Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої увійшли майнові права на земельний пай, а також на незареєстрований спірний житловий будинок. Заповіт від імені матері не посвідчувався. Спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є позивач та відповідачка. 21.10.2022 приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйніковою О.В. посвідчений укладений між спадкоємцями договір про поділ спадкового майна. За умовами договору право на житловий будинок належить позивачу. Проте через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Покликаючись на відсутність позасудового порядку реалізації спадкового права позивач просив визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. В підготовче засідання сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі проти задоволення позову не заперечили. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачами позову суд відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2011, видане Дрозднівською сільською радою Ковельського району Волинської області). За матеріалами спадкової справи заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця: позивач [PERSON] і [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.05.1973. Згідно з нотаріально посвідченим договором про поділ спадкового майна від 21.10.2022, реєстраційний номер 2722, позивач отримав право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Дрозднівське», с.Дроздні, Ковельського району Волинської області за сертифікатом ВЛ №0228900 від 04.05.2001. 21.10.2022 відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в частині права на земельну частку (пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу [PERSON] відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцеві. Згідно з довідкою Колодяжненської сільської ради №103 від 04.10.2022 в погосподарській книзі №1 с.Дроздні за [PERSON] з 1970 року рахується господарство на [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в будинку проживав її син - позивач [PERSON] . У технічному паспорті від 30.11.2022 зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS] побудовані у період 1947-1960 років. За даними КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. Оцінивши докази суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст.1223 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги і прийняв спадщину в порядку визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України. Суд переконався, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок, тому право на це майно входить до складу спадщини. Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє позивача права на спадкування. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України - шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved