Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

21.12.2021 року [PERSON] звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона є співвласником домоволодіння [ADDRESS] . Їй належить право власності на 3/10 частин зазначеного домоволодіння, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2013 року по цивільній справі № 182/6202/13-ц. [PERSON] належить право власності на 4/10 частин зазначеного домоволодіння, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.07.2007 року. [PERSON] належить право власності на 3/10 частин зазначеного домоволодіння, на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1983 р. /№ 2-1764/, посвідчений Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою. Між всіма співвласниками вже встановлений порядок користування домоволодінням [ADDRESS] . З 10.07.1998 року позивач зареєстрована за даною адресою та по теперішній час проживає у цьому будинку. Протягом останніх 8 років вона вільно та відкрито володіє та користується спірним будинком як своєю власністю, своєчасно сплачує комунальні платежі, проводить за власні кошти капітальний та поточний ремонт будинку. На теперішній час у неї виникла проблема з встановленням електроопалення у будинку. Позивач звернулася до постачальної компанії, де було встановлено, що 3/10 частини її домоволодіння не має державної реєстрації права власності. Для оформлення державної реєстрації права власності на належні їй 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] позивач зверталася до відділу «Центру надання адміністративних послуг м. Нікополя». Однак, у реєстрації 3/10 частин домоволодіння позивачу було відмовлено на тій підставі, що в ході розгляду заяви та документів було встановлено розбіжності в описі технічних характеристик об`єкту. Так, відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду від 16.10.2013 року по справі № 182/6202/13-ц сарай літ.Е самовільно побудований, сарай літ.Н - знесено. Відповідно до даних щодо проведеної технічної інвентаризації об`єкту, внесених в Єдину державну електронну систему у сфері будівництва сарай літ.Н - це існуюча забудова, інформація про самовільно збудовані об`єкти - відсутня. Однак, згідно технічного паспорту від 22.07.2020 року, виданого КП «МБТІ» позивачу належить 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] , яка складається з житлового будинку - літ.Б, літньої кухні - літ.В, сараю - літ.Е, спорудження № 3-5,7,І. Зазначає, що дані обставини не дають змоги однозначно тлумачити зміст правовстановлюючого документа та унеможливлюють проведення державної реєстрації права власності у Реєстрі, її право власності не визнається та ставиться під сумнів уповноваженими органами влади та органами місцевого самоврядування, внаслідок чого позивач позбавлена права вільно розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 27-28). Ухвалою суду від 07.02.2023 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.50-51). У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 39-40). Від представника Нікопольської міської ради О.О. Мкртчян надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та прийняти рішення згідно діючого законодавства (а.с. 43-49). Від третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] також надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 31,32). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником домоволодіння [ADDRESS] . Їй належить право власності на 3/10 частин зазначеного домоволодіння, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2013 року по цивільній справі № 182/6202/13-ц (а.с. 6). З 10.07.1998 року позивач зареєстрована за даною адресою та по теперішній час проживає у цьому будинку. Протягом останніх 8 років [PERSON] вільно та відкрито володіє та користується спірним будинком як своєю власністю, своєчасно сплачує комунальні платежі, проводить за власні кошти капітальний та поточний ремонт будинку. На теперішній час у неї виникла проблема з встановленням електроопалення у будинку. Позивач звернулася до постачальної компанії, де було встановлено, що 3/10 частини її домоволодіння не має державної реєстрації права власності. [PERSON] з метою проведення державної реєстрації права власності на належні їй 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] зверталася до відділу «Центру надання адміністративних послуг м. Нікополя». Однак, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у реєстрації 3/10 частин домоволодіння їй було відмовлено на тій підставі, що в ході розгляду заяви та документів було встановлено розбіжності в описі технічних характеристик об`єкту (а.с.11). Так, відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду від 16.10.2013 року по справі № 182/6202/13-ц сарай літ.Е самовільно побудований, сарай літ.Н - знесено. Відповідно до даних щодо проведеної технічної інвентаризації об`єкту, внесених в Єдину державну електронну систему у сфері будівництва сарай літ.Н - це існуюча забудова, інформація про самовільно збудовані об`єкти - відсутня. Однак, згідно технічного паспорту від 22.07.2020 року, виданого КП «МБТІ» позивачу належить 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] , яка складається з житлового будинку - літ.Б, літньої кухні - літ.В, сараю - літ.Е, спорудження № 3-5,7,І. Відповідно до ст. 14 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, право власності - це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складаються із володіння, користування і розпорядження. Володіння майном - має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном - це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 27.08.2021 року, виданого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] належить 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] , яка складається з житлового будинку - літ.Б, літньої кухні - літ.В, сараю - літ.Е, спорудження № 3-5,7,І. (а.с. 16-19). Відповідно до довідки КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.08.2021 року за № 1510 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою - [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] , на підставі Рішення Нікопольського міськрайонного суду від 27.07.2007 року (його частка складає 4/10), за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.1967 року/р.№ 2-2866/ (її частка складає 3/10) та за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1983 р. /р. № 2-1764, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою (її частка складає 3/10). Згідно примітки - гараж «М» (без фундаменту) - згідно постанови Кабміну України від 07.06.2017 року № 406 - не підлягає прийняттю в експлуатацію; Сарай «Е» - побудований до 05.08.1992 року, згідно діючого законодавства не підлягає введенню в експлуатацію (а.с. 10). Згідно відповіді КП «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 08.02.2022 року, наданої на запит Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в результаті проведеної інвентаризації встановлено, що самочинне будівництво на даному об`єкті відсутнє (а.с.34). Згідно до п. 1 Постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є співвласником 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] , але її право власності не визнається та ставиться під сумнів уповноваженими органами влади та органами місцевого самоврядування, внаслідок чого вона позбавлена права вільно розпоряджатися своєю власністю, тому суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved