Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Шубранець в особі Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить встановити факт родинних відносин, як внучки та бабусі між нею та [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визначити для неї додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , померлої [INFO] в с. Шубранець Чернівецького району Чернівецької області, актовий запис про смерть №04. Посилається на те, що вона є спадкоємцем майна згідно закону після смерті бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема земельна ділянка площею 2,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубранецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, яка належала покійній [PERSON] . На даний час вона має намір оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину , проте перешкодою в цьому є пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також розбіжність в деяких актових записах, що унеможливлює підтвердження факту родинних відносин як внучки та бабусі між позивачкою та [PERSON] , померлою [INFO] . Тому позивачка змушена в судовому порядку встановлювати даний факт та визначати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, обґрунтував її вищенаведеним та просив задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Шубранець в особі Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з нижчевикладеного. Відповідно до п.7 Постанови Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосереднього породжує юридичні наслідки. Суд не вправі відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення факту неправильності в актах громадянського стану. Згідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Пунктами 1, 6 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] народилася заявителька [PERSON] , що вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] від 07.02.2008 (а.с.5) та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.1985 (а.с.5,7). Згідно вказаної копії свідоцтва про народження заявниці (а.с.7) батьком останньої є [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] (російською). 28.10.2007 заявителька зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.22). Поряд з цим встановлено, що матір`ю батька заявительки [PERSON] , була [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00037467007 від 10.11.2022 (а.с.19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2022 бабуся заявниці померла (а.с.8). У вказаному свідоцтві про смерть прізвище, ім`я та по батькові померлої зазначені як « [PERSON] ». Також встановлено, що внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шубранецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, яка належала покійній [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 174827 від 07.06.2007 (а.с.15). Факт родинних відносин як бабусі та внучки між позивачкою та померлою [INFO] [PERSON] підтверджується довідкою Горішньошеровецької сільської ради № 573 від 04.10.2021 (а.с. 23). Також даний факт в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] . З вказаних обставин суд приходить до висновку, що вищевказаний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і його слід задовольнити. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області від 01.12.2022 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №210/2022. Постановою приватного нотаріуса Малітовської Т.М. від 08.02.2022 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 43). За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. З урахуванням наведених правових положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , звернулася до нотаріуса після закінчення встановленого законом шестимісячного строку, будучи єдиною спадкоємицею, маючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, мала "законні сподівання" на отримання "активу", а саме на можливість в будь-який час належним чином оформити право власності на спадкове майно після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , що призвело до пропуску строку на прийняття спадщини. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивачка, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту невизнаних прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. На підставі ст.ст. 1220, 1221, 1258,1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved