Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначили, що вони не можуть оформити своє право власнсоті на спадщину за законом, оскільки спадкодавець за життя належним чином не оформила та не отримала правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку, у зв`язку з цим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину та радила позивачам звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивачі разом з позовною заявою подали до суду клопотання про витребування доказів, а саме копію спадкової справи №263/2015 від 26.10.2017 у Баришівської державної нотаріальної контори. 05.09.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С., клопотання позивачів про витребування доказів задоволено. 26.09.2022 від відповідача надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі відповідача. 14.11.2022 від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивачів. 05.12.2022 від Баришівської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №263/2015 від 26.10.2017, заведеної до майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] . 06.02.2023 від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивачів. 07.02.2023 від відповідача надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі відповідача. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.12.2014. Факт перебування у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.11.1956 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.04.1952 року. За життя [PERSON] заповіт не склала. Матеріалами спадкової справи №263/2015 підтверджено, що крім позивачів інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із земельної частки (паю) у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Гостролуччя» розміром 4,77 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Зазначене підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ №0077639, виданим Баришівською районною державною адміністрацією 30.12.1996. Відповідно до довідки №25 від 08.02.2022, виданої Гостролуцьким старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №0077639 від 30.12.1996 за померлою [PERSON] згідно з протоколом №1 від 03.12.2005 з розподілу земельних часток (паїв) закріплені земельні ділянки: рілля І категорії - ділянка № [NUMBER] , площею 1,6212 га, рілля II категорії - ділянка № [NUMBER] , площею 2,5952 га, на які вона отримала державні акти, та згідно з протоколом №1 від 30.12.2007 з розподілу земельних часток (паїв) закріплена за нею земельна ділянка - сіножаті № 487, площею 1,0743 га - документ на право власності не виготовлявся. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області № Р-452/0-698/6-22 від 23.08.2022, за інформацією Відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Київській області в архіві Відділу №3 наявний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0077639 КСП «Гостролуччя» Баришівського району на ім`я [PERSON] , який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 30.12.1996 за №389. Також в архіві Відділу №3 наявні державні акти на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] , а саме: - державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220285300:05:054:0133 серії ЯГ №209739 від 26.06.2006, площею 2,5952 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 010632101157; - державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220285300:05:054:0052 серії ЯГ №209160 від 26.06.2006, площею 1,6212 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 010632100742. У встановленому законом порядку позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Баришівської районної державної нотаріальної контори із відповідними заявами з метою оформлення спадщини, за наслідками чого було заведено спадкову справу №263/2015. Дана обставина підтверджується матеріалами спадкової справи заведеної за [PERSON] у Баришівській державній нотаріальній конторі, що міститься в матеріалах справи. 27.07.2022 позивачі звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №487 площею 1,0743 га (сіножаті), яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Баришівської селищної ради, Гостролуцького старостинського округу, Броварського району, Київської області. 27.02.2022 постановою №595/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай), оскільки спадкодавець за життя належним чином не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку (пай). Отже, покійна [PERSON] за життя набула право на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № [NUMBER] площею 1,0743 га (сіножаті), яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Баришівської селищної ради, Гостролуцького старостинського округу, Броварського району, Київської області, але не оформила право на земельну частку (пай) у вигляді Державного акта. Згідно із ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України\~кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статей 1216\~1217\~1218\~Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно\~ст. 1225 Цивільного кодексу України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно із\~ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 7, 9, 10 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», земля є одним з об`єктів права колективної власності у підприємстві і вона включається до пайового фонду членів підприємства. Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право колективної власності на землю, що посвідчує це право. Відповідно до п.15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчує сертифікатом, може бути успадковано. Відповідно до п. 2, 5 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно вимог ст. 25 Земельного кодексу України в редакції 2001 року, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з призначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392\~ Цивільного кодексу України). Також ст.\~15\~Цивільного кодексу України\~статтею 4\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку після померлої [PERSON] , але не змогли отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування саме на спірну земельну ділянку, право позивачів підлягає захисту. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на спадкове майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved