Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . У 2016 році у його квартирі було встановлено засіб обліку теплової енергії «Engekmann», заводський № [NUMBER] , відповідно до робочого проекту, який узгоджено із структурним відокремленим підрозділом «Київські теплові мережі ПАТ «Київенерго» департаменту з технічного забезпечення обліку відділу засобів обліку. Відповідно до акту прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від 21.10.2016 року, засіб обліку встановлено згідно технічного рішення по проекту та допущено до експлуатації. Міжповірочний інтервал за паспортом - 4 роки, пломба повірки від 25.04.2016 року. Ним здійснено повірку тепло лічильника і видано відповідне свідоцтво, чинне до 17.11.2025 року. Як зазначає позивач, після встановлення засобу обліку теплової енергії з 21.10.2016 року по квітень 2019 року (закінчення опалювального сезону) він здійснював оплату за спожиту теплову енергію за показами засобу обліку відповідно до рахунків, що надавались йому відповідачем. Однак, в подальшому з невідомих підстав відповідач розпочав надсилати йому рахунки, в яких зазначався борг за теплову енергію та у яких була відсутня графа - покази лічильника. На його скаргу від 29.10.2021 року він отримав відповідь КП «Київтеплоенерго», згідно якої з 22.06.2017 року змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також вимоги щодо встановлення вузлів розподільчого обліку, з посиланням на Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії, затверджений постановою КМУ від 10.10.2018 року № 829. Не погоджуючись з даною відповіддю та вважаючи вищевказані дії відповідача незаконними та такими, що порушують його право споживача, позивач просить задовольнити його вимоги, а саме: -визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення нарахування за комунальну послугу «централізоване опалення» без урахування щомісячних показів засобу обліку теплової енергії ««Engekmann», заводський № 54953817, з початку опалювального сезону 2019 року по кінець опалювального сезону 2022 року за адресою: [ADDRESS] . -визначити, що підставою для нарахування оплати за централізоване опалення у квартири [ADDRESS] є покази засобу обліку теплової енергії «Engekmann», заводський № [NUMBER] ; -зобов`язати відповідача здійснювати нарахування оплати за централізоване опалення у квартирі з урахуванням показів засобу обліку теплової енергії «Engekmann», заводський № [NUMBER] ; -зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за централізоване опалення за весь період неврахування показів засобу обліку теплової енергії та здійснювати нарахування у подальшому, враховуючи показники приладів обліку споживчого тепла, та скасувати заборгованість за особовим рахунком. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 31.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.07.2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що з урахуванням чинних нормативно-правових актів вузли розподільного обліку не можуть встановлюватись при вертикально-горизонтальній внутрішньобудинковій системі опалення, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Крім того, позивачем заявлено вимоги на майбутнє, які не можуть бути задоволені, оскільки чинним законодавством передбачено, що захисту підлягає тільки порушене право. Також, такий спосіб захисту прав як здійснення перерахунку та скасування з особового рахунку заборгованості не передбачений, а тому такі вимоги не можуть бути задоволені. Рахунки на оплату послуги з ЦО фактично є претензією та не свідчать про порушення прав споживачів, а є підставою для звернення виконавця послуг з відповідним позовом до суду. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що позивачем не надано доказів порушення його прав, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 08.08.2022 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача [PERSON] , в яких вона зазначає про невідповідність встановлення вузла обліку Порядку № 829, що свідчить про можливе порушення прав та інтересів інших співвласників багатоквартирного будинку через встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії у квартирі позивача, що призведе до порушення теплового балансу будинку. Крім того, така ситуація матиме наслідком некоректний обік спожитої теплової енергії по відношенню до мешканців квартир без вузлів розподільного обліку теплової енергії. Враховуючи виявлені факти, відповідачем не беруться до розрахунків показання вузлів розподільного обліку теплової енергії вказаного будинку з метою дотримання прав всіх споживачів та, відповідно, розрахунки здійснюються з урахуванням показань будинкового засобу обліку пропорційно опалюваній площі квартири. З урахуванням наведеного, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.10.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, в тому числі і опалення, постачальником якого є КП «Київтеплоенерго». У відповідності до доказів, наданих позивачем, в вказаній вище квартирі у 2016 році було встановлено вузол розподільного обліку теплової енергії (теплолічильник «Engelmann», заводський № 54953817). 21.10.2016 року вказаний лічильник було прийнято на комерційний облік, про що свідчить акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення. 29.10.2021 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача зі скаргою про те, що КП з невідомих причин, ігноруючи правила обліку теплової енергії, розпочало надсилати йому рахунки за централізоване опалення, формуючи штучний борг, в зв`язку із чим просив здійснити перерахунок боргу з урахуванням показів приладу обліку теплової енергії за весь період їх неврахування. 22.11.2021 року відповідачем на ім`я позивача [PERSON] направлено листа, в якому відповідач посилається на те, що з набуттям чинності ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також вимоги щодо встановлення вузлів розподільного обліку. Технічна можливість встановлення таких вузлів визначається згідно із Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії, затвердженим постановою КМУ від 10.10.2018 року № 829. У житловому будинку за наведеною адресою функціонує система опалення, в якій відбувається підключення опалювальних пристроїв від подавальних стояків вертикального типу. Враховуючи нормативно визначені критерії, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії при зазначеній схемі відсутня. Відповідач зазначив, що із введенням в дію Порядку та враховуючи зміни, що відбулися у сфері житлово-комунальних послуг, власники інших квартир не можуть реалізувати своє право на встановлення вузлів розподільного обліку, а підприємство не має підстав для взяття їх на абонентський облік. Тому у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» знято з обліку вузли розподільного обліку, що встановлені у будинках з внутрішньобудинковою вертикальною системою подачі теплоносія, як такі, що не відповідають вимогам п.6 Порядку, а тому у позивача відсутня можливість передати показання з вузла розподільного обліку як через особистий кабінет, так і будь-яким іншим способом. Нарахування за послугу з централізованого опалення всім мешканцям будинку здійснюється за фактично спожиті обсяги теплової енергії згідно з показанням загально будинкового вузла комерційного обліку пропорційно опалюваній площі квартир відповідно до ст.9 та 10 вищевказаного ЗУ. Відповідно до копії акту обстеження технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, наданого позивачу 07.07.2022 року ТОВ «Мегаватт ЛТД», вбачається, що здійснено перевірку відповідності критеріям згідно постанови від 10 жовтня 2018 року № 829, зокрема: 1) окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі - так, забудовником передбачене встановлення теплолічильника на зворотному трубопроводі; 2) принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі - так, всі радіатори оснащені автоматичними регуляторами температури; 3) під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб - так; 4) можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації - так, лічильник змонтовано на кухні, доступ можливий за присутності власника, 5) проектне рішення та заходи щодо встановлення теплолічильника - забудовником передбачено встановлення теплолічильника на зворотному трубопроводі. Проектне рішення складається з встановленням теплолічильника та першого термоопору на зворотному трубопроводі, другий термоопір монтується в найближчий подавальний стояк з опломбованим шаровим краном для запобігання перекриття потоку теплоносія; висновок щодо можливості встановлення: можливо. З матеріалів справи також вбачається, що до початку опалювального сезону 2019 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] здійснювалось відповідачем з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений у квартирі. Проте, з початком опалювального сезону 2019 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення здійснювались КП ВК КМР (КМДА) "Київтеплоенерго" з урахуванням показань внутрішньобудинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири позивача. Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на неправомірність дій відповідача зі зняття з обліку приладу обліку теплової енергії, чим порушено його право. Представник відповідача у судовому засіданні проти тверджень позивача заперечувала, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє часткове підтвердження під час судового розгляду, виходячи з наступного. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого постачання гарячої води, урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання», державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення комерційного обліку постачання теплової енергії. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Згідно частини сьомої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (02 серпня 2017 року), діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Пунктом 10 Правил передбачено, що справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до пункту 29 Правил, споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Відповідно до статті 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: - вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); - вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до частини сьомої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу-розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. З урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що знявши з встановленого абонентського обліку раніше взятий на нього вузол розподільного обліку теплової енергії та, здійснюючи нарахування позивачу вартості послуги з централізованого опалення з листопада 2019 року без урахування показників лічильника теплової енергії, відповідач обмежив право позивача на раціональне споживання теплової енергії та оплату за фактично отримані послуги з постачання теплової енергії. Та обставина, що 10 жовтня 2018 року Постановою Кабінету Міністрів України № 829 було затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії, не є підставою для неврахування відповідачем показників лічильника