Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

17 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до Територіальної громади Криворізької міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на час своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалась з двокімнатної квартири за зазначеною адресою загальною площею 45,6 кв. метрів та житловою площею 31,6 кв. метрів, яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку. Спадкоємцем за законом на відкриту спадщину є позивач по справі - [PERSON] , інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Спадщину позивач прийняла у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Другої криворізької державної нотаріальної контори. 30 липня 2022 року [PERSON] звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , однак їй в цьому було відмовлено у зв`язку з тим що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 26 лютого 1998 року Універсальною товарною біржею «Нерухомість Н» за реєстровим №128, не відповідає ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», оскільки угода про відчуження нерухомого майна, яка укладена між особами, котрі не є членами біржі, не може вважатися біржовою операцією та реєструватися біржою. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 лютого 1998 року, укладеного між [PERSON] , яка діяла від себе та від імені своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] - з однією сторони - та [PERSON] - з іншої сторони - був здійснений продаж квартири [ADDRESS] . На теперішній час позивач позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за законом в Другій криворізькій державній нотаріальній конторі по вищевказаним причинам, відповідно до чого вимушена звернутися до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді від 23 серпня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 22 вересня 2022 року від представника відповідача Криворізької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, який представляє інтереси Криворізької міської ради. Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача виконкому Покровської районної у місті ради про витребування доказів. 04 листопада 2022 року на виконання ухвали суду від 17.10.2022 року з архівної установи Криворізької міської ради надійшло повідомлення про відсутність витребуваних доказів. 11 листопада 2022 року з Другої криворізької державної нотаріальної контори надійшло на адресу суду повідомлення про те, що після померлої [INFO] [PERSON] спадщина е заводилась та не видавалась. 16 листопада 2022 року з Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла інформація про наявність актового запису про шлюб №421 від 27.04.1990 року, який складений Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на [PERSON] , шлюб розірвано на підставі актового запису про розірвання шлюбу №618 від 17.10.1997 року, складеного Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 21 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та прийняття рішення згідно чинного законодавства з урахуванням зібраних доказів по справі. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складалась з двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,6 кв. метрів та житловою площею 31,6 кв. метрів, яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку. Позивач, [PERSON] , є донькою померлої - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривий Ріг від 11.06.1985 року, актовий запис №662 та спадкоємцем за законом на відкриту спадщину, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Спадщину позивач прийняла у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Другої криворізької державної нотаріальної контори. 30 липня 2022 року [PERSON] звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справа №989/2021, однак їй, відповідно до постанови №1255/02-31 від 30.07.2022 року, було відмовлено у зв`язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 26 лютого 1998 року Універсальною товарною біржею «Нерухомість Н» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №128, не відповідає ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», оскільки угода про відчуження нерухомого майна, яка укладена між особами, котрі не є членами біржі, не може вважатися біржовою операцією та реєструватися біржею. Правовідносини у відповідній частині виникли в момент укладення відповідного договору 26 лютого 1998 року, в той час, як діючий Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. Суд виходить з того, що за загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений ст. 58 Конституції України, в якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають оцінці у сукупності за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору, а також за нормами Цивільного кодексу України на час виникнення у позивача права на спадкування. Згідно зі ст.153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований в Криворізькому філіалі Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №128від 26 лютого 1998 року, укладеного між [PERSON] , яка діяла від себе та від імені своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] - з однією сторони - та [PERSON] - з іншої сторони - був здійснений продаж квартири за адресою: [ADDRESS] . При укладанні вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред`явлені до договору купівлі - продажу квартири і сторони не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість квартири. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода, [PERSON] була сплачена обумовлена вартість квартири. Разом з тим, нотаріус в роз`ясненні за вих. №1255/02-31 від 30.07.2022 року, у видачі свідоцтва на спадщину за законом відмовила, посилаючись на те, що угода про відчуження нерухомого майна, яка укладена між особами, котрі не є членами біржі, а саме, сторонами в договорі є неповнолітні, малолітні діти або дії вчиняються через представника, не може вважатися біржовою операцією та реєструватися біржою. Згідно ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" - неповнолітні (малолітні) громадяни не можуть бути членами біржі. Виходячи із вищенаведеного суд робить висновок, що на момент вчинення правочину вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 02.02.1998 року за №Ж-180 на підставі розпорядження «УЖКХ» за №Ж203 від 28.01.1998 року, зареєстроване в Криворізькому БТІ за №141П-602. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК Української РСР від 1963 року за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу який був зареєстрований в Криворізькому філіалі Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №128 від 26 лютого 1998 року є дійсним. Щодо вимог позивача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, суд вважає за необхідне вказати наступне. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина №989/2021, до складу якої входить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,6 кв. метрів та житловою площею 31,6 кв. метрів, яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, яка належала спадкодавцю, яка за час свого життя не складала заповіт. Позивач є донькою померлої, а тому вона є спадкоємицею першої черги щодо спадкування її майна. Матеріалами справи підтверджено, що інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Спадщину позивач прийняла у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Другої криворізької державної нотаріальної контори. Таким чином, суд доходить до висновку, що спадщина належить позивачці з часу її відкриття за законом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved