Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

14.10.2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2007 по 21.10.2013 з відповідачем [PERSON] , від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із нею, перебуває на її повному утриманні. Відповідач жодного разу не бачив свого сина після розірвання шлюбу, надає матеріальну допомогу виключно у встановленому судом розмірі. Будь-якої іншої участі у вихованні та утриманні сина він не приймає. [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Просить суд: -позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 року № 49/0/9-22 територіальна підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначена за Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. 18.10.2022 року суддя відкрив загальне провадження по справі та призначив підготовче судове засідання. 26.12.2022 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги просила задовольнити, пояснила, що відповідач [PERSON] не бачив свого сина близько 10 років, його життям взагалі не цікавиться. Батько жодної участі у вихованні сина не приймає. Представник позивача адвокат Богач А.О. підтримала позов з підстав, заявлених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , остання відома адреса місця проживання (перебування), якого знаходиться на тимчасово окупованій території, повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідач до суду не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району Маньковська Л.Г. просила суд розглядати справу за її відсутності, рішення ухвалити з урахуванням висновку органу опіки від 23.12.2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2007 року до розірвання його судом 10.12.2013 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] . 21.10.2013 року Токмацький районний суд Запорізької області ухвалив рішення, яким стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] навчається у Дерценській середній школі з вересня 2022 року, з березня 2022 року перебуває у футбольній академії МФА «Мункач», де позитивно характеризується. Навчанням та вихованням сина займається матір. Батько дитини [PERSON] на зв`язок із сином та працівниками закладу не виходив, участі в житті дитини не приймав. [PERSON] спостерігається в педіатричній амбулаторії №8 КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги №9». На прийом до лікаря звертається матір [PERSON] , в разі хвороби рекомендації лікаря виконує матір. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] її колишній зять. Після того як сторони по справі розірвали шлюб, [PERSON] жодного разу не бачив сина, не цікавився успіхами сина, його розвитком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] не цікавиться сином, не відповідає на телефонні дзвінки сина, не цікавиться успіхами сина у спорті та навчанні. Батьківські обов`язки не виконує. Голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У висновку вказано, що [PERSON] , [INFO] , підтримує позов матері про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав. Голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Вирішуючи наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, суд враховує пояснення свідків та позивача, з яких встановлено, що [PERSON] останні десять років не спілкується із своїм сином, не цікавиться його успіхами. Суд не встановив жодних об`єктивних, непереборних обставин, які заважали відповідачу підтримувати зв`язок із своїм сином. Суд враховує думку дитини [PERSON] , який підтримує позов матері про позбавлення [PERSON] батьківських прав. З досліджених по справі доказів суд робить висновок, що відповідач по справі ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини, а тому він підлягає позбавленню батьківських прав. Також суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до статті 169 СК України у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення його батьківських прав, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Судовий збір в сумі 992,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved