Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення опіки. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] є його батьком. Більше 10 років тому померла його мати, відповідно, дружина [PERSON] . Батько важко переніс смерть дружини, у зв`язку з чим змушений був лікуватись у лікаря-невропатолога та лікаря-психіатра, однак це не дало суттєвих результатів і 29 травня 2017 року його було визнано інвалідом 3 групи, а в подальшому інвалідом 2 групи довічно. Орієнтовно в цей же період різні «шахраї», знаючи про не здатність [PERSON] адекватно сприймати ситуації, «видурювали» у нього грошові кошти, незаконно використовували належний йому автомобіль, експлуатували його з пошкодженнями та відмовлялись його ремонтувати через значні витрати на відновлювальні роботи. Зокрема, 27 листопада 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 євро, які позичальник відмовляється повертати та заперечує таку позику. Крім того адвокат Погорілий Р., скориставшись\~ розладами психіки батька видурив у нього 40000 грн. за письмовою угодою від 30 січня 2018 року, натомість не виконав взятих на себе зобов`язань. В зв`язку з цим [PERSON] просив визнати його батька [PERSON] недієздатним довічно, починаючи з 29 травня 2017 року, а саме з дати визнання його інвалідом 3 групи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 справу було передано на розгляд судді Ігнатенко Т.В., визначено склад присяжних. У зв`язку із задоволенням самовідводу судді Ігнатенко Т.В. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021 справу передано на розгляд судді Биченка І.Я. у тому складі присяжних. Ухвалою від 12 травня 2021 року суд відкрив провадження у справі та призначав справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від\~ 07 липня 2021 року у справі призначена судово-психіатрична експертиза, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. Вказану ухвала суду частково змінена постановою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року. Ухвалою від 11 жовтня 2021 року провадження у справі поновлено у зв`язку з надходження клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення дослідження. Ухвалою суду від 12 травня 2022 року після виконання клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів, матеріали справи направлено експертам для проведення експертизи, провадження у справі зупинено до тримання висновку експерта. Ухвалою від 21 червня 2022 року провадження у справі поновлено. У судове засідання, яке відбулося 31 січня 2023 року, учасники справи з`явились. Заявник підтримав свою заяву у повному обсязі із вказаних у ній підстав. При цьому зазначив, що він не бажає виконувати обов`язки опікуна щодо батька, оскільки останнім часом між ними погіршились стосунки. Представник управління праці та соціального захисту населення як органу опіки та піклування Смілянської міської ради Черкаської області Сюкало Ю.П. не заперечувала проти визнання [PERSON] недієздатним з моменту набрання рішенням законної сили, однак не вбачає підстав для визнання його недієздатним за минулий час. Особа, відносно якої розглядається заява - [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та задовольнити заяву про визнання [PERSON] недієздатним. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомленні шляхом направлення судової повістки. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . 29 травня 2017 року [PERSON] було видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] , у якому міститься відмітка про те, що йому призначено довічно пенсію по інвалідності 3 грп. загальне захворювання. 26 січня 2018 року [PERSON] було видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] , у якому наявна відмітка про те, що йому призначено довічно пенсію по інвалідності 2 грп. загальне захворювання. Згідно з виписним епікризом з медичної картки стаціонарного хворого №296 [PERSON] в період з 08.02.2021 по 22.02.2021 перебував на лікуванні в КРП «Черкаська обласна психіатрична лікарня»\~ Черкаської обласної ради з діагнозом: інші уточнені психічні розлади, обумовлені пошкодженням і дисфункцією головного мозку або соматичною хворобою, помірно-виражений психоорганічний синдром з галюцинаторними включеннями. Відповідно до частини 1 статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. В зв`язку з цим, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2021 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання щодо того, чи хворіє на даний час [PERSON] психічними захворюваннями та чи здатний він на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Постановою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2021 року доповнено питанням чи хворіє [PERSON] психічними захворюваннями та чи міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними із дати 29 травня 2017 року, а саме із дати визнання його інвалідом третьої групи довічно. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 179 від 10 червня 2022 року досліджені експертизою матеріали містять клінічно достовірний нозологічно цілісний опис перебігу психічного розладу у [PERSON] на протязі багатьох років\~ з поступовою науково обґрунтованою зміною етапів та проявів хвороби, а саме органічного психічного розладу, набутого внаслідок гіпертонічного, атеросклеротичного ураження судин мозку, що станом на 24 травня 2017 року вже сягав рівня важкого психічного розладу, тобто, на той час станом на 24 травня 2017 року проявлявся депресивно-параноїдною симптоматикою та когнітивним и порушеннями. Тобто, станом на 24 травня 2017 року [PERSON] страждав на органічний психічний розлад, викликаний гіпертонічним, атеросклеротичним ураженням судин мозку з психотично (депресивно-параноїдною) симптоматикою та когнітивним зниженням, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Станом на теперішній час прогресування психічної хвороби призвело до формування у [PERSON] стійкого особистісного когнітивного дефекту з втратою критики до свого стану, що сягає рівня слабоумства, тобто привело до формування деменції помірно-вираженого ступеню, що на теперішній час позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 29 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. За змістом положень Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), якщо вона не визнана недієздатною або не обмежена в дієздатності. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Частиною першої статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Як встановлено ч. 1 ст.36 ЦК України якщо фізична особа страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, суд може обмежити її цивільну дієздатність. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України в разі якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними вона може бути визнана судом недієздатною. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Дослідивши обставини справи в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів того, що [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час, а тому його слід визнати недієздатним. Щодо заявленої вимоги про визнання [PERSON] недієздатним за минулий час, тобто з 29 травня 2017 року, суд вважає, що у даній частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це, а частиною другою цієї статті передбачено, що якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визнати в своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. Тобто, законодавець передбачив можливість вирішення питання про недієздатність особи й у випадку залежності правових наслідків за договором від часу виникнення недієздатності. Обгрунтовуючи свою заяву в частині визнання [PERSON] недієздатним за минулий час, а саме з 29 травня 2017 року, заявник посилався на те, що [PERSON] вчиняв правочину, не усвідомлюючи їх суті та наслідків вчинення. Зокрема, заявник посилався на вчинення [PERSON] правочину від 27 листопада 2013 року, за яким [PERSON] заволодів майном його батька, а також правочину від 30 січня 2018 року, за яким адвокат [PERSON] заволодів коштами батька в розмірі 40000 грн. Суд зазначає, що визнання [PERSON] недієздатним з 29 травня 2017 року ніяким чином не впливає на визнання недійсним правочину, що був ним укладений в 2013 році. Окрім того, заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що такі правочини дійсно мали місце. Надана заявником копія скарги [PERSON] від 12 квітня 2021 року, адресованої Черкаській обласній спілці адвокатів, не є належним підтвердження вказаного, оскільки в цей період часу згідно висновку експерта Назаренко П.М. не розумів значення своїх дій, а тому достовірність викладеного в скарзі без надання суду відповідного договору, не є однозначним підтвердженням наявності договірних відносин між [PERSON] та адвокатом Погорілим Р. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд також зазначає, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини 1-3 статті 41 ЦК України). Як вбачається з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналогічні норми передбачені і ч. 1 ст. 300 ЦПК України, згідно з якою суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Відповідно до ст.76 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 67 ЦК України визначено права та обов`язки опікуна. Зокрема, опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Разом з тим, в ході розгляду справи [PERSON] не виявив бажання бути опікуном [PERSON] , відповідно, він не буде наділений повноваженнями на вчинення від імені батька будь-яких дій, в тому числі і щодо оспорювання договорів. Статтею 65 ЦК України визначено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні заперечувала проти визнання [PERSON] недієздатним з 29 травня 2017 року, відповідно відсутні правові підстави для задоволення заяви\~ [PERSON] в цій частині. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення, може подати клопотання про продовження строку його дії, яке повинно містити\~ обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Таким чином, у наведеній категорії справ передбачається періодичний судовий контроль за наявністю чи продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності. З урахуванням наведеного вимога заявника про визнання [PERSON] недієздатним довічно суперечить нормам чинного законодавства, а тому не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial