Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулись до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просили: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 58 868,40 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 березня 2019 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії РКS № 9000445 майнових інтересів власника автомобіля «КІА СЕЕD», реєстраційний номер [NUMBER] (застрахований транспортний засіб). 27 листопада 2019 року в місті Бровари Київської області, на вулиці Москаленка відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «КІА СЕRATО», яким керував [PERSON] , та застрахований автомобіль «КІА СЕЕD», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Для проведення повного відшкодування відповідач зобов`язаний сплатити: 61 868,40 грн. - 3 000,00 грн. = 58 868,40 грн., з яких: 61 868,40 грн. - загальний розмір збитку; 3 000,00 грн. - сума, відшкодована відповідачем, у зв`язку з чим, останні звернулися до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 20 січня 2022 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку відповідачу вручено. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 18 березня 2019 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії РКS № 9000445 майнових інтересів власника автомобіля «КІА СЕЕD», реєстраційний номер [NUMBER] (застрахований транспортний засіб). 27 листопада 2019 року в місті Бровари Київської області, на вулиці Москаленка відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «КІА СЕRATО», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та застрахований автомобіль «КІА СЕЕD», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до Постанови Броварського міськрайонного суду Київської області по справі №361/8480/19 від 12.12.2019 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Рахунку-фактури № 1513 від 29 листопада 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА СЕЕD», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 61 868,40 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 11 грудня 2019 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 141728, відповідно до якого страхове відшкодування становить 61 868,40 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 21920 від 11 грудня 2019 року АТ «ПРОСТО- страхування» сплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «КІА СЕЕD», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 61 868,40 гривень. Таким чином, фактичні витрати АТ «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 61 868,40 гривень. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» направило Претензію № 04-186 від 16 січня 2020 року на адресу відповідача. 05 березня 2020 року [PERSON] сплатив AT «ПРОСТО-страхування» грошові кошти в розмірі 3 000,00 гривень. Таким чином, AT «ПРОСТО-страхування» вдалося врегулювати даний спір частково. Для проведення повного відшкодування відповідач зобов`язаний сплатити: 61 868,40 грн. - 3 000,00 грн. = 58 868,40 грн., з яких: 61 868,40 грн. - загальний розмір збитку; 3 000,00 грн. - сума, відшкодована відповідачем. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до cт. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 cт. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. За cт. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода, у Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» виникло право зворотньої вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 58 868,40 грн. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 58 868,40 грн. На підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20)) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., які відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України не були оспорені відповідачем (що підтверджується договором про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2020 року, рахунком-фактурою №20 від 01.11.2021, платіжним дорученням №19578 від 01.11.2021). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved