Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва, в якій просила встановити факт смерті її чоловіка [PERSON] , який загинув [INFO] в м. Маріуполь. Заява обґрунтована тим, що заявниця є дружиною старшого солдата [PERSON] , який загинув [INFO] під час ведення оборони міста Маріуполь, однак у неї відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть померлої особи, оскільки неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації його смерті. Заявник вказує, що встановлення факту смерті їй необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 грудня 2022 року заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 16 лютого 2023 року. Заявник у судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив слухати праву без присутності представника відділу . Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається із довідки про загибель військовослужбовця військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 30.05.2022 № 40/57/9/2-165, командир військової частини засвідчує факт смерті старшого солдата [PERSON] , смерть констатована [INFO] , загинув під час ведення оборони міста Маріуполь. Довідка складена на підставі донесення командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. Заявником також надано сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого), складене 15.06.2022 начальником [INFO] підполковником [PERSON] , яким сповістили [PERSON] про те, що її чоловік, старший солдат [PERSON] , військовослужбовець військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, загинув [INFO] під час ведення оборони міста Маріуполь. Як слідує з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] померлий [PERSON] є чоловіком заявниці. Судом з`ясовано, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка у зв`язку з тим, що копія довідки про загибель військовослужбовця відсутня в переліку відповідних документів, на підставі яких видається свідоцтво про смерть. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз`яснено у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи факт неможливості реєстрації смерті [PERSON] у встановленому законом порядку і усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, а також, оскільки заявниця не може зареєструвати смерть свого чоловіка для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва згідно чинного законодавства України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Outcome: approved