Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути суму завданої майнової шкоди в розмірі 100\~740,80 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2\~102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.03.2018 року в місті Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ, реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля TOYOTA, реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано [PERSON] , а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Внаслідок ДТП автомобіль TOYOTA отримав пошкодження, а його власник зазнав матеріальних збитків. На час скоєння пригоди транспортний засіб ВАЗ не був забезпеченим чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТБСУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 100\~000,00 грн. на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та Звіту. Крім того, зазначає, що з метою встановлення розміру заподіяння шкоди МТБСУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складають 740,80 грн. Таким чином загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 100\~740,80 грн. У зв`язку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовною заявою. Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, з огляду на наступне. Так, вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані, оскількі постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 року його вину у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлено, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, зазначив, що ним було подано апеляційну скаргу на зазначену постанову суду. Зазначає, що 05.03.2018 року він дійсно керував автомобілем ВАЗ по вул.Динамівській в м.Харкові, зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині, зупинився, щоб перед поворотом ліворуч надати дорогу зустрічному транспортному засобу TOYOTA. При очікуванні проїзду зустрічного автомобіля, побачив, що водій автомобіля TOYOTA не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з опорою освітлення, від чого отримав механічні пошкодження. Вважає, що не має відношення до данної ДТП, і ця ДТП сталась саме внаслідок недотримання водієм [PERSON] правил дорожнього руху. Крім того заперечує щодо розрахування вартості відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA у розмірі 138\~107,77 грн. Так, зазначає, що відповідно до звіту від 10.05.2018 року, оцінювачем визначається ринкова вартість та вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA, який було пошкоджено 15.03.2018 року. Таким чином, на думку відповідача, автомобіль TOYOTA зазнав пошкоджень не тільки у ДТП, яке сталось 05.03.2018 року, а й у іншому ДТП, яке сталось 15.03.2018 року, до якого він не має відношення. Також вказує, що його не викликали на огляд автомобіля TOYOTA, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати пояснення та висловити свої зауваження. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представником позивача надано до суду письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги підтримує у повному обсязі, вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне. Так, зазначає, що постановою Харківського апеляційного суду від 13.08.2020 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Харкова без змін. Таким чином постанова Дзержинського районного суду м.Харкова про доведеність вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є остаточною. Твердження відповідача про те, що його не викликали для огляду автомобіля TOYOTA є неправдивим, оскільки експертом Бочаровим С.М. на поштову адресу відповідача було направлено повідомлення з проханням прибути для проведення огляду. Вважає, що таким своїми діями відповідач намагається уникнути відповідальності. На підставі викладеного позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 27.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 22.06.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні від 19.10.2020 року судом задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків. Ухвалою суду від 19.10.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] . Ухвалою суду від 11.03.2021 року у справі призначено судову автотехнічну експертизу з урахуванням цивільної справи 638/4967/20 та матеріалів адміністративної справи 638/3587/18, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім.засл.проф.М.С. Бокаріуса, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 12.10.2022 року поновлено провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглянути без участі представника МТСБУ. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Капельніков В.Л. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд сприви за його відсутності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , показала, що [PERSON] працює таксистом, який декілька разів підвозив її до місця роботи, а саме до ресторану «Старая Башня», що розташований на вул.Динамівській. Щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, повідомила, що в той день їй треба було їхати на роботу на другу зміну. Перед цим вона зайшла в аптеку та побачила, що біля аптеки стоїть автомобіль відповідача. Вона домовилась з ним щоб він підвіз її до роботи. Коли вже під`їхали до ресторану « [INFO] », [PERSON] зупинився на вул.Динамівській у своїй смузі руху та увімкнув поворот ліворуч, щоб заїхати на парковку закладу. В цей час свідок побачила як на них по зустрічній смузі руху з великою швидкістю їде автомобіль сірого кольору. [PERSON] почав йому сигналити, водій сірого автомобіля почав маневрувати зі сторони в сторону та в`їхав у стовб, за яким розташована будка охорони. Автомобіль [PERSON] жодних пошкоджень не зазнав. Після події свідок пішла на роботу, що відбувалось далі не бачила. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , показав, що він працює на парковці біля закладу «Старая Башня», що розташований на вул.Динамівській. [PERSON] йому незнайомий. Пам`ятає, що у 2018 році відбулась ДТП. Бачив як зі сторони юридичної акадамеї по вулиці Динамівська в сторону вулиці Новгородська на великій швидкості їхав автомобіль білого кольору ймовірно марки «Hyundai». Автомобіль їхав по своїй смузі дороги. В цей час автомобіль ВАЗ стояв на дорозі у своїй смузі руху з увімкненим поворотом ліворуч до парку Горького. Водій білого автомобіля маневрував різко ліворуч, а потім праворуч та в`їхав у будку охорони. Після події свідок надав кожному учаснику ДТП матеріали відеозапису події, які зафіксувала камера біля парковки. Суд, заслухавши вступне слово відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~Відповідно до ч.ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як на підставу своїх вимог МТСБУ посилається на те, що оскільки [PERSON] є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.03.2018 року, у позивача виник обов`язок щодо відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Сам факт\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка відбулась\~05.03.2018\~року за\~участю відповідача\~останнім не\~оспорюється.\~Обставини ДТП\~зазначені у\~протоколі про\~адміністративне правопорушення\~серії БР\~№242094\~від 05.03.2018\~року,\~згідно якого\~05.03.2018\~року о\~16:00\~год.\~в місті\~Харкові на\~вул.Динамівській,\~3\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортних\~засобів: ВАЗ, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та TOYOTA, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] , передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою Харківського апеляційного суду від 13.08.2020 року постанова Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 року залишена без змін. Щодо посилання відповідача на те, що його не було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.03.2018 року, а отже підстави для відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відсутні, суд зазначає наступне. Не зважаючи на те, що постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 13.08.2020 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] , передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, у суду наявні підстави для встановлення вини останнього у вчиненні ДТП, яка мала місце 05.03.2018 року, з огляду на наступне. Відповідно до\~протоколу про\~адміністративне правопорушення серії БР № 242094 від 05.03.2018, 05.03.2018 о 16 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ-21154», державний номер [NUMBER] , по вул. Динамівській, 3 в м. Харкові, не врахував дорожньої обстановки, не надав дорогу автомобілю «Тойота», державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, та здійснив виїзд на зустрічну смугу при повороті ліворуч, внаслідок чого водій автомобіля «Тойота» здійснив маневр задля уникнення зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21154» та здійснив зіткнення з опорою освітлення, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно мотивувальної частини висновка експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №7466/20843-20844 від 26.09.2022 року, виходячи з пояснень водія автомобіля Toyota Camry [PERSON] , в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля ВАЗ 21154 [PERSON] визначалась шляхом виконання ним вимог п.п.10.1 та розділом 34 п.п.1.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Оскільки при наявності технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 21154 [PERSON] створив умови, для настання небезпечної обстановки, внаслідок чого стався наїзд на перешкоду автомобіля Toyota Camry під керуванням водія [PERSON] , то його дії не відповідали вимогам п.п.10.1 та розділу 34 п.п.1.1 Правил дорожнього руху України, та знаходяться з технічної точки у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Щодо зазначення в резолютивній частині висновку, а саме в абзаці 7 особи, дії якої знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди як «водія [PERSON] », замість «водія [PERSON] » суд вважає опискою, оскільки вказане спростовується мотивувальною частиною висновку експерта. Оцінюючи вищезазначений висновок експерта як доказ, суд визнає його належним та допустимим для використання в процесі доказування, оскільки цей доказ містить у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачений як джерело доказування у ЦПК України, зібраний у відповідності з чинним цивільно - процесуальним законодавством. Зазначений доказ є узгодженим з іншими доказами у справі, є належним та допустимим. Крім того, судом досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення 638/3587/18, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії БР №242094 від 05.03.2018 року, який є документом, що підтверджує факт вчинення неправомірних дій і є одним із джерел доказів, схему місця ДТП, а також інші матеріали, наявні у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість встановлення вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.03.2018 року на підставі висновку експерта від 26.09.2022 року, а також матеріалів справи про адміністративне правопорушення 638/3587/18. При цьому суд враховує надані свідками покази, однак зазначає, що допитані свідки не є експертами в галузі дорожнього руху, та не можуть без спеціальних знань визначити причинно-наслідковий зв`язок між діями особи та виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Також надані свідками покази спростовуються висновком експерта, складеного в тому числі на основі дослідження матеріалів відеозапису дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що власником транспортного засобу TOYOTA реєстраційний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , про що зазначено у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду. 20.03.2018\~року [PERSON] \~звернувся до\~Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України із\~повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно звіту №420 про визначення вартості відновлювального ремонту, складеного 10.05.2018 року ФЛП [PERSON] вартість відновлювального ремонту TOYOTA реєстраційний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить 138\~107,77 грн., з урахуванням ПДВ. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На час скоєння даної ДТП, відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на автомобіль ВАЗ, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , в зв`язку з чим, судом встановлено, що договірні зобов`язання між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем відсутні. У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст.22 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. 20.03.2019 року позивачем по справі було здійснено виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] у розмірі 100\~000 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується платіжним дорученням №936182 від 20.03.2019 року. Також Моторним(транспортним) страховим бюро України також було сплачено ФОП [PERSON] послуги за надання послуг експерта у розмірі 740 гривень 80 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №909522 від 25.06.2018 року, актом виконаних робіт від 30.03.2018 року. Таким чином, у зв`язку з настанням страхового випадку позивач фактично поніс витрати на сплату страхового відшкодування у розмірі 100\~000 гривень та витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 740,80 гривень. Відповідно до пункту 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі викладеного, у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] як до винної особи, в розмірі понесених витрат в загальному розмірі 100\~740,80 гривень, що складаються з витрат на сплату страхового відшкодування в розмірі 100\~000 гривень, та витрат понесених позивачем на проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 740,80 гривень, оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А відтак, вимога позивача про стягнення в порядку регресу зазначених вище сум є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо посилання відповідача на зазначення у Звіті №420 про визначення вартості відновлюваного ремонту, складеного 10.05.2018 року ФЛП [PERSON] дати дорожньо-транспортної пригоди як 15.03.2018 року, суд вважає це опискою, оскільки згідно повідомлень, надісланих на адресу [PERSON] експертом [PERSON] про запрошення на огляд пошкодженого автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] вбачається, що останнього запрошували на огляд автомобіля саме в рамках дослідження про визначення вартості відновлюваного ремонту пошкоджень атомобіля, отриманах саме внаслідок ДТП яка мала місце 05.03.2018 року за участі [PERSON] . Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що автомобіль Toyota, д.н.з. [NUMBER] був учасником іншої дорожньо-транспортної пригоди, таких доказів також не надано і відповідачем. При цьому\~суд наголошує,\~що судове\~доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи положення зазначеної статті, витрати, повязані з проведенням експертизи №7466/20843-20844 від 26.09.2022 року у сумі 9438,55 грн. слід залишити за [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved