Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

28.06.2022 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою. 26.12.2022 року стороною позивача було подано уточнений позов. На обгрунтування заявлених вимог зазначено, що 29.03.2016 року з метою отримання банківських послуг, [PERSON] підписала Заяву № б/н, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, свої зобов`язання за умовами кредитного договору [PERSON] виконував не належним чином. [INFO] позичальник померла. Станом на дату смерті [PERSON] розмір її заборгованості за кредитним договором становив 5902,77 грн. та складав заборгованість за тілом кредиту. Разом з тим, як було встановлено, спадкоємцями після смерті [PERSON] є відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які, в силу приписів ч. 1 ст. 1282 ЦК України, є правонаступниками спадкодавця у зобов`язаннях, які виникли у неї на підставі кредитного договору, згідно Заяви № б/н від 29.03.2016 року. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором, згідно Заяви № б/н від 29.03.2016 року в розмірі 5902,77 грн., а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності (а.с. 180). Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від жодного з них на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, [PERSON] (Позичальник) звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 29.03.2016 року. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Позичальником для ознайомлення в письмовій формі. Копія «Умов та правила надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви, а з метою підтвердження їх відповідності (автентичності) також надається копія наказу Банку про їх затвердження. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Позичальнику надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Позичальник при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Разом з тим, [INFO] позичальник [PERSON] померла. 19.05.2020 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 197/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] 05.06.2022 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Мудрик О.Є. були видані відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі за № 3-488, № 3-489 та № 3-490 (а.с. 145-147). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). На виконання вимог вищезазначеної норми закону АТ КБ «Приватбанк» 25.05.2020 року за вих. № SAMDNWFC00024850320 була направлена претензія кредитора до Першої луцької державної нотаріальної контори (а.с. 148-зворот-149). Тобто, на момент видачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті позичальника [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідачам достовірно було відомо про наявність в спадкодавця невиконаних зобов`язань перед позивачем, однак така претензія кредитора спадкодавця залишається останніми не виконаною. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно з другим абзацом ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як встановлено судом, станом на дату смерті [PERSON] її заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, згідно Заяви № б/н від 29.03.2016 року становить 5902,77 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці майна [PERSON] повинні нести відповідальність за порушення спадкодавцем умов кредитного договору, згідно Заяви № б/н від 29.03.2016 року в межах заборгованості за тілом кредиту, а тому позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2481 грн. На підставі \~ст.ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054, 1268, 1282, 1296 ЦК України,

Outcome: approved