Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

26.12.2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів»» 6780,76 грн. заборгованості з житлово-комунальних послуг та 2481,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що власникам квартир у вищевказаному будинку надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території без укладеного договору. Однак, відповідач [PERSON] не здійснює належним чином оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з січня 2020 року по листопад 2022 року утворилась заборгованість у сумі 6780,76 грн. Вказує також, що заборгованість у сумі 3673,84 грн. станом на січень 2020 року є заборгованістю відповідача перед ЛКП «Центральне», правонаступником якого є ЛКП «Старий Львів» відповідно до ухвали Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019 року «Про припинення ЛКП «Центральне» шляхом приєднання до ЛКП «Старий Львів». Ухвалою суду від 30.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.01.2023 представник позивача Любашевський В.П. , діючи згідно довіреності, подав заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, до суду повернувся конверт із не врученою судовою повісткою із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ЛКП «Старий Львів». Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії довідки №913 від 15.12.2022, виданої ЛКП «Старий Львів», [PERSON] є власником (відповідальним квартиронаймачем), але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Згідно ухвали Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019 року, припинено Львівське комунальне підприємство «Центральне» шляхом приєднання до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» та з цього часу будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Львівського комунального підприємства «Старий Львів». Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 6780,76 грн. за період з січня 2020 року по листопад 2022 року. На підтвердження заборгованості відповідача позивачем долучено до матеріалів справи відомості про нарахування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території мешканця [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданого розрахунку, станом на січень 2020 року за відповідачем є заборгованість у розмірі 3673,84 грн. Водночас, позивачем не надано жодного документу, що б посвідчував обґрунтованість заборгованості саме у такій сумі, не вказано тарифу за яким відбувалися нарахування послуг та не зазначено за який саме період часу до січня 2020 року така виникла, не відображено періоди (місяці) та розмір заборгованості який в ці проміжки часу утворилися, не подано доказів ухилення відповідача від виконання зобов`язання тощо (а.с.10). Враховуючи наведене, а також те, що позивач зазначає період, за який просить стягнути заборгованість з січня 2020 року по листопад 2022 року, а заборгованість в сумі 3673,84 грн. виникла до січня 2020 року, не підтверджена належними та допустимими доказами у справі, а тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають. Разом з тим, з урахуванням вищенаведених норм законодавства, а також за оцінкою належності та допустимості доказів наданих позивачем, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду відповідними засобами доказування доведено та підтверджено заборгованість відповідача за період з січня 2020 року по листопад 2022 року у сумі 3106,92 грн., оскільки за цей період ЛКП «Старий Львів» надано підтвердження існування боргу у такій сумі. Зокрема, наявність і розмір боргу підтверджується відомостями про нарахування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території мешканця [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , які містять дані про тариф, нарахування, а також помісячний розрахунок заборгованості. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином, згідно долучених до матеріалів справи документів, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в межах стягнення суми боргу за період з січня 2020 року по листопад 2022 року у сумі у сумі 3106,92 грн. Відтак, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: 3106,92 / 6780,76 х 2481 = 1136,79 грн.

Outcome: partial