Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 09 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київської області, актовий запис № 1052. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають разом із позивачем, що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 22.12.2022 року. Сімейне життя з відповідачем не склалося. У їхніх стосунках зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки. Дружина йому зраджує, тому сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Шлюб між ними існує формально. Такі відносини між ними є нездоровими та суперечать його інтересам. За таких обставин їхнє подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу стало неможливим. Беручи до уваги, що із позивачем зареєстрований та перебуває на утриманні малолітній [PERSON] , [INFO] , тому справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суді. Просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 09 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1052 (а.с. 1). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2022 року (а.с. 11-12) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 18 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 19-20). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, отримана судом 08.02.2023 року за вх. № 5540, в якій просив справу за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та судові витрати залишити за ним (а.с. 25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, отриманого судом 06.02.2023 року за вх. № 4881, в якому послалась на наступне: так, дійсно 09 серпня 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1052. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на повному її утриманні. До моменту припинення спільного проживання, вона з чоловіком та дітьми мешкали у квартирі [ADDRESS] . Останнім часом стосунки між ними почали поступово погіршуватись, внаслідок недостатніх коштів у родині (фінансові труднощі), оскільки вона не працює, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Фінансові труднощі спонукали відповідача підшукувати різноманітні підробітки, щоб мати можливість прогодувати дітей, але її чоловік почав обвинувачувати з зрадах, постійно вчиняв сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, так як позивач зібрав власні речі і покинув сім`ю, внаслідок чого сторони спільно не проживають, починаючи з 07 січня 2023 року. З огляду на викладене, просить врахувати дані аргументи при вирішенні справи по суті та розірвати шлюб з [PERSON] (а.с. 23-24). За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, 09 серпня 2014 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що 09 числа серпня місяця 2014 року складено відповідний актовий запис № 1052, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 09 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київської області (а.с. 2). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 3) та сина [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 4). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Спільне господарство не ведеться. Подружжя проживає окремо один від одного. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З наявного в матеріалах справи відзиву відповідача [PERSON] вбачається, що остання не заперечує проти розірвання шлюбу з відповідачем та на примирення не погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя не пов`язано спільним побутом, проживають окремо один від одного, наполягали на розірванні шлюбу та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач просив суд залишити судові витрати за ним. Тому, суд вважає за можливим віднести понесені судові витрати у сумі 992,40 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 10) за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved