Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 31 грудня 2020 року Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) зареєстровано шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 85 та видано свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей не мають. Спочатку, після спільного проживання, в сім`ї була злагода, розуміли одне одного, не сварилися. Із плином часу взаємовідносини почали псуватися, між ними зникла довіра, повага, яка була до шлюбу, виникли сварки, у зв`язку з чим сімейні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть. Наразі проживають окремо. Примирення не можливе. Прийняла рішення звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, остільки такий існує лише юридично і не вбачає доцільності його зберігати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, подала заяву віз 16 лютого 2023 року за вхідним №ЕП408/23 про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, не з`явився, надіслав телефонограму від 17 лютого 2023 року за вхідним №21 про розгляд справи у його відсутність, за змістом якої позовні вимоги визнав. Неявка учасників справи не перешкоджає судовому розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення учасників процесу, зміст телефонограм про судовий розгляд без їх участі, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.104,105,110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. У відповідності до ч.ч.3,4 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи відсутність малолітніх дітей, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні із досліджених доказів, подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, поскільки сторони подружні стосунки припинили, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, склад характеру, що унеможливлює існування шлюбу. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку. Судом встановлено, що позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечив, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для його розірвання. Спір про поділ майна, на день розгляду справи в суді, відсутній. Дітей від шлюбу не має. Суд, вважає за доцільним, залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Позов підтверджується: свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] ; квитанцією про сплату судового збору від 01 грудня 2022 року №0.0.2760979973.1. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved