Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ЄДРПОУ: 40108616), Білоцерківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області (місцезнаходження: 09107, м. Біла Церква, вул. Привокзальна 3), Київської обласної прокуратури (місцезнаходження: 01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2, ЄДРПОУ: 02909996), Білоцерківської місцевої прокуратури (місцезнаходження: 09113, м. Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, 38-а), прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Гнатюка Олександра Юрійовича (місцезнаходження: 09117, м. Біла Церква, Київська область, вул. Шолом Алейхема, 38-а), слідчого Білоцерківського районного управління поліції ГУНП у Київській області Бурімської Анни Станіславівни (місцезнаходження: 09107, м. Біла Церква, Київська область, вул. Привокзальна, 3), про захист честі, гідності та ділової репутації. Позивач просить суд: Визнати дії Головного управління Національної поліції в Київській області (КОД ЄДРПОУ 40108616, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), Білоцерківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області (Адреса: 09107, м. Біла Церква, вул. Привокзальна 3), Київської обласної прокуратури (КОД ЄДРПОУ 02909996, Адреса: 01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2), Білоцерківської місцевої прокуратури (Адреса: 09113, м. Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, 38-а), прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Гнатюка Олександра Юрійовича (Адреса: 09117, м. Біла Церква, Київська область, вул. Шолом Алейхема, 38-а), слідчого Білоцерківського районного управління поліції ГУНП у Київській області Бурімської Анни Станіславівни (Адреса: 09107, м. Біла Церква, Київська область, вул. Привокзальна, 3) щодо збирання, зберігання, використання та поширення недостовірної інформації про [PERSON] (Ідентифікаційний код [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), а саме, що [PERSON] реалізуючи злочинний намір з [PERSON] на привласнення майна [PERSON] шляхом обману уклав правочин від 05.05.2015р. про відступлення права вимоги, після чого діючи за попередньою змовою групи осіб розпочав процедуру судового оскарження обставин укладення договору купівлі-продажу статутної частки ТОВ «ТД» Камілла» від 17.12.2014р.; що [PERSON] є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні №12018110030000588; що [PERSON] завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкоплясу О.П., прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Гнатюку О.Ю., слідчому Білоцерківського ВПГУНП у Київській області Бурімській А.С. такими, що порушують особисті немайнові права, принижують та ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] . Визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] (Ідентифікаційний код [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) відомості, що поширені Головним управлінням Національної поліції в Київській області (КОД ЄДРПОУ 40108616, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), Білоцерківським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції у Київській області (Адреса: 09107, м. Біла Церква, вул. Привокзальна 3), Київською обласною прокуратурою (КОД ЄДРПОУ 02909996, Адреса: 01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2), Білоцерківською місцевою прокуратурою (Адреса: 09113, м. Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, 38-а), прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Гнатюком Олександром Юрійовичем (Адреса: 09117, м. Біла Церква, Київська область,, вул. Шолом Алейхема, 38-а), слідчим Білоцерківського районного управління поліції ГУНП у Київській області Бурімською Анною Станіславівною (Адреса: 09107, м. Біла Церква, Київська область, вул. Привокзальна, 3), а саме те, що [PERSON] реалізуючи злочинний намір з [PERSON] на привласнення майна [PERSON] шляхом обману уклав правочин від 05.05.2015р. про відступлення права вимоги, після чого діючи за попередньою змовою групи осіб розпочав процедуру судового оскарження обставин укладення договору купівлі-продажу статутної частки ТОВ «ТД» Камілла» від 17.12.2014р.; що [PERSON] є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні №12018110030000588; що [PERSON] завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкоплясу О.П., прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Гнатюку О.Ю., слідчому Білоцерківського ВПГУНП у Київській області [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (без повідомлення). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2022 року вирішено здійснювати подальший розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позов обґрунтовано тим, щона підставі скарги дружини позивача - [PERSON] рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області від 24.12.2020р. №311/2020 було відкрито дисциплінарне провадження відносно адвоката [PERSON] . Позивачу стало відомо, що [PERSON] надала до КДКА додаткові пояснення від 09.02.2021р. в яких посилається на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019р. №357/10242/19 про арешт майна постановлену в рамках кримінального провадження №12018110030000588. В обґрунтування поширення відносно нього недостовірних відомостей [PERSON] посилається на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019р. №357/10242/19 стверджуючи, що позивач є правопорушником, оскільки в ухвалі зазначається, що «такі дії [PERSON] та його адвоката Денисенко Б.М. носять протиправний характер». Однак, ухвалою Київського апеляційного суду від 05.10.2020р. №357/10242/19 було скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019р. №357/10242/19, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та порушенням прав [PERSON] . Оскільки в ухвалі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019р. №357/10242/19 було зазначено, що позивач є злочинцем, оскільки має юридичну освіту, необхідні знання та практичні навички, так як звернувся з позовом про стягнення грошових коштів з [PERSON] , внаслідок чого на його користь було винесено остаточне рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017р. №370/1226/15, а також, оскільки судді які ухвалювали рішення на його користь в рамках цивільних справ №370/1226/15, №757/12646/16, №754/4985/16, №757/6306/16, №450/3294/16, №757/29728/17, №754/16072/16, фактично сфабрикували судові справи і теж є злочинцями, через що кримінальне провадження кваліфікується за ч.2 ст. 366 КК, ним на адресу керівництва Білоцерківського відділу поліції ГУНП у Київській області та Білоцерківської місцевої прокуратури направлялися клопотання про вручення йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та набуття статусу у кримінальному провадженні №12018110030000588 з метою ефективного захисту свої порушених прав та свобод. Водночас постановою Білоцерківської місцевої прокуратури від 18.06.2020р. позивачу було відмолено у врученні підозри. З ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019р. №357/10242/19 про арешт майна вбачається, що ухвалу було постановлено в закритому судовому засіданні. [PERSON] та [PERSON] не є сторонами кримінального провадження №12018110030000588, до участі у судовому засіданні їх залучено не було. Отже, вони не є особами права яких порушуються в рамках кримінального провадження чи спірною ухвалою. З першої сторінки ухвали вбачається, що [PERSON] завірила її своїм підписом, тобто, це підтверджує, що вона мала повний текст. Однак, [PERSON] та [PERSON] не будучи сторонами кримінального провадження та учасниками судового розгляду не могли законним шляхом отримати повний текст ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019 р. №357/10242/19. В той же час, вони використали інформацію з ухвали та з подання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №12018110030000588 з метою поширення відносно позивача завідомо недостовірної інформації, що принижує його честь, гідність, завдає шкоди діловій репутації. З огляду на це, вважає, що прокурор Гнатюк О.Ю. та слідчий Бурімська А.С. перевищуючи свої повноваження передали [PERSON] матеріали кримінального провадження №12018110030000588 для того, щоб [PERSON] за допомогою [PERSON] вчинила розповсюдження відносно нього недостовірних відомостей в України та на території Німеччини, а саме за місцем роботи його дружини [PERSON] на адресу клініки Sana klinikum Вiberach, що знаходиться у Федеративній республіці Німеччина, а також податковим органам Федеративної республіки Німеччини. Вважає, що прокурор Гнатюк О.Ю. та слідчий Бурімська А.С. протиправно передали [PERSON] матеріали кримінального провадження, які в подальшому використали її для розповсюдження з мотивів помсти. Відповідач-1 направив до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження поширення відповідачами недостовірної інформації, а також на підтвердження того, що така інформація ганьбить честь та гідність позивача, завдає шкоди його діловій репутації, тому можна дійти висновку, що такі вимоги не знаходять свого підтвердження. Відповідач-3 направив до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач не надав до суду належних, допустимих та достатніх доказів вчинення безпосередньо відповідачами та їх службовими особами дій, про які зазначено у його позовній заяві та п.1 прохальної частини, відтак, не доведено наявності обов`язкового елементу юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації. Відповідач-4 направив до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач не надав до суду належних, допустимих та достатніх доказів вчинення безпосередньо відповідачами та їх службовими особами дій, про які зазначено у його позовній заяві та п.1 прохальної частини, відтак, не доведено наявності обов`язкового елементу юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації. Інші відповідачі правом на подання відзиву не скористались. В судове засідання, яке відбулось 13.02.2023 року, позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання, яке відбулось 13.02.2023 року, відповідач-5 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2023 року, представник відповідача-3 заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на обставини викладені у відзиві. Інші учасники справи в судове засідання, яке відбулось 13.02.2023 року, не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області від 24.12.2020р. №311/2020 було відкрито дисциплінарне провадження відносно адвоката [PERSON] [PERSON] надала до КДКА додаткові пояснення від 09.02.2021р. в яких посилається на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019р. №357/10242/19 про арешт майна постановлену в рамках кримінального провадження №12018110030000588, стверджуючи, що [PERSON] є правопорушником, оскільки в ухвалі зазначається, що «такі дії [PERSON] та його адвоката Денисенко Б.М. носять протиправний характер». Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.10.2020р. №357/10242/19 було скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019р. №357/10242/19, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та порушенням прав [PERSON] . В провадженні слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження №12018110030000588 від 22.01.18р. відкрите за заявою [PERSON] про злочин від 10.01.2018р. за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №12018110030000588 здійснюється прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Гнатюком О.Ю. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до ст. 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ч.4 ст. 301 ЦК обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою. Відповідно до ч.2 ст. 302 ЦК збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст.277 ЦК фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 280 ЦК якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Згідно ст. 297 ЦК кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як визначено у п. 4 Постанови Пленуму від 27.02.2009 № 1 чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло; під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму від 27.02.2009 № 1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Слід зазначити, що згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», (далі - Постанова Пленуму від 27.02.2009 № 1) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Щодо факту поширення інформації, то під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У спірних правовідносинах, саме позивач зобов`язаний довести факт поширення інформації, яку він вважає недостовірною, та факт порушення, у зв`язку з цим, його особистих немайнових прав (п. 18 Постанови Пленуму від 27.02.2009 № 1). Вказана правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 188/1367/15, від 04.07.2018 у справі № 761/7795/17, від 09.09.2020 у справі №688/1505/18. При цьому, слід зазначити, що позовна заява про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної особи, має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача; яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена; інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази. підтверджують кожну з таких обставин, зазначення яких є обов`язковим з огляду на роз`яснення, викладені у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». З огляду на те, що позивачем не надано і матеріали справи не містять доказів на підтвердження збирання, зберігання, використання та поширення відповідачами та їх службовими особами інформації про те, що [PERSON] «реалізуючи злочинний намір з [PERSON] на привласнення майна [PERSON] шляхом обману уклав правочин від 05.05.2015 про відступлення права вимоги, після чого діючи за попередньою змовою групи осіб розпочав процедуру судового оскарження обставин укладення договору купівлі-продажу статутної частки TOB «ТД Камілла» від 17.12.2014»; « [PERSON] є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні № 12018110030000588»; що « [PERSON] завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкоплясу О.П., прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] та слідчому Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області Бурімській A.C.», а також, не містить відомостей про те, в який спосіб та безпосередньо ким була поширена інформація про те, що « [PERSON] є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у кримінальному провадженні № 12018110030000588»; « [PERSON] завдав майнових збитків слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкоплясу О.П., прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] та слідчому Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області Бурімській A.C.», яка саме інформація поширена відповідачами та їх службовими особами із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими певними засобами доказування. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими вимогами закону, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення. На підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed