Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 04.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58, а також визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , залишивши на самостійному вихованні та утриманні [PERSON] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.09.2007 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною для розірвання шлюбу є те, що у сторін зовсім різні погляди на сімейне життя, взаємопорозуміння відсутнє, постійно виникають сварки, подальше спільне проживання неможливе і приводить до порушення душевного та психічного стану як сторін так і їх малолітньої доньки. Намагання зберегти сім`ю ні до чого не привели. Сторони не проживають як чоловік і дружина з початку 2022 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам малолітньої доньки. Крім того, малолітня донька [PERSON] бажає проживати разом з позивачем, вона знаходиться на його утриманні. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в підготовчому судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду справи належним чином. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що 04.09.2007 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №58. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис №90. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.01.2008 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 5370352 від 31.01.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17582247 від 01.02.2008 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №834 від 22.12.2022 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована донька [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки вих. №28 від 10.11.2022 року, [PERSON] працює в ПП «Марсель8» з 26.01.2011 року. На даний момент займає посаду - представник торговельний. Дохід за період з 01.05.2022 року по 31.10.2022 року склав 45583,22 грн. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони більше двох років проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть та наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положень ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Частиною 2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У Постанові від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Судом встановлено, що малолітня донька [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні та вихованні, як про це зазначає позивач та визнає відповідачка. Враховуючи ту обставину, що між сторонами узгоджено місце проживання дитини, відповідачка не заперечує щодо проживання доньки [PERSON] з позивачем, суд вважає доцільним залишити на самостійному вихованні та утриманні позивача малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . При цьому, визначення судом місця проживання дитини разом з батьком, жодним чином не позбавляє права відповідача брати активну участь у її вихованні, спілкуванні з нею. На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved