Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 15.05.2020р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №6142562, який було підписано електронним підписом відповідачки. Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що на відповідному сайті ознайомилася з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, а їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін, а також наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. 14.06.2021р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем було укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1, який додано до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р., позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 15841,46грн., з яких 5975,20грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9866,26грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що відповідачкою не було здійснено жодного платежу щодо погашення заборгованості ні на його рахунок, ні на рахунок попереднього кредитора. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.117). Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов не визнає в повному обсязі, а свої пояснення щодо позову надала в раніше поданих до суду запереченнях (а.с.122, 38-40), що згідно ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачкою заперечень (а.с.41-56, 86-91). Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що 15.05.2020р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики №6142562, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати і передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 6000грн. на строк 29 днів, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів позикодавцеві у день закінчення цього строку або достроково. Вказаний договір містить особисті дані відповідачки та її електронний підпис (а.с.5). 14.06.2021р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняло належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників (а.с.11-12). Зазначений Реєстр боржників клієнт передав факторові згідно акту прийому-передачі №1 від 14.06.2021р. (а.с.14). З витягу з Реєстру боржників №1, який є додатком до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р., вбачається, що відповідачка має заборгованість за договором позики №6142562 в сумі 15841,46грн., з яких 5975,20грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9866,26грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.15). Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.08.2022р., з якого вбачається, що у період з 14.06.2021р. по 31.08.2022р. відповідачка жодного разу не сплатила кошти з метою погашення заборгованості за договором позики (а.с.17). В матеріалах справи є адресоване позивачем відповідачці повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по договору позики №6142562 від 15.05.2020р. з вимогою повернути вказану заборгованість (а.с.16). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з цим, відповідно до ч.6 цієї статті відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Доводи відповідачки про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020р. у справі № 331/7975/13-ц. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Згідно ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Усі наявні в матеріалах справи докази подав до суду позивач та на їх підставі обгрунтував свої позовні вимоги. Разом з цим, відповідачка не надала суду жодних доказів та не заявила клопотання про витребування доказів, які б спростовували її заборгованість за договором позики №6142562 від 15.05.2020р., а лише виклала свої міркування щодо незгоди з позовом у запереченні на позов; також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка зверталася до правоохоронних органів з приводу незаконних дій невстановлених осіб щодо укладення від її імені договору позики. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2481грн., що підтверджується платіжним дорученням №29750 від 30.09.2022р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved