Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, в якій вказувала, що з 2011 по 08 листопада 2022 року вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, а саме [INFO] у них народився спільний син [PERSON] . Проте, оскільки заявниця не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та не було спільної заяви батьків про визнання батьківства, а тому відомості про батька були внесені органом реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. [INFO] [PERSON] загинув в смт. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . Також у зв`язку з цим у сина [PERSON] виникло право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та одноразової допомоги від держави. Проте за усними зверненнями заявниці до нотаріуса, у відділ Пенсійного фонду України, [INFO] зазначеними особами заявниці було вказано на необхідність надання документтів, що підтверджують родинні відносини між загиблим та Кирилом. Тому [PERSON] просила в судовому порядку встановити факт, що [PERSON] є рідним батьком малолітнього [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 09 січня 2023 року до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи залучено Орган опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, заяву про встановлення факту батьківства підтримує в повному обсязі. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заяву про встановлення факту батьківства підтримала у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував, вказуючи на те, що він, як рідний брат [PERSON] , виходячи з періоду та обставин спільного проживання брата та [PERSON] однією сім`єю (з 2011 року по день смерті [PERSON] ), обставин народження [PERSON] , відносин між [PERSON] та [PERSON] , характерних для відносин між батьком та сином, вбачає підстави для встановлення факту батьківства, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Представники заінтересованих осіб Міністерства оборони України [PERSON] , [INFO] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] заперечували, вказуючи на те, що незрозуміло, чому батьками [PERSON] не вирішувалося питання щодо визнання батьківства під час життя [PERSON] , заявницею не надано суду беззаперечного доказу, що б свідчив про наявність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , а саме висновку генетичної експертизи. В той же час просили врахувати, що інші надані заявницею та досліджені в судовому засіданні докази не вказують на наявність факту, про встановлення якого просить [PERSON] (показання свідків є однотипними та взаємовиключними, інші докази є недостатніми). Представник заінтересованої особи Вознесенського відділу ДРАЦС Шпатаковська С.М. в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. При цьому у заяві вказувала на те, що вона, як рідна сестра [PERSON] , знає про те, що її брат та [PERSON] дійсно мешкали однією сім`єю з 2011 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] у них народився син [PERSON] , якого [PERSON] визнавав сином, займався його вихованням та утриманням. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради Величко Є.О. в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства з урахуванням інтересів дитини. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки матеріали містять достатньо інформації про обставини справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявниці [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] , представників заінтересованих осіб - Вознесенського відділу ДРАЦС, Органу опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради, ГУ ПФУ в Миколаївській області. Заслухавши пояснення представника заявниці [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] , представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Ануфрієвої Д.В., представника заінтересованої особи [INFO] [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження\~ це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у\~частині третій статті 128\~цього Кодексу (ст. 130 СК україни). Таким чином, заява про встановлення факту батьківства може бути пред`явлена матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (п. 1) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Крім цього, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалося за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України (постанови Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 та від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15-ц). Судом встановлено, що заявниця є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Оскільки заявниця не перебувала у зареєстрованому шлюбі під час народження дитини та не було спільної заяви батьків про визнання батьківства, а тому відомості про батька [PERSON] були внесені органом реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с. 12, 13). Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] загинув в смт. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України (а.с. 14, 19, 20, 21, 22). З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 2011 по 2022 роки (включно) проживали з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки. Вказані сімейні стосунки між ними були постійними та не переривалися до дня смерті [PERSON] . Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] . Під час народження сина ні [PERSON] , ні [PERSON] в інших стосунках чи шлюбах не перебували (що узгоджується з інформацією, наданою відділом ДРАЦС (а.с. 92-94)). Після народження [PERSON] визнавав та називав його рідним сином, піклувався та дбав про нього, доглядав останнього. Також факт батьківства знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні: - копією довідки ОСББ «Зоря-Вознесенськ» від 25 листопада 2022 року (а.с. 23), згідно якої з 2011 року [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить цивільний чоловік [PERSON] (загинув [INFO] ), а також двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] ; - копією довідки ОСББ «Зоря-Вознесенськ» від 25 листопада 2022 року (а.с. 24), згідно якої з 2011 року [PERSON] та [PERSON] мешкали в квартирі [ADDRESS] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Протягом періоду проживання [PERSON] та [PERSON] разом вели спільне господарство та виховували сина; - письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 22 листопада 2022 року (а.с. 25, 26, 27), аналогічними наданим в судовому засіданні; - копією інформації Вознесенської ЗОШ І-ІІІ ступенів №10 від 23 листопада 2022 року (а.с. 28), згідно якої [PERSON] приймав активну участь в житті та навчанні сина [PERSON] , допомагав в організації шкільних заходів, відвідував батьківські збори, по-батьківськи ставився до [PERSON] ; - копіями фотокарток зі спільним зображенням [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40-44); - інформацією з листування між [PERSON] та [PERSON] в соціальних мережах (97-122); - копією відеозапису зі спільним святкуванням [PERSON] та [PERSON] . Нового року (а.с. 138); - іншими побічними доказами в сукупності. Суд вважає пояснення учасників справи, зокрема близьких родичів [PERSON] , а також досліджені в судовому засіданні докази достатніми для підтвердження факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] . Що стосується посилання учасників справи на однотипність та суперечність показань свідків, то в цій частині суд не може погодитися з такими доводами, оскільки такі показання в частині періоду спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , обставин народження Кирила є достатньо логічними, послідовними та узгоджуються з іншими дослідженими доказами. Що стосується доводів про те, що заявницею не надано суду беззаперечного доказу, що б свідчив про наявність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , а саме висновку генетичної експертизи, то суд виходить з того, що ДНК-тест дійсно є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність значно переважає будь-який інший наданий доказ. Однак Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду насамперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Таким чином, походження дитини від певної особи може бути доведено будь-якими передбаченими законом доказами, а не лише висновками експертиз. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття (постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15, від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18, від 30 вересня 2021 року у справі №715/2537/19). Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що в судовому засіданні доведено достатніми доказами факт, про встановлення якого просить заявниця, із заяви та матеріалів справи не вбачається спору про право, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved