Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 18.01.2022 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом в якому просила: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ). яким він володів на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.10.1992 року, виданого виконавчим комітетом Заводського району Ради народних депутатів. Цей факт підтверджує акт прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 21.08.1992 року, де зазначено, що пред`явлене домоволодіння [PERSON] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] вважається прийнятим в експлуатацію. Заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] була подана [PERSON] 08.05.2018 року, тобто у встановлений законом 6 місячний термін. Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Згідно довідки з КП ММБТІ від 30.08.2021 року №2-4117, вищезазначений житловий будинок за [ADDRESS] ) зареєстрованого в КП ММБТІ 16.10.1992 року, реєстровий номер 17910 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.10.1992 року. Житловий будинок складається з наступного: літера А-1 - житловий будинок, житлова площа 27,5 кв.м, загальна площа 74,6 кв. м; літера Д - літня кухня-сарай; літера Е - навіс, який не потребує дозволу та введення об`єкта в експлуатацію згідно постанови КМУ від 07.06.2017 року №406; літери Ж - душ; огорожі №2, 3, 4, 5, 6, 7 та споруди №І, ІІ. Державним нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1225/2-14 у зв`язку із наявністю розбіжностей при нумерації будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , яка міститься в архівному витягу щодо перейменування нумерація будинків, через що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] неможливо. Відповідно до архівного витягу рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів№366 від 07.08.1992 року вбачається, що відбулась заміна назви з вилиці К /канава/ на [ADDRESS] та літерації житлових будинків з [ADDRESS] стало №14, власником зазначений [PERSON] (спадкодавець), при цьому в правових документах у нього зазначено будинок [ADDRESS] . В КП ММБТІ міститися інформація, що [PERSON] є власником будинку саме [ADDRESS] за вищевказаною адресою. Технічна помилка в зазначені старої нумерації будинків сталася при прийняття рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів №366 від 07.08.1992 року про зміну назви вулиці і зміну літерації житлових будинків. Вказане унеможливлює одержання свідоцтва про право спадщину в нотаріальні конторі. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження; в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано з Третьої Миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Матеріали спадкової справи №218/2018 після смерті [PERSON] надано до суду 16.12.2022 року. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.12.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Миколаївської міської ради відповідно до вимог чинного законодавства України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 15.12.2017 року складено відповідний актовий запис №4148 та видано свідоцтво серії [NUMBER] Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття станини 08.05.2018 року до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області звернулась донька померлого - позивачка [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №218/2018 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . За даним спадкової справи та згідно листа Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 31.08.2018 року №2124/02-14 [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка отримає свідоцтво про право на спадщину за законом при надання необхідних документів після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно довідки Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №262 від 04.05.2018 року в [ADDRESS] з 16.06.1966 року по день смерті [INFO] проживав та постійно був зареєстрований батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Разом з ним на час смерті проживали і були зареєстровані: донька [PERSON] з 04.12.1990 року по теперішній час, онука [PERSON] з 23.08.2007 року по теперішній час, онука [PERSON] з 24.06.1995 року по теперішній час. Дані щодо реєстрації [PERSON] з 04.12.1990 року за адресою: [ADDRESS] також зафіксовані в копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданому Заводським РВ ММУМ УМВС України в Миколаївській області. Аналогічна інформація міститься у листі Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 16.04.2018 року №19.02.02.10/2863/18. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 04.10.1966 року Міським бюро записів актів громадянського стану Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів УРСР, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20.07.1990 року, у Палаці урочистих подій міста Миколаєва було зареєстровано шлюбі між [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . 07.02.2019 року [PERSON] державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] . Разом з цим, постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 08.12.2021 року №1225/-02-14 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування відмови нотаріусом зазначено, що на підтвердження права власності на ім`я спадкодавця, спадкоємцем [PERSON] було надано оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 1610.1992 року виконавчим комітетом Заводського районної ради народних депутатів згідно розпорядження виконавчого комітету Заводського районної ради народних депутатів від 21.08.1992 року за №256. Також був наданий архівний витяг щодо перейменування нумерації будинків, згідно якої житловий будинок [ADDRESS] та прізвище власника зазначено [PERSON] ; житловий будинок [ADDRESS] та прізвище власника зазначено [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з наявністю розбіжностей при нумерації будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , яка міститься в архівному витягу щодо перейменування нумерації будинків, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] неможливо. Відповідно до архівної копії рішення Миколаївської міської ради №36/27 від 03.09.2009 року та архівного витягу з реєстру топонімів міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 03.09.2009 року №36/27, 5 Ялтинська вулиця (російською 5 Ялтинская улица) була перейменована на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 07.08.1992 року №366. Стара назва К вулиця /канава/; 5-я Ялтинская улица. Згідно архівного витягу рішення виконавчого комітету Миколаївського міської Ради народних депутатів та додатків №1 та №2 до рішення виконавчого комітету Ради народжених депутатів №366 від 07.08.1992 року вулиця К /канава/ перейменована у вулицю 5-я Ялтинская. Згідно переліку зміненої нумерації домоволодільцев у робітничому селищі « [INFO] »: вулиця К старий номер 176-б, [ADDRESS] , власник [PERSON] ; вулиця К старий номер 176, [ADDRESS] , власник [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради Народних депутатів №256 від 21.08.1992 року було оформлено самовільно побудований житловий будинок та господарські споруди [PERSON] , житловий будинок «а», Робітниче селищ Ялти, 176 Б: житлова площа 41,3 м .кв.; корисна площа 59,0 м.кв.; площа забудови 5,0 м.кв.; земельна ділянка 234 м.кв. На підставі рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів №256 від 21.08.1992 року було видано 16.10.1992 року виконавчим комітетом Заводської районної ради народних депутатів свідоцтво про право власності на житловий будинок, згідно якого житловий будинок з належними до нього будовами та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно акту прийняття до експлуатації індивідуального домоволодіння комісією з перевірки індивідуальних домоволодінь Заводського району міста Миколаєва в присутності забудовника [PERSON] було оглянуто пред`явлену до здачі споруду по [ADDRESS] та постановлено вважати її прийнятою. Згідно довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2-4117 від 30.08.2021 року, даним підприємством було проведено поточні інвентаризаційні роботи житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , змінено згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 07.08.1992 року №366), право власності станом на 28.12.2012 року зареєстровано в КП «ММБТІ» 16.10.1992 року, р.№17910 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.10.1992 року, виданого виконавчим комітетом Заводського району Ради народних депутатів. За результатами обстеження станом на 11.08.2021 року встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] , знаходяться: літера А-1 - житловий будинок, житлова площа 27,5 кв.м, загальна площа 74,6 кв. м; літера Д - літня кухня-сарай; літера Е - навіс, який не потребує дозволу та введення об`єкта в експлуатацію згідно постанови КМУ від 07.06.2017 року №406; літери Ж - душ; огорожі №2, 3, 4, 5, 6, 7 та споруди №І, ІІ. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №289291708 від 09.12.2021 року, відомості про нерухомий об`єкт, а саме: будинок [ADDRESS] відсутні. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №295121563 від 18.01.2022 року, відомості про нерухомий об`єкт, а саме: будинок [ADDRESS] відсутні. Таким чином, сукупністю належних, допустимих та узгоджених між собою доказів підтверджено, що належний спадкодавцю [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] було перейменовано у [ADDRESS] та вказане право власності саме на будинок [ADDRESS] було зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] в КП «ММБТІ» 16.10.1992 року, р.№17910 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.10.1992 року, виданого виконавчим комітетом Заводського району Ради народжених депутатів. З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, наявних у справі доказів, оскільки існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Outcome: approved