Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 35 110,85 грн. В обґрунтування позову зазначила, що сторони 02.11.2019 зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони не розлучені, але тривалий час проживають окремо, відповідач створив нову сім`ю та постійно мешкає з нею, позивач самостійно виховує та забезпечує всім необхідним малолітнього сина. Згідно заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2020 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним рішенням було видано виконавчий лист та передано до виконання у відділ виконавчої служби. На даний час відповідач взагалі не сплачує аліментів, доходів позивача категорично не вистачає для утримання спільного сина. Син відвідує дитячий садочок, росте, потребує чималих витрат на одяг, взуття, продукти харчування. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним станом на 01.09.2022 утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 35 110,85 грн. Аліменти відповідачем не сплачуються з грудня 2019 року. Зазначила, що пеня за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2019 року вересень 2022 року складає 35 110,85 грн., тому вона просить стягнути пеню у розмірі 35 110,85 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, свої інтереси доручила представляти адвокату Дяченко В.М. Представник позивача - адвокат Дяченко В.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне. Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.07.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 10.12.2019 і до досягнення повноліття дитини (а.с.17-18). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.09.2022 № 24194 складеного державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Л.С. Сіленко, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2022 становить 35 110,85 грн. (а.с.15). Як регламентує ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як визначено п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Як вказано вище, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України. Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вирішуючи спір, суд не погоджується з розрахунком пені наданим позивачем. Проте, звертає увагу, що позивач просить стягнути пеню в розмірі, що не перевищує заборгованості по сплаті аліментів, а саме 35 110,85 грн. Розрахунком, проведеним судом, встановлено, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по аліментах. Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Враховуючи, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом 28.09.2022 становить 35 110,85 грн., наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів у вказаному розмірі, що не перевищує розміру заборгованості по сплаті аліментів. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не надав. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на 28 вересня 2022 року підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим документом № 697/3108/19 підлягають задоволенню в розмірі 35 110,85 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів визнав, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 536,80 грн.

Outcome: approved