Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Вказує, що з батьком сина [PERSON] вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, а проживали спільно разом з ним у цивільному шлюбі з 2010 року по 2017 рік. Зауважує, що за їх спільною заявою, поданою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] . Зауважує, що починаючи з 2018 року вона постійно зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачуючи аліменти, так як вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а син перебуває на її повному утриманні, на що [PERSON] дав усну обіцянку, що він зобов`язується сплачувати аліменти на сина, однак не виконує дану обіцянку. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Не погоджуючись із позовними вимогами, представником відповідача адвокатом Студеняк О.С. подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. У поданому відзиві вказує, що її довіритель, як батько дитини, весь час матеріально забезпечував всім необхідним для розвитку, спілкування та гідного існування дитини. Твердження позивача про те, що дитина перебуває на її утриманні та те, що [PERSON] ухиляється від утримання дитини є недостовірними. Зазначає, що увесь час, починаючи з народження дитини по теперішній час, [PERSON] не припиняв утримувати сина, приймати участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Крім того, син майже півтора року проживав з ним та за цей період часу всі витрати по його утриманню лежали на ньому, а позивач жодної участі в утриманні сина не приймала. Крім того, зауважує, що на утриманні відповідача перебуває його матір [PERSON] , 1952 року народження,яка є пенсіонер, середній розмір пенсії якої за рік становить 2544 грн. на місяць. В той же час, остання хворіє та потребує значних коштів на лікування, тому [PERSON] змушений взяти на себе витрати по сплаті комунальних платежів та витрати на лікування матері. Враховуючи викладене, просить суд призначити сплату аліментів [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки заробітку, щомісячно з дня подання позову. 22.12.2022 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] , відповідно до якої він просить не брати до уваги твердження, викладені у відзиві на позов, так як такі є безпідставні та жодним чином не підтверджені. Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та її представник [PERSON] подав заяву, згідно з якою просить провести розгляд справи без їх участі та задоволити позов. Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник [PERSON] подала заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи без участі сторони відповідача з урахуванням тверджень, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , проживає з мамою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Галоцького старостинського округу Ужгородського району №145/02-13 від 10.05.2022. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] був призваний на військову службу за мобілізацією і направлений до військової частини [NUMBER] . Суд також приймає до уваги тай факт, що на утриманні відповідача перебуває його мати пенсіонер. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що відповідач не реагує на вимоги позивача про необхідність матеріального утримання сина у поза судовому порядку, добровільно не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, доказів зворотного суду надано не було, а також те, що син перебуває на утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 10.05.2022 року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК\~України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial