Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала справа за позовом [PERSON] в особі представника [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2022 року позов задоволено; стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь [PERSON] відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 28 890 гривень 00 копійок. 09.02.2023 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу та надано докази на підтвердження цих витрат. Сторони в судове засідання не викликалися, їх присутність не є обов`язковою, згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви про ухвалення додаткового рішення приходить наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом при ухваленні рішення від 16.11.2022 року по справі № 331/3355/22 не було вирішено питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до позиції Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 09.06.2020 в справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 в справі №199/3939/18-ц), аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, представник позивача [PERSON] - [PERSON] , відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, на підтвердження понесених витрат надав: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 27.12.2021 року; додаток № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 27.12.2021 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 23.12.2022 року на суму 15 000,00 грн. Досліджуючи надані представником позивача [PERSON] докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено здійснення позивачем витрат, оскільки відсутні документи, що підтверджують оплату правової допомоги, а саме квитанції, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи, які підтверджували факт понесення [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed