Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість з\~ виплати заробітної плати в сумі 36087 грн. 19 коп. та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 54793 грн. 14 коп., мотивуючи тим, що в період з 14.04.2021 по 29.06.2022 він працював водієм автотранспортних засобів відділу головного механіка ПП «Автомагістраль». Наказом №323 від 29.06.2022 його було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України - за власним бажанням. Однак, всупереч положенням ст. 116 КЗпП України, виплата всіх належних йому сум до даного часу не проведена. Він звернувся до роботодавця з заявою про надання довідки про належні йому виплати, яку направив рекомендованим листом з описом вкладення. Лист отримано роботодавцем, однак, до даного часу довідку йому не направлено. Тому, ним отримано довідку за формою ОК-5, з якої вбачається, що станом на 27.09.2022 підприємством нараховано та не виплачено йому заробітну плату за лютий. В червні 2022 року йому нараховано кошти при звільненні в сумі 19317 грн. 19 коп. В період березня червня 2022 року за вимогою адміністрації підприємства він перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Заборгованість підприємства перед ним складає 36087 грн. 19 коп., у тому числі заробітна плата за лютий 2022 року 16 770 грн. 00 коп.\~ та\~ виплати при звільнені у червні 2022 року 19317 грн. 19 коп.. Також, беручи до уваги, що з моменту звільнення з роботи до моменту звернення до суду пройшло 3 місяці, розмір компенсації за час затримки розрахунку складає 54793 грн. 14 коп.. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до норм чинного в Україні законодавства військові дії, оголошена та неоголошена війна, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) - надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання певних зобов`язань. Головний офіс ПП «Автомагістраль», його територія та значна частина виробничих приміщень, які знаходяться у селі Синяк Бучанського району (колишнього Вишгородського району) Київської області, упродовж часу з 25 лютого 2022 року по 3 квітня 2022 року перебували під окупацією російських загарбників. У зв`язку з цим, виникли об`єктивні реальні загрози життю та здоров`ю працівників, було пошкоджено приміщення офісу та викрадено чи пошкоджено значну кількість транспортних засобів (27 шт.). Окрім того, було викрадено чи знищено всю офісну оргтехніку, документи, тощо. Також було повністю знищено сервер, значну кількість допоміжного обладнання та різноманітного устаткування, чим заподіяно надзначних матеріальних збитків, розмір яких перевищив 50 млн. грн., у зв`язку з чим підприємство опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі та ще й до цього часу вживає заходів щодо хоча б часткового відновлення свого функціонування. За результатами звернення підприємства до правоохоронних органів щодо вказаних вище злочинних дій окупаційних військ Російської Федерації було порушено кримінальне провадження № 1202211105000108 від 8 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України (порушення законів та звичаїв війни). Лише після обстеження підрозділами з розмінування територій, 14 квітня 2022 року старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції Нечай В.П. було здійснено огляд території, офісного приміщення та виробничої бази ПП «Автомагістраль», допитано у якості свідка юриста юридичного відділу підприємства [PERSON] , під час чого було офіційно зафіксовано заподіяні збитки та пошкодження, реальну вартість яких до цього часу досудовим слідством ще не оцінено. За власні обігові та частково кредитні кошти ПП «Автомагістраль» раніше виконало робіт і надало послуг у загальній сумі 324 538 511,70 гривень, які на сьогодні упродовж чинності воєнного стану у державі свідомо не приймаються керівництвом Служб автомобільних доріг у Житомирській і Київській областях, що унеможливлює швидке відновлення знищеної та пошкодженої матеріально- технічної бази підприємства та здійснення своєчасного розрахунку з працівниками підприємства та контрагентами. Вказане призвело до того, що на сьогодні підприємство має критичну ситуацію з виплатою заробітної плати працівникам, оскільки підрозділи Державного казначейства не здійснюють перерахування коштів на рахунок підприємства за давно виконані роботи та надані послуги, що унеможливлює будь-які розрахунки з бюджетом, працівниками та контрагентами за придбані матеріали. Таким чином, внаслідок ведення бойових дій у Бучанському районі Київської області та інших обставин непереборної сили, у тому числі й існування заборгованості з бюджету держави за вже виконані роботи та надані послуги, підприємство повідомляло усіх своїх працівників про існування форс-мажорних обставин та змушене було припинити своєчасну виплату заробітної плати працівникам, а також сплату бюджетних платежів до бюджетів усіх рівнів. Тож на сьогодні усі працівники підприємства, опинилися в однакових складних умовах та з розумінням ставляться до наявної проблеми. Лише окремі працівники вирішили звільнитися та звернутися до суду з відповідними позовами про стягнення заробітної плати. На сьогодні у провадженні судів України перебувають 12 таких справи, де позивачі не змогли зрозуміти реальних проблем підприємства та намагаються ще й заробити на цьому, заявляючи незаконні вимоги ще й про стягнення середнього заробітку. Викладеним вище та доданими до цього заперечення документами приватне підприємство «Автомагістраль» довело факт настання для підприємства обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які об`єктивно унеможливлюють належне та своєчасне виконання як господарських так і податкових зобов`язань, а також звільняють від відповідальності, тому просить врахувати викладене і визнати відсутність вини підприємства у не здійсненні своєчасного розрахунку, а тому\~ вимога щодо стягнення основного боргу є передчасною, а\~ вимога щодо стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку безпідставною. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.\~ Представник відповідача в телефонному режимі повідомив про неможливість виходу на відеоконференцзв`язок у зв`язку з повітряною тривогою, при цьому вказав, що не заперечує щодо проведення судового розгляду без його участі.\~ Суд, враховуючи позиції сторін, наведені в їх заявах суті справи, та дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позов слід\~ задовольнити\~ частково з наступних підстав. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У статті 12 Закону України «Про оплату праці» законодавець закріпив перелік норм і гарантій в оплаті праці, який не є вичерпним. Указано, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються КЗпП України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та КЗпП України, є мінімальними державними гарантіями. У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано в законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. За висновком Конституційного Суду України, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин, а саме відплатності праці, який отримав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо. Такі зобов`язання відповідають мінімальним державним гарантіям, установленим статтею 12 Закону України «Про оплату праці». Зазначене, на переконання Конституційного Суду України, дає підстави для висновку, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у статті 94 КЗпП України і статті 1 Закону України «Про оплату праці», та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону України «Про оплату праці». У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України зазначив, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснено нарахування таких виплат. Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. В п. п.6, 20 Постанови від 24.12.1999 №13 «Про застосування судами законодавства про оплату праці» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що судам\~ належить мати на увазі,\~ що відповідно до загальних положень статей 1 і 2 Закону «Про оплату праці» розмір заробітної плати за\~ працю\~ на підставі трудового договору залежить\~ від\~ професійно-ділових якостей працівника,\~ складності й\~ умов\~ виконуваної\~ ним\~ роботи, результатів\~ останньої\~ та господарської діяльності підприємства і що за своєю структурою заробітна плата складається:\~ з основної\~ - винагороди\~ за\~ виконану\~ роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування,\~\~\~ посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми,\~ за трудові успіхи та винахідливість і\~ за\~ особливі\~ умови праці\~ (доплати,\~ надбавки,\~ гарантійні\~ й\~ компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством,\~ премії, пов`язані з виконанням виробничих\~ завдань\~ і\~ функцій);\~ а\~ також\~ із\~ заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками\~ роботи\~ за\~ рік, премії за спеціальними системами і положеннями,\~ компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат,\~ які не\~ передбачені\~ актами чинного\~ законодавства\~ або які провадяться понад установлені цими актами норми. Установивши при розгляді справи про стягнення\~ заробітної плати\~ у\~ зв`язку\~ із\~ затримкою\~ розрахунку\~ при\~ звільненні, що працівникові не були виплачені\~ належні\~ йому\~ від\~ підприємства, установи,\~ організації\~ суми\~ в день звільнення,\~ коли ж він у цей день не був на роботі,\~ - наступного дня\~ після\~ пред`явлення\~ ним роботодавцеві\~ вимог\~ про розрахунок,\~ суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній\~ заробіток\~ за\~ весь\~ період затримки розрахунку,\~ а при непроведенні його до розгляду справи - по\~ день\~ постановлення\~ рішення,\~ якщо\~ роботодавець\~ не доведе відсутності в цьому своєї вини.\~ Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.\~\~ Положеннями ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»\~ закріплено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойової дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Частиною 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами\~ (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України\~\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~ мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~ та обов`язків, визначених законом.\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 14.04.2020 по 29.06.2022 на посаді водія автотранспортних засобів відділу головного механіка і був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача (а. с. 4) та не заперечуються стороною відповідача. З долучених до матеріалів справи позивачем Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК-5, наданих Пенсійним фондом України, вбачається, що за січень червень 2022 року (за виключенням березня, квітня, травня місяця) позивачеві нараховувалась сума заробітку для нарахування пенсії від ПП «Автомагістраль», зокрема за січень 2022 18758 грн. 76 коп., за лютий 2022 16770 грн. та за червень 2022 року 19317 грн. 19 коп.,\~ що в загальній сумі становить 54845 грн. 95 коп. (а. с. 5-6). Копія довідки ПП «Автомагістраль» від 18.10.2022 №А-00000312 свідчить, що нарахований\~ ПП «Автомагістраль» дохід [PERSON] за період з лютого 2022 року по червень 2022 року в загальній сумі становить 36087 грн. 19 коп. (за лютий 2022 16770 грн. та за червень 2022 року 19317 грн. 19 коп.). Поряд з цим, в колонці «Дохід за вирахуванням ПДФО» виведено заробітну плату позивача за вказаний період з урахуванням ПДФО, яка становить - 29591 грн. 50 коп. ( за лютий 2022 13751 грн. 40 коп. та за червень 15840 грн. 10 коп.\~ (а. с. 29). Таким чином, борг підприємства перед позивачем за період з лютого 2022 року по червень 2022 року становить в загальній сумі 29591 грн. 50 коп. з вирахуванням ПДФО. Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами в частині виплати заробітної плати, та правові норми, що їх регулюють, з врахуванням відповідно наведених висновків Конституційного Суду України та Верховного Суду, суд приходить до висновку\~ про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 29591 грн. 50 коп..\~ При цьому, суд відмічає, що вказана сума виведена з вирахуванням ПДФО, тобто саме наведена сума підлягає виплаті позивачеві.\~ Досліджуючи питання наявності обставин, що встановлюють чи виключають вину відповідача у нездійсненні своєчасної виплати заборгованості по заробітній платі, суд враховує наступне.\~ Копія протоколу огляду місця події від 14.04.2022 свідчить про проведення 14.04.2022 ст. слідчим ВО ВС ГСУ НП України Нечай В. П. в рамках кримінального провадження № 1202211105000108 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 438 КК України, огляду приватного підприємства «Автомагістраль», яке знаходиться за адресою: с. Синяк Вишгородського району Київської області. Проведеним оглядом було встановлено зі слів юриста юридичного відділу ПП «Автомагістраль» - Бабича В. О., що в період з 27.02.2022 по 03.04.2022 на вказаному підприємстві базувалися війська Російської Федерації. Під час перебування вказаних військ на території підприємства були пошкодженні всі 30 дверей у кабінетах центрального офісу,\~ комп`ютерна техніка підприємства, відсутня документація кожного відділу (тендерний, виробничий, бухгалтерський, юридичних кадрів, охорони праці, механіків), пошкоджено меблі; відсутня комп`ютерна техніка близько 46 одиниць, ноутбуки близько 20 одиниць, принтера близько 30 одиниць. В кожному кабінеті в хаотичному порядку розкидані речі, документи та сміття. Частина документів знаходилася на території підприємства на землі. Інша частина документів знаходилася на території сусіднього підприємства «Альянс Краси». Вони знаходилися під відкритим небом і внаслідок опадів були пошкоджені (а. с. 24-25).\~\~ Аналогічні факти наведені і в протоколі допиту свідка від 14.04.2022 (а.с.26-27). Копія листа за підписом директора приватного підприємства «Автомагістраль»\~ (а.с. 28) підтверджує пояснення представника відповідача в тому, що 28.04.2022 останнє звернулося з вказаним листом за №272 до Міністра інфраструктури України О. Кубракова стосовно ситуації з оплатою виконаних раніше робіт та наданих послуг, оскільки керівництво Служби автомобільних доріг у Житомирській області безпідставно не приймає безпосередньо виконані роботи на загальну суму 41 840 297,66 гривень та виконані їх підприємством субпідрядні роботи у генпідрядника ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» на суму 127 000 000 гривень. З урахуванням окремої заборгованості за інші виконані роботи у сумі 47 598 214,04 гривень, а саме за надані послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області, загальна сума боргу САД у Житомирській області за виконані підприємством роботи і надані послуги становить 216 438 511,70 гривень. У той же час, заборгованість Служби автомобільних доріг у Київській області за виконані та не прийняті роботи становить 108 100 000,00 гривень. Таким чином, ПП «Автомагістраль» за власні обігові та частково кредитні кошти виконало робіт і надало послуг у загальній сумі 324 538 511,70 гривень, які свідомо не приймаються керівництвом Служб автомобільних доріг у Житомирській та Київській областях. Враховуючи значні витрати підприємства на виконання цих робіт, понесення надзначних матеріальних збитків внаслідок тривалої окупації військами РФ офісу, виробничих приміщень та території підприємства останнє нині перебуває у тяжкому фінансовому становищі, а відсутність обігових коштів призводить до критичного напруження в колективі, виникнення заборгованості по заробітній платі по відрахуванню до держаного бюджету. Крім того, відсутня можливість погасити кредиторську заборгованість перед постачальниками матеріалів, які в свою чергу звертаються з вимогами до підприємства з можливістю нарахування пені, відстотків, інфляційних втрат та інших штрафних санкцій. Тому просили визначити відповідальних осіб у Службах автомобільних доріг у Київській та Житомирській областях за прийняття виконаних їхнім підприємством робіт та посприяти позитивному вирішенню даного питання у найближчий час. Відповіді на вказаний лист, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, підприємство не отримало. Доказів протилежного суду не надано.\~ За встановлених обставин, зважаючи, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором\~ (непереборною силою) і саме ця обставина стала підставою для несвоєчасної виплати заробітної плати по причині тимчасової окупації збройними силами Російської Федерації території місцезнаходження ПП «Автомагістраль», що призвело до призупинення його діяльності, завдання останньому значної майнової шкоди, в тому числі внаслідок невиконання договірних зобов`язань дебіторами з вказаної причини, суд приходить до висновку про доведення стороною відповідача відсутності своєї вини у не виплаті заробітної плати позивачеві при його звільненні та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі (992,40х32,56%)=323 грн. 12 коп. в дохід держави.\~

Outcome: partial