Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 листопада 2000 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2021 року сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання, внаслідок чого подружжя втратило почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження сім`ї неможливе за формального її існування, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка в поданій заяві просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ", проти заочного розгляду справи не заперечувала (вх. № 635/23-вх 07.02.2023). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважав за можливе здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 04 листопада 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 61); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 04 листопада 2000 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 11). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого повторно Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 05 жовтня 2021 року на підставі актового запису № 90 (а.с.12). Шлюбні відносини між подружжям припинені за відсутності взаєморозуміння, внаслідок чого втрачено почуття любові і поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася остаточно та існує формально.\~Спорів про поділ майна та місце проживання спільної дитини між сторонами на час розгляду справи не існує. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень на позов не надав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви.

Outcome: approved