Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

04.01.2023 року позивач звернувся в суд з позовом до акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що згідно із виконавчим написом № 1306 від 27.05.2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., з неї на користь акціонерного товариства\~"Перший\~український міжнародний\~банк" стягнуто кошти в розмірі 28117,56 грн. 23.07.2021 року приватним виконавцем \~виконавчого округу\~ Рівненської області\~Сідоренком С.П. відкрито виконавче провадження № 66258977 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Зазначає, що усі фінансові\~відносини із\~ \~АТ "Перший український міжнародний банк" завершені, більше того жодних непогашених кредитів, боргів вона не має. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позаяк на момент його вчинення кредитний договір не був тим документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Крім того, як передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Однак, у автоматизованій системі виконавчого провадження № 66258977 наявна копія пропозиції укласти договір (оферта), з якої вбачається, що платіжний період за кредитним договором становить 24 місяці (з 04.08.2014 року - по 04.08.2016 року). Однак у виконавчому написі чомусь зазначається, що стягнення проводиться за період з 23.12.2019 року по 22.12.2020 року. Тобто вважає, що право вимоги за ймовірним кредитним договором минуло 04.08.2016 року. Перед зверненням до нотаріуса для винесення виконавчого напису, відповідач повинен був би звернутися до позивача із вимогою про погашення боргу, однак цього не зробив. Також нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано, що вказаний ним пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, виключено на підставі Постанови КМ № 480 від 19.04.2022 року, а також визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14. Крім того,\~ зазначає, що в реєстрі судових рішень наявна велика кількість рішень про визнання виконавчого напису нотаріуса Бригіди В.О. таким, що не підлягає виконанню, що викликає сумніви у добросовісності вказаного нотаріуса. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1306 від 27.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., щодо стягнення з [PERSON] 28117,56 грн, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Ухвалою судді від 05.01.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, що направлена представнику позивача, відповідачу та третій особі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзиву на позов не подав. Будь яких пояснень чи заперечень від нього також не надходило. На адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., зазначену у позовній заяві, надсилалися судові повідомлення, проте вони повернулися на адресу суду без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Пояснення у справі, заяви, клопотання від третьої особи на адресу суду не надходили. До суду також не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1306, відповідно до якого із\~\~ [PERSON] , боржника за кредитним договором № GP-6645674 від 04.08.2014 року, укладеним із ПАТ "Перший український міжнародний банк", правонаступником усіх прав і обов`язків якого є АТ "Перший\~український міжнародний\~банк" стягнуто на користь АТ "Перший\~український міжнародний\~банк" заборгованість за період з 23.12.2019 року по 22.12.2020 року в розмірі 28117,56 грн, в т.\~ч.: 12998,92 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6039,52 грн - заборгованість за комісією, 2579,66 грн - заборгованість за процентами, 6499,46 грн - неустойка за порушення зобов`язань, а також 250 грн плата за вчинення виконавчого напису, всього 28367,56 грн (а.\~с. 9). Згідно із постановою від 23.07.2021 року приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Рівненської області\~Сідоренком С.П. відкрито виконавче провадження № 66258977 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.7, 8). Статями 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~"Про\~нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Поряд з тим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Доказів нотаріального посвідчення кредитного договору № GP-6645674 від 04.08.2014 року приватним нотаріусом, а також відповідачем не подано. Крім того, позивач заперечує наявність заборгованість перед відповідачем, а тому заборгованість не може вважатися безспірною. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчиненого 27.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1306, про стягнення з\~ [PERSON] на користь АТ "Перший\~український міжнародний\~банк" заборгованості за кредитним договором № GP-6645674 від 04.08.2014 року в розмірі 28117,56 грн, а також 250 грн плати за вчинення виконавчого напису, всього на суму 28367,56 грн, таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору на загальну суму 992,40 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 1 ч.2 ст.141\~ЦПК\~України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.1, 2 ст.\~30\~Закону\~України\~«Про адвокатуру\~та\~адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст.\~137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги від 16.11.2022 року № 5-16.11.2022, укладений із адвокатом Андрейчуком С.В. (а.с. 14), ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Андрейчуком С.В., акт розрахунок витрат на правничу допомогу від 15.12.2022 року за вказаним договором, з якого вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу та їх вартість, а саме: підготовка та подання до суду позовної заяви 2700 грн, участь у судовому засіданні 1300 грн, всього на суму 4000 грн (а.с. 16), сплата коштів позивачем адвокату підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера серії ЦС № 236 від 15.12.2022 року на суму 4000 грн (а.с. 15). Представником відповідача відзиву не подано, будь яких заперечень також.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться\~\~складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання заяви про забезпечення позову та позовної заяви, а також участь у судових засіданнях. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Аналізуючи вищевикладене та обсяг наданих адвокатом Андрейчуком С.В. послуг та виконаних робіт у даній справі, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката підлягає до задоволення частково, позаяк справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, отже участі у судовому засіданні адвокат не брав, а відтак сума 1300 грн, зазначена в акті розрахунку витрат на правничу допомогу, не підлягає до стягнення, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 2700 грн.

Outcome: approved