Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що з 18.09.2004 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.05.2021 року шлюб між сторонами розірвано. За словами позивача, 31.03.2011 року під час шлюбу для проживання сім`ї сторонами була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS] , яка документально була оформлена на чоловіка. Після розірвання шлюбу відповідач утримує в себе оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, приховує їх, а тому позивач позбавлена можливості реалізації своїх законних прав співвласника квартири, підтвердження свого права власності на квартиру у взаємовідносинах із іншими особами та державними органами, так як квартира за документами оформлена на одного відповідача. З огляду на викладене у позові, [PERSON] , посилаючись на положення Сімейного кодексу України, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 03 вересня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (ціна позову не перевищувала двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Ляхов О.В. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що квартира придбана за спільні кошти подружжя, сторони працювали, зокрема позивач на той час мала квартиру, яку здавала в оренду. Представник звертав увагу, що згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2011 року [PERSON] від продажу квартири [ADDRESS] отримав на руки лише 107 тис.грн. Натомість спірну квартиру 31.03.2011 року придбано за 424 тис. грн. До того ж відповідач не надав доказів своїх доходів за той час. Позивач [PERSON] наголосила, що спірна квартира придбана під час шлюбу за спільні з відповідачем кошти, а також додала, що у неї є син і їм потрібно десь жити. Разом з тим відповідач в судовому засіданні пояснив, що спірна квартира була придбана за його власні кошти, одержані від продажу квартири по [ADDRESS] , яка належала йому до шлюбу та котру в 2003 році відповідачу подарувала мати. У квартирі по [ADDRESS] сторони і проживали, перебуваючи в шлюбі, до її продажу в 2011 році. [PERSON] підтвердив, що квартира по [ADDRESS] належить позивачу та остання із 2005 року її здавала в оренду. Відповідач зазначив, що квартиру по [ADDRESS] продав за 267 тис. грн., а спірну квартиру придбав за суму, наведену у договорі. Представник відповідача - адвокат Антонович О.С. в судовому засіданні зазначила, що спірне нерухоме майно було придбано за кошти, одержані від продажу 29.03.2011 року належної її довірителю квартири. Зауважила, що проведена за клопотанням сторони позивача експертиза підтвердила лише ринкову вартість спірної квартири, а не суму, за яку її фактично було придбано. На думку представника, позивач не спростувала, що квартира була придбана за особисті кошти [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи й дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.03.2011 року між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В. та зареєстрований в реєстрі за №576, відповідно до умов якого [PERSON] прийняв у власність належну продавцям на праві власності цілу квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-9). Згідно з п. 2.4 договору покупець доводить до відома продавців ті інших осіб, кого це стосується, що на момент укладення цього договору перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та укладає цей договір за згодою останньої, викладеною в заяві, справжність підпису в якій засвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В. 31 березня 2011 року за реєстровим №575. У зазначеній заяві [PERSON] також повідомила, що згаданий правочин укладається її чоловіком в інтересах сім`ї та на умовах, які вона попередньо обговорила з чоловіком (а.с. 39). Інвентаризаційна вартість відчужуваного «нерухомого майна» згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 17.03.2011 року за №29342459, та ціна нерухомого майна, що купується «покупцем» за цим договором становить 41 212,00 грн. (п. 3 договору). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19 серпня 2021 року №271199578 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.05.2021 року розірвано шлюб, зареєстрований 18 вересня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). Положеннями статті 60 СК України визначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення змісту статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майже аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20), конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). [PERSON] на підтвердження своїх доводів, що спірну квартиру було придбано ним за особисті кошти, надав суду копію договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №3285, зі змісту пункту 2.1 якого вбачається, що продаж квартири [ADDRESS] вчинено за домовленістю сторін за 267 652 грн., з яких 107 652 грн. [PERSON] отримав від покупця до підписання цього договору, а 160 000 грн. покупець зобов`язався передати продавцю після отримання кредиту на придбання вказаної квартири у ПАТ «Банк Кіпру» (а.с. 50-53). У свою чергу, з досліджених судом матеріалів справи не вбачається, що відповідач отримав грошові кошти у розмірі 160 000 грн., які покупець квартири по [ADDRESS] зобов`язався передати йому після отримання кредиту, до 31.03.2011 року. Тобто до дня придбання спірної квартири по [ADDRESS] . Отже, в порушення положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України належних, допустимих й достовірних доказів на підтвердження таких обставин [PERSON] суду не надав. Окремо судом звернуто увагу на наявну у матеріалах справи копію розписки від 31.03.2011 року, з якої слідує, що [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] 424 000 грн., що еквівалентно 53\~000 доларів США, за продаж належної їм квартири [ADDRESS] (а.с. 83). Також у п. 7.3 договору купівлі-продажу спірної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №576, сторони визначили, що в разі визнання недійсним цього договору з вини продавця винні зобов`язуються сплатити покупцю штраф в розмірі 382\~788 грн. Разом з інвентаризаційною вартістю відчужуваного майна загальна сума становить згадані у попередньому абзаці 424\~000 грн. Згідно з висновком експерта, складеного за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №529/01-2023 від 04.01.2023 року, дійсна (ринкова) вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] , в цінах на 31 березня 2011 року, з урахуванням об`ємно-планувального рішення, технічного стану та рівня оздоблення, становила 405 200 грн. (а.с. 149-167). Наведені вище обставини, на переконання суду, спростовують доводи відповідача про те, що спірна квартира була придбана за суму, зазначену у п. 3.2 договору (41 212,00 грн.). Крім цього, в судовому засіданні сторони визнали. що позивач з 2009 по 2010 роки працювала в Королівстві Данія та одержувала певний дохід. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що тривалість та усталеність сімейних відносин сторін до придбання ними спірного майна доводить, що таке майно було придбано за спільні сумісні кошти подружжя, відтак в порядку поділу майна подружжя належить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . При вирішенні даного спору суд,

Outcome: partial