Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостів розмірі 10 392,02 грн. за кредитним договором № б/н від 01.07.2008 року, стягнення судових витрат, покликаючись на те, що відповідач звернувся до АТ КБ ПриватБанк, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01.07.2008 року. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. 01.07.2008 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду. Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 16.02.2022 року, наявна заборгованість у загальному розмірі 10 392,02 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 8 253,14 грн.; в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 8 253,14 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 2 138,88 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 0,00 грн.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з нього на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив в разі неявки в судове засідання відповідача проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установленому судом строку заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ч. 4 ст. 277 ЦПК України. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Як слідує з матеріалів справи, відповідач 01.07.2008 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 17). На виконання умов договору [PERSON] видано кредитну картку, яка згодом неоноразово перевидавалася. Термін дії останньої кредитної картки до 09/21 (а.с. 17). Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі, який неодноразово змінювався (а.с. 14-15). До кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, підписану 01.07.2008 року [PERSON] (а.с. 18). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 16.02.2022 року, у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 10 392,02 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 8 253,14 грн.; в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 8 253,14 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 2 138,88 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 0,00 грн.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн. (а.с. 4-13). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути таку його складову, як заборгованість за простроченими відсотками. На підтвердження даних позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» окрім анкети-заяви надав підписану позичальником [PERSON] . Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, виписку про рух коштів по рахунку позичальника, де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами у межах та за межами пільгового періоду реальна річна процентна ставка щодо кредитної картки «Універсальна» та підтверджується часткове повернення позичальником кредитних коштів (а.с. 38-47). Таким чином вказані докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником кредитної картки «Універсальна» та погодження нею умов кредитування з визначеним розміром відсотків. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №382/327/18-ц, від 12 лютого 2020 року у справі №136/840/17, від 6 травня 2020 року у справі №358/384/19, від 4 листопада 2020 року у справі №534/1072/18-ц, від 2 грудня 2020 року у справі №284/157/20, від 7 квітня 2021 року у справі №724/970/20, від 17 листопада 2021 року у справі №709/86/21 (провадження №61-8987св21). Отже [PERSON] , підписавши заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, які є складовими частинами кредитного договору, відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Відповідач не спростовувала відповідними доказами наявність заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами та невиконання зобов`язань. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі. З урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача з відповідача 2 481,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved