Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Диканського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою від 18 жовтня 2022 року цивільну справу, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Справа надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова 14 листопада 2022 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2022, головуючим суддею визначено суддю Агапова Р.О. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Дзержинському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що виданий відповідний актовий запис № 29. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки з відповідачкою не склалися, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Крім того, позивач зазначає, що кожен з подружжя живе своїм особистим життям та не має наміру на відновлення шлюбних стосунків. Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав та просив задовільнити. Відповідачка в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подавала. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст.131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 24.01.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції,\~про що виданий відповідний актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, шлюб носить лише формальний характер, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше його збереження, примирення позивача з відповідачем неможливі. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що сторони сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, суд вважає подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved