Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

15.08.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, а саме, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 12 667 гривень 00 копійок, та 10 000 гривень 00 копійок моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 31.12.2021 року, приблизно о 02 год. 30 хв. [PERSON] , знаходився разом з позивачем в автомобілі марки «OPEL COMBO» державний номерний знак [NUMBER] поблизу будинку № 113 по вул. Київській в м. Обухів Київської області, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння скориставшись тим, що він (позивач) заснув та залишив без нагляду свій мобільний телефон, викрав його та зник з місця вчинення злочину. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 11.07.2022 року відповідач був визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а позивач [PERSON] визнаний потерпілим, та під час розгляду обвинувального акту в суді цивільний позов не заявляв. Тож позивач просить стягнути завдану йому матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі. 04 жовтня 2022 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження та призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 29.11.2022 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, раніше надав свої пояснення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Суд, вислухавши позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] 31.12.2021 року, приблизно о 02 год. 30 хв. [PERSON] , який знаходився разом з позивачем в автомобілі марки «OPEL COMBO» державний номерний знак [NUMBER] , поблизу будинку № 113 по вул. Київській, в м. Обухів, Київської області та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння скориставшись тим, що позивач [PERSON] заснув та залишив без нагляду свій мобільний телефон, викрав його та зник з місця вчинення злочину. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - сімнадцять тисяч гривень. За нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 роз`яснюється про те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК (1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В абз. 5 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 роз`яснюється про те, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Слід відмітити, що інститут звільнення від кримінальної відповідальності не здійснює декриміналізацію діяння, а звільняє конкретних осіб від відповідальності за злочин, що ними було вчинено. Відтак, звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання особи чи визнання її невинною. А визначені в КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими. За наведених умов, вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у розмірі 12 667 грн. 00 коп., завданої [PERSON] внаслідок вчинення відповідачем [PERSON] відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, є законними та обґрунтованими, оскільки злочинними діями відповідача, що виразились в умисному викраденні чужого майна позивачу було завдано майнової шкоди, що підтверджується належними та допустимими доказами. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить наступного висновку. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим, суд визнає, що злочинні дії відповідача дійсно завдали позивачу моральної шкоди, оскільки права позивача були порушені та це є природнім, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Отже, з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності, з огляду на ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог стосовно розміру шкоди заявленого до відшкодування, як завдання моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved