Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

23.02.2022 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання до Другої охтирської державної нотаріальної контори Сумської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , що померла [INFO] ; встановити факт родинних відносин про те, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Довжик Охтирського району Сумської області. Вимоги вмотивовані тим, що [INFO] в с. Довжик Охтирського району Сумської області, померла мати позивача [PERSON] , якій на момент смерті належали земельна ділянка площею 0,07 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельна ділянка площею 0,47 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно померлої матері, однак йому було відмовлено у зв`язку із пропуском позивачем визначеного законом строку для прийняття спадщини. Представник позивача зазначає, що строк для прийняття спадщини був пропущений останнім з поважних причин, а саме пов`язаний з пандемією короновірусної інфекції, перебуванням на самоізоляції, а також тим, що [PERSON] проживає на території іншої області. Крім того, у свідоцтві про смерть матері позивача її прізвище було вказано як « [PERSON] », в той час як в свідоцтві про його народження прізвище позивача має написання « [PERSON] ». Вказана обставина позбавляє позивача можливості реалізувати його спадкове право. 09.11.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначеного підготовче судове засідання з викликом сторін. 19.12.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників процесу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався. Представник відповідача Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської областіу судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом направлення за місцем його реєстрації судових повісток, які, однак, повернуто до суду із зазначенням про відсутність адресата за вказаною адресою. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані (російською мовою дослівно) « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.10.1961 Довжичанською сільською радою Охтирського району Сумської області (а.с. 11). Згідно Витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру від 19.02.2010 № 19/11/0092 [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площею 0,07 га, без кадастрового номеру, за цільовим використанням для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,47 га, кадастровий номер 5920382800 02 001 0212, за цільовим використанням для ведення особистого підсобного господарства, розташовані в с. Довжик Охтирського району Сумської області (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, зареєстрованого 13.05.1993 за № 418 , житловий будинок, розміщений за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] померла в с. Довжик Охтирського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.02.2021 виконавчим комітетом Чупахівської селищної ради Охтирського району сумської області (а.с. 10). 18.02.2022 державним нотаріусом Другої охтирської державної нотаріальної контори надано письмову відповідь представнику позивача про відмову в оформленні спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, а також неточностями у прізвищі померлої (а.с. 14, 15). Як вбачається з інформації, наданої завідувачем Другої охтирської державної нотаріальної контори № 206/01-16 від 08.02.2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до нотаріальної контори не зверталися спадкоємці із заявами про прийняття та/або відмову від спадщини; спадкова справа не відкривалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувався. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із заяви вбачається, що встановлення даного факту необхідне заявнику з метою реалізації його спадкового права. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] . Разом з тим, у правовстановлюючих документах наявні неточності в написанні прізвища матері позивача внаслідок його довільного перекладу з російської мови на українську.Таким чином, з суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та сином, щоне суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Як вже зазначалося, після смерті матері представник позивача звернувся до нотаріуса з повідомленням про бажання позивача прийняти спадщину, на що йому було роз`яснено про пропуск шестимісячного строку для подання відповідної заяви. За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями,строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З аналізу вказаних положень Цивільного кодексу України вбачається, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що [PERSON] не звертався в межах визначеного законом строку до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті матері, оскільки був позбавлений такої можливості через пандемію короновірусної інфекції та пов`язану з нею необхідність самоізоляції. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, спір щодо спадкового майна відсутній, суд вважає причини пропуску звернення із заявою про прийняття спадщини поважними. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved