Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог ТОВ "Полісся Екосфера" звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати укладеним договір про надання послуг з вивезення побутових відходів між [PERSON] та позивачем; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Полісся Екосфера" заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів по [ADDRESS] , у сумі 2208,60 грн за період з березня 2013 по лютий 2021; стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує наступним. ТОВ "Полісся Екосфера" надає послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення захоронення) в м. Бердичеві. За вказаною адресою зареєстровані та проживають відповідачі у справі: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Публічний договір був опублікований 27.03.2020 у газеті "РІО-Бердичів" № 24-25 (1818-1819), з моменту опублікування договору та протягом одного місяця після цого відповідач так і не звернулася до позивача із заявою про незгоду з умовами Публічного договору. Відповідачі ухиляються від укладення типового договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами. При цьому, між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг вивезення побутових відходів на підставі відкритого особового рахунку, який оформлений на відповідача. За весь час надання послуг від відповідача не надходило заяв, скарг щодо ненадання послуг. Таким чином, як з урахуванням наведних обставин, так і того, що у період з 01.03.2013 по 01.03.2021 відповідачі отримували послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаний період за надані послуги кошти не сплачували, у останніх виник борг у розмірі 2208,60 грн, який підлягає стягненню на користь позивача. Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 04.06.2021 цивільну справу передано на розгляд Андрушівському районному суду за підсудністю. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 05.07.2021 позовну заяву залишено без руху, які були усунені позивачем 22.07.2021. Ухвалою Андрушівського районного суду від 30.08.2021 відкрито провадження по справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Андрушівського районного суду від 17.12.2021 клопотання представника позивача задоволено, замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] та передано справу за підсудністю до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. 20.01.2021 від Андрушівського районного суду на адресу Бердичівського міськрайонного суду надійшли за підсудністю матеріали цивільної справи 274/2994/21. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022 цивільну справу передано на розгляд судді Большаковій Т.Б. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2022 вказану цивільну справу прийнято до свого провадження, по справі призначено підготовче засідання. Ухвалами суду від 05.07.2022 та 17.08.2022 у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження по справі відмовлено. Представником позивача 06.10.2022 подано уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 06.10.2022 клопотання представника позивача задоволено: залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] ; прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ "ПОЛІССЯ ЕКОСФЕРА" у новій редакції. Клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі залишено без розгляду. Ухвалою суду від 28.10.2022 клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі залишено без розгляду, закрито проведення підготовчого засідання, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.01.2023 клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі залишено без розгляду, судове засідання відкладено на 08.02.2023. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, в судові засідання не з`являлися, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не заявляли, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Як визначено п.п. 6 п. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно п.п.1 п.2 ст. 7 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до пп. 2. ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Статтею 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як визначено ст. 1 Закону України «Про відходи», побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення. За змістом ст. ст. 8, 9 Закону України «Про відходи» відходи є об`єктом права власності. Суб`єкти права власності володіють, користуються розпоряджаються відходами в межах, визначених законом. Споживачі мають вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчиненні певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.641 ЦК України пропозицією укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажити товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення п.2 ст.205, п.2 ст.642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень, або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір з вивезення побутових відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Цим законом, зокрема передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладення договору (за виключенням у випадках, встановлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема, договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Згідно з п.6 ч.1 ст. 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. У ч.ч.2,3 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі, орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування, на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) (ч.1 ст.34 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.33 ЦК України, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 27.07.2020 між Бердичівською міською радою в особі міського голови та ТОВ «Полісся Екосфера» укладено договір на надання послуг з поводження з побутовими відходами у м. Бердичеві (вивезення та захоронення). Відповідно до предмета договору - виконавець зобов`язується згідно з графіком перевезення побутових відходів, надавати послуги з поводження з відходами на території міста Бердичева (вивезення та захоронення), згідно до визначених об`єктів конкурсу, а замовник зобов`язується виконати обов`язки, передбачені даним договором. Строк дії договору з 27.07.2020 до 27.07.2025 і набирає чинності з дня його укладення. Публічний договір з надання послуг з вивезення побутових відходів опублікований 27.03.2020 у газеті "РІО-Бердичів" № 24-25 (1818-1819). Згідно відомостей територіальної громади м. Бердичева в квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання фізичних осіб: [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації 29.03.2011 по теперішній час), [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації 25.12.2012). Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає відповідачам послуги з поводження з побутовими відходами у м. Бердичеві (вивезення та захоронення), а відповідачі користуються даними послугами. Послуги відповідачам надаються за типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами». З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ № 1070 убачається, що умови типового договору, які на підставі актів цивільного законодавства набули юридично обов`язкового значення, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання послуг з поводження з побутовими відходами є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови виходячи з положень ст.ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладення договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 у справі № 646/834/17 (провадження № 61-33084сво 18). На адресу позивача з боку [PERSON] не надходило в письмовий формі відмови, від укладення публічного договору, що свідчить про прийняття пропозиції з боку відповідача на укладення договору згідно з ч. 3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлений договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За наведених обставин вимога про визнання укладеним договору про надання послуг з вивезення побутових відходів між [PERSON] та ТОВ "Полісся Екосфера" від 27.03.2020 підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що рішеннями Бердичівської міської ради №21 від 24.01.2013, №48 від 06.02.2013, №267 від 20.06.2013, №516 від 27.11.2014, №51 від 14.02.2017, №259 від 06.07.2017, №227 від 26.07.2019, №228 від 26.07.2019, №163 від 27.07.2020 встановлювалися тарифи на послуги з перевезення та захоронення твердих побутових відходів в м. Бердичеві, за якими послуги з перевезення побутових відходів надаються ТОВ "Полісся Екосфера". Юридична адреса: вул. Європейська,107, м. Бердичів, Житомирська область. Відповідач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини належним чином не виконала свій обов`язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розшифровки операцій ТОВ "Полісся Екосфера" за адресою: [ADDRESS] по рахунку [NUMBER] нараховано заборгованість за період 01.03.2013 - 01.03.2021 в розмірі 2208,60 грн. Кошти за надання послуг позивачем нараховувались на кількість - 2 зареєстровані особи, однією з яких є неповнолітня [PERSON] . Обов`язок щодо сплати за спожиті послуги встановлений законом, не зважаючи на наявність або відсутність договірних відносин між сторонами. Зазначений обов`язок є грошовим зобов`язанням. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Таким чином, враховуючи невиконання [PERSON] як споживачем та законним представником своєї неповнолітньої дитини обов`язку зі повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на якіостанній посилався як на підставу своїх вимог, а відтак вимоги позивача про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540,00 грн. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога) Позивачем було заявлено про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги позивач подав до суду: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 20.01.2021 б/н, укладений між ТОВ "Полісся Екосфера" та адвокатом Боголюбом А.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Будь-яких доказів, що свідчать про оплату гонорару (довідка, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) позивачем (його представником) не надано. Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №509/5043/17 від 09.10.2020, ненадання необхідних доказів в підтвердження надання правничої допомоги та її оплати, є підставою для відмови у стягненні таких витрат. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн за недоведеністю їх фактичної оплати.

Outcome: approved