Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

28.12.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 11.07.2009 по 29.05.2018 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі від якого у них [INFO] народився син [PERSON] , який станом на дату звернення до суду проживає разом із матір`ю. 10.09.2021 Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі № 522/16716/21, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду 01.09.2021 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач зазначає, що [PERSON] займається на курсах англійської мови на договірній основі, що передбачає понесення додаткових витрат на дитину. Окрім того, у їх сина спостерігається стрімке погіршення зору, у зв`язку з чим він потребує лікування та постійного оновлення окулярів, що потребує значних грошових коштів. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у сумі 13\~797,30\~грн. 20.01.2022\~ухвалою Приморського\~районного суду\~міста Одеси\~відкрито провадження\~у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 21.02.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволені, з огляду на наступне. 29.11.2021 рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №\~522/20837/20 було визначено місце проживання [PERSON] разом з матір`ю та припинено стягнення з матері на користь батька аліменти на утримання дитини, яке набрало законної сили у січні 2022 року. Таким чином, заявлені позивачем додаткові витрати на дитину до дати ухвалення вказаного судового рішення та до моменту набрання ним законної сили є абсурдними, оскільки розцінюються відповідачем як добровільні та понесені без погодження батька. Окрім цього, відповідач наголошує, що [PERSON] не надано до суду належних доказів щодо необхідності понесення додаткових витрат, які пов`язані із станом здоров`я дитини, погодження із батьком лікувального закладу (установи) для проведення медичного обстеження (лікування) та обґрунтованого розміру необхідних додаткових витрат, за наявності можливості отримання дитиною безкоштовної медичної допомоги, гарантованої державою. Разом з цим, позивач намагається завуалювати витрати на власні потреби під додатковими витратами на дитину, оскільки в наданих позивачем квитанціях містяться неточності щодо клієнта та пацієнта. Щодо зацікавленості дитиною вивченням іноземної мови, то відповідач звертає увагу суду на те, що після того, як дитина почала проживати з матір`ю успішність сина погіршилась, він пропускає багато занять, не виконує домашні завдання, має погану поведінку та негативно характеризується викладачами. Звернувшись до суду у січні 2022 року позивач надала до суду лише одну квитанцію про оплату курсів англійської мови від 12.10.2021. Вказане, на думку відповідача свідчить про те, що дитина їх не відвідує. Окрім того, дані витрати на дитину також не було погоджено із відповідачем. У зв`язку з вище викладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.07.2009 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.09.2011, Серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.02.2010, серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 у справі № 522/2765/18 шлюб, зареєстрований 11.07.2009 між позивачем та відповідачем, розірвано. За згодою матері дитини визначено місце проживання дитини разом із батьком. 27.04.2019 позивач уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.04.2019, Серія [NUMBER] , виданим Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 10.09.2021 Приморським районним судом м Одеси видано судовий наказ, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду 01.09.2021 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Даний судовий наказ перебуває на виконанні у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Рішенням Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~29.11.2021\~у справі\~№ 522/20837/20,\~яке набрало\~законної сили, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Припинено з 25.11.2020 стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , присуджених судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 у справі №\~522/18630/19. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (ч. 1\~ст. 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17, від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18, від 08.12.2021 у справі №\~607/12170/20 викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується ст.185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Згідно з ч. 2 ст.\~185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 у справі № 522/20837/20, яке набрало законної сили, встановлено, що з 28.10.2020 дитина постійно проживає разом з матір`ю. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано до суду консультативний висновок лікаря-офтальмолога від 18.08.2021 стосовно [PERSON] , чек від 18.11.2020 №\~1497 на суму 4\~480,00 грн про купівлю контактних лінз та оплату комплексного лікування, чек від 18.11.2020 № 1501 на суму 35,00 грн, квитанцію від 18.11.2020 на суму 75,00 грн, чек від 06.08.2021 № 8802 на суму 2\~500,00 грн про оплату послуг комплексного лікування, чек від 22.11.2020 № 1617 на суму 253,00 грн про купівлю засобів по догляду за контактними лінзами, чек від 08.11.2020 № 1226 на суму 4\~647,00 грн про купівлю оптичних лінз та їх встановлення, чек від 08.11.2020 № 2026 на суму 200,00 грн про плату послуг ультразвукового обстеження, чек від 11.11.2020 на суму 60,70\~грн про\~купівлю захисних\~медичних масок, чек від 30.10.2021 № 12430 на суму 1\~639,20\~грн про купівлю оправи для окулярів, чек від 06.08.2021 № 8803 на суму 7\~669,70 грн про купівлю контактних лінз та оправи для окулярів (клієнт та пацієнт [PERSON] ), чек від 26.10.2021 № \~12268 на суму 5\~200,00 грн про купівлю оптичних лінз та їх встановлення (клієнт -\~ [PERSON] , пацієнт [PERSON] ). Надавши належну правову оцінку зазначеним доказам, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд погоджується з доводами позивача про понесення нею додаткових витрат на дитину, які стосуються лікування зниження зору дитини в загальній сумі 19\~029,20 грн та підлягають розподілу між батьками порівну по 9\~514,60 грн з кожного. Водночас суд погоджується з запереченнями відповідача про те, що чек від 06.08.2021 №\~8803 на суму 7\~669,70 грн про купівлю контактних лінз та оправи для окулярів, де клієнтом та пацієнтом зазначено [PERSON] , свідчить про її витрати на власні потреби та не є належним доказом понесення позивачем зазначених витрат на дитину, а відтак ці витрати не підлягають відшкодуванню позивачу. Також купівля позивачем медичних масок на суму 60,70 грн чек від 11.11.2020, не є додатковими витратами на дитину та не підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу. Із наданого позивачем до суду договору про навчання від 21.09.2021 № 70 вбачається, що [PERSON] надавалися послуги з вивчення англійської мови, які були оплачені позивачем, що підтверджується квитанцією від 12.10.2021 № 22 на суму 835,00 грн. Разом з тим, суд вважає, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання, не можуть вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні ст.\~185\~СК України. Позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дитини. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять, а тому ці витрати також не підлягають відшкодуванню позивачу. З огляду на викладене, виходячи із аналізу ст. 185 СК України\~та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 9\~514,60 грн додаткових витрат на дитину та відмови у задоволенні решти позовних вимог. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про\~судовий збір» становить 992,40 грн.

Outcome: partial