Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.02.2022 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Конюшко Д.Б. з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 124148,98 грн., моральну шкоду у розмірі 12000,00 грн., а також судові витрати у загальному розмірі 13861,49 грн. Ухвалою від 23.02.2022 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 26.10.2022 року клопотання відповідача [PERSON] про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Матеріали справи містять заяву сторони позивача про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. 01.06.2022 року, 01.07.2022 року, 12.10.2022 року, 07.11.2022 року відповідач [PERSON] електронною поштою подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи до завершення періоду воєнного стану в Україні, який було запроваджено 24.02.2022 року та в подальшому поновлено. При цьому відповідач посилається на те, що станом на теперішній час він вимушено проживає в країнах ЄС та не має можливості безпечно повернутися до місця постійного проживання в м. Одесу без загрози для життя та здоров`я. Відповідач [PERSON] стверджує, що не має можливості належним чином та в повному обсязі скористатися своїми процесуальними правами, зокрема ознайомитись з матеріалами справи, надати відзив та докази, скористатись правової допомогою. Окрім того, відповідач вказує, що має намір подати зустрічний позов, для чого попередньо необхідно зібрати та підготувати відповідні докази, що є можливим лише за умови перебування в Україні. Також відповідач зазначає, що дана справа не є невідкладною, виходячи з суті предмета спору. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене та передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, неодноразове призначення справи до розгляду, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в справі матеріалами. При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо неможливості розгляду справи з підстав того, що відповідач має намір подати зустрічний позов, для чого попередньо необхідно зібрати докази, що відповідач не має можливості зробити, так як знаходиться за межами України. Суд зазначає, що відповідач обізнаний про наявність справи в суді та був повідомлений про кожний день призначення справи до розгляду, про що свідчать заяви відповідача про відкладення розгляду справи. Таким чином, відповідач не був позбавлений права так само звернутись до суду з зустрічним позовом. Щодо труднощів в збиранні доказів, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права надати відзив на позов та звертатись до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 06.04.2021 року о 21.40 в м. Одесі по пр. Небесної Сотні, 47/4 відбулася ДТП за участю транспортного засобу Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Lexus, реєстраційний номер [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] та знаходився під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, в результаті чого позивачу було завдано матеріальних збитків. Водії на підставі п. 33.2. ст. 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 06.04.2021 року за адресою: м.Одеса, пр. Небесної Сотні, 47/4. Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АР/4246731, виданого ПрАТ СК ГРАВЕ, дійсного на дату ДТП. Враховуючи наведене, відповідальність за Полісом ОСЦПВВНТЗ АР/4246731 в межах 50000 грн. несе ПрАТСК ГРАВЕ. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №301/05-21 від 06.05.2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus, р/н [NUMBER] складає 174148,98 грн. Таким чином, за виключенням 50000,00 грн., що були виплачені страховою компанією, з відповідача підлягає стягненню 124148,98 рн. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 06.04.2021 року [PERSON] та [PERSON] склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася в [ADDRESS] . Бланк повідомлення детально заповнений, має графічне зображення зіткнення транспортних засобів з зазначенням наявних пошкоджень. Окрім того, в зауваженням відповідач [PERSON] зазначив, що свою провину визнає /а.с.9/. Власником транспортного засобу LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, є [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [NUMBER] від 02.11.2019 року /а.с.30/. Транспортний засіб Lexus Is300, державний номер [NUMBER] , станом на 06.04.2021 року був застрахований в ПрАТ СК УНІКА згідно з Полісом №201734460 /а.с.10/. Транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний номер [NUMBER] , станом на 06.04.2021 року був застрахований в ПрАТ СК ГРАВЕ УКРАЇНА згідно з Полісом №АР4246731 /а.с.11/. З виписки Monobank по руху коштів по картці [PERSON] від 20.01.2022 року вбачається, що 17.01.2022 року ПрАТ СК ГРАВЕ УКРАЇНА перерахувало [PERSON] 50000,00 грн. /а.с.12/. Судом досліджено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №301/05-21, складений 06.05.2021 року ФОП [PERSON] , відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 82913,28 грн. з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини). Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля, LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 174148,98 грн. Ринкова вартість легкового автомобіля марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , до моменту ДТП становить 346608,90 грн. /а.с.13-28/. За проведення оцінки матеріального збитку позивач [PERSON] сплатив 2500,00 грн. відповідно до квитанції №06-05-21 від 06.05.2021 року /а.с.29/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до абзацу 3 п. 33.2. ст. 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за подання МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Відповідно до п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №698 від 17.11.2011 року Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВСУкраїни з 01 лютого 2016 року максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України складає 50000,00 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її задавала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 06.04.2021 року з вини відповідача [PERSON] в [ADDRESS] , сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача [PERSON] отримав механічні пошкодження. Оцінювачем ФОП [PERSON] у відповідному звіті було встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus, [NUMBER] , складає 174148,98 грн. Враховуючи, що ПрАТ СК ГРАВЕ в межах відповідальності за Полісом ОСЦПВВНТЗ №АР/4246731 сплатило на користь позивача [PERSON] 50000,00 грн., суд погоджується з доводами сторони позивача, що стягненню з відповідача [PERSON] підлягає грошова сума в розмірі 124148,98 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд погоджується, що пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан, однак вважає, що грошова сума, визначена в позові, є завищеною, достатнім розміром відшкодування моральної шкоди суд вважає 6000,00 грн. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач не подав відзив на позов та доказів на спростування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що на підтвердження понесення судових витрат у вказаному розмірі стороною позивача надані належні докази (договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, квитанція щодо отримання адвокатом грошових коштів у вказаній сумі), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial