Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що за життя його дружині належали на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS] та 1/5 частини квартири [ADDRESS] , заповіту на вказане майно вона не залишила, проте позивач не міг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті дружини через похилий вік, важкі невиліковні хвороби онкологічного та психічного характеру, серцево-судинні захворювання, які створювали загрозу для життя, потреба постійного лікування в умовах стаціонарного та амбулаторного режиму, брак коштів для лікування та існування, все це стало об`єктивними і непереборними труднощами, які призвели до пропуску строку прийняття спадщини після смерті дружини. 06\~січня 2022\~року ухвалою судді Суворовського\~районного\~суду\~м.Одеси прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року частково задоволено клопотання позивача та було накладено арешт на 1/8 частку об`єкту нерухомого майна по [ADDRESS] , та на 1/2 частку квартири по [ADDRESS] . 03 лютого 2022 року відповідач [PERSON] надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати, після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося із квартири [ADDRESS] та 1/5 частини квартири [ADDRESS] . У встановлений законом строк він як син померлої звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 10 травня 2016 року на його ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частини квартири [ADDRESS] . 13 липня 2009 року було видано також свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , інша 1/2 частка цієї квартири належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Отже, протягом тривалого часу ним оформлялася спадщина після смерті матері, на даний час спадкові права оформлені та він користується даним майном. Строк на подання заяви після смерті матері закінчився 06 січня 2009 року. Тоді як позивач звернувся до суду лише 30 грудня 2021 року, тобто через рік після спливу строку для її прийняття. При цьому, позивач не звертався до нотаріальної контори з приводу вступу у спадщину, не отримував відмову нотаріуса. З наданої позивачем медичної документації вбачається, що він двічі перебував на лікуванні: в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини з 27 жовтня 2008 року по 07 листопада 2008 року (12 днів) та з 07 лютого 2017 року по 01 березня 2017 року. Медичної документації на підтвердження факту тривалого стаціонарного лікування він не надає. Тобто поведінка позивача щодо неприйняття спадщини протягом тривалого часу свідчила про його небажання отримувати майно у спадок. А на даний момент, звертаючись до суду з даним позовом, він створює умови для позбавлення його права на спадкове майно. Крім того, відповідач вказує на те, що позивачем не вказані об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для прийняття спадщини. Посилання позивача на юридичну необізнаність, похилий вік, відсутність коштів не є такими поважними обставинами. У своїй відповіді на відзив позивач вказав на те, що майже 12 років постіль він хворіє на онкологічні захворювання і перебування на стаціонарі з 27 жовтня по 07 листопада 2008 року це є лише початковим етапом лікування онкологічних захворювань. Надані суду медичні документи підтверджують наявність у нього довготривалих, тяжких невиліковних захворювань, на підставі чого йому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. Крім того, 01 листопада 2021 року він звертався до державного нотаріуса із заявою про прийняття та перерозподіл спадщини, яка була залишена без виконання у зв`язку із видачею спадкоємцям свідоцтва про право спадщину, проте наявність відмови нотаріуса не потрібно для звернення до суду з даною заявою. У своїх додаткових поясненнях позивач також пояснив, що, прийнявши 1/5 частину квартири [ADDRESS] , відповідач відмовляється від оплати витрат на утримання цієї частки, мотивуючи це тим, що він там не живе і має намір її продати, тому всі послуги з утримання даної квартири сплачуються позивачем. 14\~грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судовому засідання позов підтримав та вказав, що його дружина була співвласником часток в дох квартирах. З метою запобігання продажу її сином квартири [ADDRESS] його мати зареєструвала там своє місце проживання, але ніколи спільно з відповідачем не мешкала. При цьому вона з 27 лютого 1976 року фактично проживала разом з позивачем у належній їм квартирі [ADDRESS] , у цій же квартирі вона і померла, позивач доглядав за нею, здійснив її поховання.Після її смерті відкрилася спадщина на вказані частки квартир. Позивач є спадкоємцем, який постійно фактично проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом встановленого законом строку не заявляв про відмову від спадщини, тому у нього виникає право на прийняття частки спадщини померлої дружини, але під час оформлення відповідачем спадщини нотаріус його не повідомляв про відкриття спадщини, та він не залучався до участі у справі як відповідач. Через онкохворобу. необхідність постійного лікування, та лікування у психіатра нього не було можливості займатися оформленням спадщини. Коли він звернувся в 2021 р. в нотаріальну контору йому було повідомлено про необхідність отримання рішення суду про поновлення строку на звернення . Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що позивач сам не бажав займатися спадщиною, при цьому, знав, що він оформляє . Крім того, відповідач підтвердив, що матір за життя проживала разом зі своїм чоловіком в квартирі [ADDRESS] і на час смерті також. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 4805. Позивач [PERSON] і [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1975 року про що було складено відповідний актовий запис № 1817 від 28 листопада 1975 року в Київському відділі РАЦС м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Андріадіс В.Ю. була заведена спадкова справа №309/2008 щодо майна померлої на підставі заяви від 23 липня 2008 року відповідача [PERSON] , [INFO] , який є сином померлої. У своїй заяві до нотаріуса відповідач повідомив про наявність інших спадкоємців після смерті матері: [PERSON] , дочки померлої, та [PERSON] , чоловіка померлої. За життя [PERSON] була власницею 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.1999 р. №99-01029, та 1/5 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 20.01.1994 р. №9-952. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/4 частки квартири [ADDRESS] , окільки інша 1/4 частина є подружнім майном , та із 1/5 частки квартири [ADDRESS] (інші частки належали позивачу, [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло). 13 липня 2009 року державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори Андріадіс В.Ю. видала відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] . На підставі заяви відповідача від 18 лютого 2016 року державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л. 10 травня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири [ADDRESS] на ім`я відповідача. 10.05.2016 р. державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л. видала відповідачу додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Позивач є людиною похилого віку, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК 18 червня 2019 року йому було встановлено ІІ групу інвалідності безстроково на підставі загальних захворювань. Відповідно до медичної документації позивач з 27 жовтня 2008 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний онкологічний диспансер» з діагнозом «злоякісне новоутворення передміхурової залози, меланома шкіри верхньої третини правого передпліччя. З 27 жовтня по 07 листопада 2008 року він перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із проведенням 30 жовтня 2008 року операції «Двухстороння орхектомія», з контрольним оглядом 24 листопада 2008 року. У подальшому проходив лікування у стаціонарі з 18 жовтня по 19 жовтня 2021 року.В 2022році також проходив курс лікування в КНП "Одеський обласний онкологічний диспансер. Крім того, наявні захворювання вимагають проходження постійного лікування амбулаторно і здійснення постійного нагляду лікарів. Позивач також проходив курси лікування призначені лікарями КУ "Міський психіатричний диспансер" та Одеського обласного психоневрологічного диспансеру в 2012 р, 2013 р.,2014 р.,2020 р., 2021 р., що підтверджується рецептами на ліки. Як вбачається з ордеру №367 серії ЖР його видано [PERSON] на право зайняття сім`єю з чотирьох осіб квартири [ADDRESS] . В даній квартирі позивач проживає і зареєстровано його місце проживання з 07.04.1976 року, що підтверджується паспортом громадянина України . Згідно з договором замовленням на організацію та проведення поховання №065556 від 07.06.2008 року [PERSON] замовляв послуги з поховання [PERSON] .. За змістом довідок ЖСК "Іллічівський -17" за 2008 р. [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, в судовому засіданні, відомості про фактичне проживання в квартирі 70 спростовані сторонами , відповідач підтвердив, що його матір ніколи не проживала з ним в квартирі і на час смерті жила в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормами ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). За ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~частини першої статті 13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~вимог ст.76\~ЦПК України доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За нормами ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, дослідивши надані докази судом встановлено, що позивач і відповідач є спадкоємцями першої черги. Відповідач не проживав з спадкодавцем, але подав у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. При цьому, він повідомив нотаріуса про спадкоємця позивача. Позивач проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому є таким що прийняв спадщину в силі ч.3 ст.1268 ЦК України. Щодо посилань позивача на причини неподання заяви, суд оцінивши надані докази в сукупності дійшов висновку, що причини вказані позивачем є поважними, оскільки [PERSON] має онкологічне захворювання, проходив курси лікування та переніс оперативне втручання. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що вимога позивача є обгрунтованою, а додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням законної сили буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. \~

Outcome: approved