теплової енергії, встановленого у квартирі позивачів, з огляду на таке. Так, пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: -окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); -принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; -під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; -можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно з пунктом 3 Порядку № 829, розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог пункту 10 Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. За твердженням сторони відповідача, вузли розподільного обліку не можуть встановлюватись при вертикальній внутрішньобудинковій системі опалення. Як вбачається з довідки ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» № 2 від 05.01.2022 року вбачається, що система централізованого опалення житлового будинку по [ADDRESS] є двухтрубною з нижньою розводкою, з поквартирною підсистемою (вертикально-горизонтальна розводка). Таким чином, квартира позивача розташована у будинку, де використовується система опалення, в якій поєднано властивості вертикальної та горизонтальної системи підключення. У квартирі позивача встановлено тепло лічильник, наступна повірка якого згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 17.11.2021 року має відбутись 17.11.2025 року. Зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку № 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільного обліку теплової енергії. Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, було визначено право споживача на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а також проведення оплати за спожиті послуги згідно з показниками індивідуальних приладів обліку. Отже показники лічильників, встановлених та прийнятих на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку № 829, повинні враховуватися виконавцем послуг, тобто у цьому випадку КП «Київтеплоенерго». Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 756/2361/20-ц (провадження № 61-10724св21). Верховний Суд також звертав увагу на те, що Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Суд також враховує і те, що відповідачем протягом майже трьох років враховувались надані позивачем показники лічильника, що також свідчить про правомірність та законність його установлення. Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо зняття з обліку встановленого в квартирі позивача приладу обліку теплової енергії та нарахування йому оплати за комунальну послугу з централізованого опалення з початку опалювального сезону 2019 року без урахування щомісячних показників лічильника. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання неправомірними дій КП «Київтеплоенерго» щодо проведення нарахування за комунальну послугу «централізоване опалення» без урахування щомісячних показів засобу обліку теплової енергії з початку опалювального сезону 2019 року по кінець опалювального сезону 2022 року; зобов`язання відповідача здійснювати нарахування оплати за централізоване опалення у квартирі позивача з урахуванням показів засобу обліку; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за централізоване опалення за весь період неврахування показів засобу обліку теплової енергії та здійснювати нарахування у подальшому враховуючи показники приладів обліку споживчого тепла, оскільки такі вимоги ґрунтуються на нормах законодавства. Що ж стосується вимог позивача про визначення, що підставою для нарахування оплати за централізоване опалення є покази засобу обліку теплової енергії, а також про скасування заборгованості за особовим рахунком, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки в цій частині позивачем вибрано невірний та неефективний спосіб захисту прав. Так, відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина друга статті 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів. Засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладненим діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року). Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. При цьому, такий спосіб захисту, як скасування нарахованої заборгованості, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягає розгляду в судовому порядку. Також слід зазначити, що вимога про зобов`язання скасувати заборгованість підтверджує факт незгоди позивача з розміром плати за надані йому послуги, а виставлення рахунку за надані послуги по своїй суті є претензією. Оспорювання правильності та підстав нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений. Споживачі вправі в разі пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі №462/5889/15-ц. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, а тому задовольняє їх в частині визнання неправомірними дій КП «Київтеплоенерго» щодо проведення нарахування за комунальну послугу «централізоване опалення» без урахування щомісячних показів засобу обліку теплової енергії з початку опалювального сезону 2019 року по кінець опалювального сезону 2022 року; зобов`язання відповідача здійснювати нарахування оплати за централізоване опалення у квартирі позивача з урахуванням показів засобу обліку; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за централізоване опалення за весь період неврахування показів засобу обліку теплової енергії та здійснювати нарахування у подальшому враховуючи показники приладів обліку споживчого тепла. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують та підстав для задоволення позову або відмови в повному обсязі не дають. На підставі викладеного,

Outcome: partial