Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

06 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, просить встановити факт смерті її племінника [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Вугледар Донецької області, Україна. В обгрунтування заяви зазначено, що сестра заявника [PERSON] зі своїм сином [PERSON] проживали в м. Вугледарі Донецької області. [INFO] помер [PERSON] .. Сусіди померлого здійснила самостійно поховання [PERSON] , оскільки під час постійних обстрілів заклад реєстрації актів цивільного стану не міг здійснювати роботу. В подальшому мати померлого виїхала з міста Вугледар та була взята на облік як внутрішньо переміщені особи в [ADDRESS] . Встановлення вказаного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Пояснила, що під час обстрілу м. Вугледар її племінник загинув, а його мати отримала тяжкі поранення. Внаслідок постійних обстрілів установи не працювали та вони не змогли здійснити належне поховання, а тому поховали його на території біля будинку, в якому проживали. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку свого представника в судове засідання не забезпечили. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт смерті [PERSON] [INFO] внаслідок обстрілу, та пояснили, що здійснювали його поховання. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] є тіткою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] , [NUMBER] , копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 23.06.2020 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого племінника, вказуючи, що останній помер [INFO] в місті Вугледар Донецької області, під час артилерійського обстрілу та бомбардування військами рф. В судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дійсно [PERSON] помер [INFO] в м. Вугледар Донецької області, зазначили, що здійснювали його поховання. В той час органи державної влади України не діяли у зв`язку з щоденними постійними обстрілами, а тому відсутня була можливість зафіксувати у встановленому діючим законодавством порядку смерть. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За правилами ст. 317 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав\~і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих\~defacto\~органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Отже, оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил\~ст. 317 ЦПК України \~рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved