання зобов`язань за Договором відповідачем було передано в заставу транспортний засіб Фольцваген Таурег, 2012 р. випустку, кузов № [NUMBER] . Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов Сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється Відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця. Відповідно до п.3.2.1 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць, Позивач має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору. Сторони також погодили, що відповідно до п.8.1 Загальних умов кредитування, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Згідно з п.8.2 договору, укладеного між сторонами у разі порушення відповідачем терміну повернення Кредиту, визначеного у ст.3.3, за винятком умови порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в ст.3.2.1, Відповідач сплачує Позивачу штраф в розмірі 20% від суми Кредиту. Відповідно до п.8.3 Загальних умов кредитування ТОВ «Порше Мобіліті» має право направити позичальнику перший лист щодо сплати штрафу у розмірі еквівалента 20 доларів США за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4. Якщо Позичальник у розумний строк після направлення першого листа продовжує порушувати вказані статті, Товариство направляє другий лист. У такому випадку штраф за порушення Позичальником складатиме еквівалент 25 доларів США. Якщо позичальник у розумний строк після направлення другого листа продовжує порушувати вказані статті, Кредитор має право направити третій лист і у такому випадку штраф за порушення умов договору становитиме 30 доларів США. Крім того, умовами кредитування передбачено, що у випадку порушення Відповідачем вимог п.5.5 Договору, включаючи, але не обмежуючись випадками несплати Відповідачем сум страхових платежів на користь страхової компанії у строки. Обумовлені договором страхування, Відповідач сплачує на вимогу Позивача штраф в розмірі 15% від суми Кредиту (п.8.4). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за Кредитним договором, та не сплатила кредитні платежі за квітень, травень 2015 р. Відповідачу надіслана вимога про дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги, яка була отримана відповідачем 06.06.2015 р. Тобто, строк кредитування закінчився 06.07.2015 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості становить 752711,29 гривень, що складається з основної заборгованості зі сплати кредиту в розмірі 517806,63 гривень, штрафних санкцій в розмірі 94183,07 гривень, пені в розмірі 9974,12 гривень, 3% річних в розмірі 37045,06 гривень, інфляційних втрат в розмірі 11308,78 гривні, збитків в розмірі 82393,63 гривень. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Звертаючись до суду з позовом позивач визначив розмір заборгованості за тіло кредиту в сумі 369589,15 гривень, що становить еквівалент 13767,01 доларів США, що визначений станом на 31.07.2018 р. ( на момент подання заяви про зміну предмету позову) за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» та несплачені платежі за квітень, травень 2015 р. в розмірі 30623,45 гривень. В силу положень п.1.3.1 Кредитного договору Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку (згідно договору ПАТ «Креді Агріколь Банк»), до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; для розрахунку використовується обмінний курс, дійсний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку. Відповідно до матеріалів справи в зв`язку з порушенням виконання позичальником своїх зобов`язань ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало 28.05.2015 р. вимогу про дострокове погашення заборгованості, зазначивши, що сума боргу за кредитом на день виставлення рахунку становить 298399,94 гривні. При визначенні розміру заборгованості за кредитом при зверненні до суду позивач застосував курс іноземної валюти на момент подання заяви про зміну предмету позову, що не узгоджується з положеннями п.1.3 Кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 298399,94 гривень, що була визначена Товариством на день пред`явлення вимоги про дострокове погашення суми боргу (28.05.2015 р.). Вимоги позивача щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з наведеного позивачем розрахунку, останній просить стягнути з відповідача суму нарахованих відсотків в розмірі 117594,03 гривні, яка визначена за період з 01.06.2015 р. по 31.07.2018 р. Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється зі спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс 18) та в постанові від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18). Відповідно до пункту 3.2 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 27 березня 2012 року №50003614, ТОВ «Порше Мобіліті» має право визнати термін повернення таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання договору, зокрема, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць. Позичальник зобов`язаний повернути товариству у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення розраховується товариством і вказується у повідомленні) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником, Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримане, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення (пункт 3.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору). Як встановлено судом вимога про дострокове повернення кредиту направлена Позичальнику 28.05.2015 р., з огляду на що, строк повернення кредиту вважається таким, що настав, 06 липня 2015 року. Тобто ТОВ «Порше Мобіліті», направивши таку вимогу Позичальнику, шило строк виконання зобов`язання, після настання якого нарахування льотків за користування кредитом повинно було припинитися, з огляду на що, нарахування відсотків за користування кредитом обмежується строком до 06 липня 2015 року. Аналогічні висновки містяться у Постанові Верховного суду від 11 листопада 2020 року по справі №759/16659/15-ц, у Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі №756/6767/17. В п. 2.1. Кредитного договору зазначено, що за використання Кредиту у межах встановленого терміну кредитування Відповідач сплачує Позивачу за процентною ставкою, визначеною у Кредитному договорі. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом 30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми Кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіку погашення. Враховуючи, що сума неповернутого кредиту як визначено судом становить 298399,94 гривні, суму нарахованих відсотків за період з 01.06.2015 р. по 06.07.2015 р. (дата для дострокового повернення кредиту) складає 2954,16 гривень. Крім того, з огляду на положення ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню сума 3% річних в зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за Кредитним договором за період з 16.04.2015 р. по 31.07.2018 р., виходячи із суми заборгованості за кредитом 298399,94 гривні,в розмірі 30485,90 гривень. Проведений відповідачем розрахунок 3% річних, зазначений в письмових додаткових поясненнях відповідає вимогам чинного законодавства, а тому приймається судом до уваги. Крім того, підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування витрат, понесених на здійснення страхування предмета застави, з огляду на наступне. Позивач просить стягнути з відповідача грошову суму компенсації витрат на страхування предмету застави у розмірі 58 645,48 гривень, що з урахуванням податку на додану вартість становить 70 374,58 гривень. Відповідно до п.5.5. Кредитного договору Позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, на протязі усього терміну дії Кредитного договору, в страховій компанії, яка авторизована ТОВ «Порше Мобіліті». Таким чином, строк дії зобов`язання зі страхування предмета застави обмежено строком дії Кредитного договору. При цьому, як встановлено судом, строк кредитування закінчився 06 липня 2015 року, та з вказаної дати дія Кредитного договору в частині нарахування відсотків, штрафів та збитків припиняється. З огляду викладене компенсації підлягають страхові платежі, здійснені ТОВ «Порше Мобіліті» протягом строку дії Кредитного договору, тобто до 06 липня 2015 року, а саме: за квітень 2015 року у розмірі 2 549,80 гривень, за травень 2015 року у розмірі 2 549,80 гривень, за червень 2015 року на суму 2 549,80 гривень, за липень 2015 року у розмірі 2 549,80 гривень, а всього - 10 199, 20 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення пені, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України). Відповідно до п.8.1 Кредитного договору у разі порушення відповідачем терміну оплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту,Відповідач сплачує Позивачеві пеню в розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Позивач пред`явив вимоги відповідно до заяви про зміну предмету позову про стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов`язань за період з 16.04.2015 р. по 31.07.2018 р. в сумі 9974,12 гривень. Відповідач, в свою чергу,подала заяву про застосування до зазначених вимог наслідків пропуску позивачем позовної давності. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина 1 статті 259 ЦК України). Верховний Суд України у постанові від 18.05.2016 по справі №6-474цс16 зазначив, що правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі №6-3006цс15 та від 25 травня 2016 року у справі №6-1138цс 15. Тобто, з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування наслідків пропуску позовної давності, нарахуванню та стягненню з відповідача підлягає пеня за період з 02 серпня 2015 року по 02 серпня 2016 току в сумі 3071, 80 гривень відповідно до наведеного відповідачем розрахунку, що відповідає вимогам закону. З підстав пропуску строку позовної давності, про що заявлено відповідачем, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20% від неповернутої суми кредиту у розмірі 52 036,81 гривень; штраф за п. 8.3. Кредитного договору у розмірі 3 118,65 гривень та штраф за несплату страхових платежів у розмірі 39 027,61 гривень. Вимоги позивача про відшкодування збитків не можуть бути задоволені, виходячи з наступних обставин. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що збитки полягають у понесених ТОВ «Порше Мобіліті» витратах у зв`язку зі зверненням до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу Дельта М» та приватного нотаріуса Маринець О.С. для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до Кредитного договору та звернення стягнення на предмет застави. На підтвердження понесених збитків позивач надає до рахунок №48 від 30.09.2015 року на загальну суму послуг у розмірі 22 750,00 гривень на користь приватного нотаріуса виконавчого округу м. Київ Маринець О.С. Однак, матеріали цивільної справи не містять ні договору з ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», ні доказів понесення цих витрат, ні обґрунтування їх доцільності. Крім того, як встановлено судом, і не спростовано позивачем, 30.09.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець Оксаною Сергіївною було вчинено виконавчий напис за №881, за яким звернено стягнення на транспортний засіб Фольцваген Таурег, 2012 р. випустку, кузов № [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] та надано ТОВ Порше Мобіліті» право задовольнити вимоги по стягненню заборгованості за Кредитним договором, яка виникла за період часу з 16.03.2015 року по 19.05.2015 року загальному розмірі 501 970,21 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року по справі №755/21702/15-ц. залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, вказаний вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Заявляючи позовні вимоги про стягнення збитків, Позивач посилається на те, що збитками є витрати позивача на надання юридичних послуг та витрати, понесені із вчиненням виконавчого напису. Пунктами першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки). Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення особою свого порушеного права. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Враховуючи недоведеність позивачем понесених витрат в зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, а також зважаючи на те, що виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» в цій частині. Також відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання. Згідно із ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Відповідно позиції висловленій в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, витрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.03.2017 року у справі № 6-284цс17. Враховуючи викладене, позов ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає задоволенню частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача в зв`язку з відсутністю доказів, що такі витрати були понесені позивачем.

Outcome: partial