Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2022 року\~\~ [PERSON] звернувся до суду із вищенаведеним позовом, яким просить визначити місце проживання його сина [PERSON] , [INFO] , разом із ним. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] у шлюбі із [PERSON] у них народився син [PERSON] . В подальшому, життя між сторонами не склалося, з 2014 року подружні відносини між ними припинені, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області, яке набрало законної сили 07.07.2020 року, шлюб було розірвано. Вказує, що з цього часу дитина проживає із ним за однією адресою. Мати дитини - [PERSON] проживає\~окремо за\~межами України,\~з 2018\~року створила\~сім`ю з\~іншим чоловіком,\~від спільного\~проживання із\~яким у\~них [INFO] народився\~син [PERSON] .\~Зазначає,\~що вони\~із відповідачем\~не дійшли\~згоди стосовно\~місця проживання\~їх спільного\~сина.\~ [PERSON] \~по телефону\~просила передати\~дитину на\~виховання її\~матері,\~однак він\~заперечує.\~Оскільки син\~протягом тривалого\~часу проживає\~з ним\~ у\~квартирі [ADDRESS] ,\~де для\~нього створені\~належні умови\~проживання,\~що відповідає\~його інтересам, просить визначити місце проживання дитини разом із батьком. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28.06.2022\~року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою 14.12.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 28.12.2022 року. Розгляд справи 28.12.2022\~рокувідкладено на 25.01.2023 року у зв`язку із першою неявкою у судове засідання відповідача. 25.01.2023 року не відбувся розгляд справи у звязку із оголошенням повітряної тривоги по Львівській області. У судове засідання 01.02.2023 року учасники не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності та повне підтримання позовних вимог. Представник Органу опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Червоноградської міської\~ради подав\~заяву від\~14.10.2022\~року про\~розгляд справи\~у його\~відсутності. Відповідач про причини своєї відсутності не повідомила, хоча у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши таоцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках На підставі ч.ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 19.02.2010 року сторони уклали шлюб. \~ \~ \~ \~ [INFO] у шлюбі народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.05.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Як вбачається із витягів з реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом із сином [PERSON] , [INFO] , за однією адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із характеристики учня 5-Д класу Червоноградської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №9 [PERSON] , [INFO] , вихованням учня займається тато, який бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням та поведінкою сина (а.с.15). Із копії повідомлення КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Червонограда» №463 від 02.06.2022 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у лікаря-педіатра [PERSON] з 19.06.2020 року. Згідно наявних медичних даних загальний стан та фізичний розвиток [PERSON] відповідає віку дитини, вакцинація проведена у відповідності до календаря щеплень, на диспансерних обліках дитина не перебуває. З 19.06.2020 року по даний час [PERSON] двічі доставлявся до лікаря: 15.04.2021 року для проведення чергового медичного огляду (загальний стан добрий); 12.05.2021 року з приводу захворювання. Так, з наданого суду висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини\~\~\~№ 158 від 02.08.2022 року вбачається, що з 2014 року сторони разом не проживають, мати дитини [PERSON] , [INFO] , має шлюбні стосунки, від яких народила дитину у 2019 році. [PERSON] залишився проживати разом із батьком, мати рідко спілкується з сином по телефону, деколи бачиться, так як переїхала проживати за кордон. Батько із сином проживає у квартирі [ADDRESS] , останній навчається в ЗСШ №9 м.Червонограда, 5-Д класі. Умови проживання задовільні. На засіданні комісії [PERSON] та малолітній [PERSON] пояснили, що батько проживає із сином, утримує його, лікує, займається його розвитком. Мати не бере участі у вихованні сина, має маленьку дитину від іншого шлюбу, виїхала у Польщу. Малолітній [PERSON] пояснив, що проживає з татом вже тривалий час, йому із ним добре, він все йому купує, готує їжу, вони разом проводять дозвілля, грають у футбол, з мамою не часто спілкується по телефону, не бачився з мамою вже давно, а відтак Орган опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради вважає, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , слід визначити з батьком. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно ч.ч.1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною другою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд зауважує, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини, беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Встановлено, що інтересам дитини сторін відповідатиме його проживання разом з батьком, на що вказує його психологічний стан, зокрема прихильність до батька, проживання з ним в атмосфері любові, турботи, захисту та встановлення низького рівня емоційного зв`язку з матір`ю. Матеріали справи не містять доказів на спростування вищевказаного висновку. На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи здоров`я дитини, місце фактичного постійного проживання, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення сина усім необхідним, думку дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, відтак позов підлягає задоволенню. На прохання позивача судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved