Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк), у якому просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» вчинити певні дії, а саме провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № VOKVGA000000167, наданих в іноземній валюті. Стягнути з банку на її користь 496,20 грн судового збору сплаченого за подання заяви про забезпечення позову. На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначала, що 04 вересня 2008 року між нею і Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ «ПриватБанк), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № VOKVGA000000167 (далі -\- кредитний договір), за умовами якого банк надав їй кредитні кошти на строк з 04 вересня 2008 року до 04 вересня 2018 року виключно у вигляді непоновлювальної лінії (далі -кредит) у розмірі 23 426,12 дол. США, з яких 20 856,92 дол. США надано на споживчі цілі, тому позивач є споживачем банківських послуг. На забезпечення належного виконання умов кредитного договору 04 вересня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотечним майном є житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 184, 20 кв. м, житловою площею 94,40 кв. м., що розташований на земельній ділянці площею 0,1239 га, кадастровий № 0722182600:01.001:0038 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Іншого житлового нерухомого майна у власності позивача немає. Останній платіж на виконання кредитного договору позивач здійснила 28 жовтня 2014 року. 03 липня 2015 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 753,00 дол. США. Постановою Волинського апеляційного суду від 28 травня 2021 року у справі № 159/3607/15-ц рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № VOKVGА0000001674 у сумі 19 237,26 дол. США, з яких: 17 708,54 дол. США - заборгованість за кредитом та 1 528,72 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом. Розподілено судові витрати. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року, [PERSON] звернулася до кредитора із заявою від 14 червня 2021 року про проведення обов`язкової реструктуризації за кредитним договором, відповідно до підпункту 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», до якої додала всі визначені переліком документи. Листом від 07 липня 2021 року банк відмовив [PERSON] у задоволенні вказаної заяви. Після чого, [PERSON] неодноразово зверталася до банку із заявами про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, проте на всі свої заяви отримала стандартну відповідь про відмову. Посилаючись на наявність у неї установлених законом умов для проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором, позивач просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження в указаній цивільній справі. Розгляд справи визначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою судді від 06 жовтня 2022 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою судді від 06 жовтня 2022 року у задоволенні заяви [PERSON] про витребування доказів відмовлено. 28 грудня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначениму Законі критеріям підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у прядку та на певних умовах, які передбачені Законом. Законом України «Про споживче кредитування» чітко передбачено перелік документів, які необхідно надати для проведення реструктуризації. В разі ненадання документів, або надання не в повному обсязі, банк має безумовне право відмовити клієнту в проведенні реструктуризації. Банк неодноразово повідомляв [PERSON] про ненадання нею всіх необхідних документів, що передбачені законом, проте позивач не надала належного пакету документів для проведення реструктуризації, зокрема, довідку про реєстрацію місця проживання особа, щодо позичальника та членів її сім`ї , оскільки надана нею довідка не відображає дійсну інформацію про повний склад сім`ї позичальника та місце їх реєстрації. Крім цього, Законом України «Про споживче кредитування» передбачені обмеження щодо неможливості здійснення реструктуризації за наявності судового рішення, що набрало законної сили. У відповіді на відзив, який надійшов до суду 01 грудня 2022 року [PERSON] як представник [PERSON] зазначає, що заява про проведення реструктуризації позивачем надіслана в установлені законом строки - 14 червня 2021 року, до заяви додано пакет документів, зокрема, і довідку про склад сім`ї. Крім цього, відповідач заперечуючи проти позову цитує норми закону не повністю, вириваючи частини з контексту норми, змінюючи її зміст. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до нормматеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] укладено кредитний договір№ VOKVGA000000167, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 23 426,12 дол. США зі сплатою відсотків передбачених умовами договору, на строк з 04 вересня 2008 року до 04 вересня 2018 року, з яких 20 856,92 дол. США надано на споживчі цілі. На забезпечення належного виконання умов кредитного договору 04 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодержатель передала банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 184, 20 кв. м, житловою площею 94,40 кв. м, що розташований на земельній ділянці площею 0,1239 га, кадастровий № 0722182600:01.001:0038, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Додатковою угодою до кредитного договору, укладеною між сторонами 25 жовтня 2013 року, пункт 8.1 кредитного договору викладено у новій редакції. Всі інші умови договору залишилися незмінними. Постановою Волинського апеляційного суду від 28 травня 2021 року у справі № 159/3607/15-ц, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнено із [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № VOKVGА0000001674 у розмірі 19 237,26 дол. США, з яких: 17 708,54 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 528,72 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом. Вирішено питання про розподіл судових витрату справі. 30 квітня 2021 року [PERSON] направила до АТ КБ «ПриватБанк» запит про надання інформації з приводу проведення реструктуризації, в якому просила банк роз`яснити їй чи підлягає реструктуризації кредит за кредитним договором, виготовити та надати їй розрахунок заборгованості за кредитним договором (а. с. 24-27). Однак, не дивлячись на те, що позивач заяву про проведення реструктуризації до банку не подавала, 10 червня 2021 року на адресу [PERSON] надійшов лист банку № 20.1.0.0.0/7- 210512/12181 за підписом керівника управління іпотечного кредитування [PERSON] , в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє про відмову у проведені реструктуризації, у зв`язку з ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, надання яких вимагалось банком згідно із Законом України «Про споживче кредитування» (а. с. 28). 14 червня 2021 року [PERSON] надіслала до АТ КБ «ПриватБанк» заяву про проведення реструктуризації, зі всіма документами в оригіналі, які визначені нормою Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». 07 липня 2021 року на адресу [PERSON] надійшов лист № 20.1.0.0.0/7- 210624/7472 за підписом керівника управління іпотечного кредитування [PERSON] , в якому зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк» за результатами розгляду заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором повідомляє про відмову у проведені реструктуризації у зв`язку з невідповідністю зобов`язань за Кредитним договором критеріям, що встановлені згідно із законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування») (а. с. 34). 15 червня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із запитом щодо надання інформації за кредитним договором, зокрема, історію здійснення платежів за кредитним договором, інформацію про дати здійснення кожного платежу, загальну сум у заборгованості тощо (а. с. 56, 57). Листом від 27 червня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-220624/6235 банк відмовив [PERSON] у наданні запитуваної нею інформації (а. с. 60). 24 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про доповнення до заяви про проведення реструктуризації в якій просила прийняти до розгляду цю заяву до заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором. Приєднати до матеріалів справи про проведення реструктуризації: копію податкової декларації платника єдиного податку ФОП [PERSON] та квитанція № 2; копію податкової декларації платника єдиного податку ФОП [PERSON] та квитанцію № 2; довідку ДПС від 21 вересня 2021 року № 425 (а. с. 36). 24 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про доповнення до заяви про проведення реструктуризації в якій просила прийняти до розгляду цю заяву до заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором. Приєднати до матеріалів справи про проведення реструктуризації на вимогу банку: копію свідоцтва про народження [PERSON] від 03 липня 1986 року; копію свідоцтва про народження [PERSON] від 05 грудня 1990 року, копію свідоцтва про народження [PERSON] від 12 липня 1964 року, копію свідоцтва про народження [PERSON] від 29 серпня 1963 року (а. с. 40, 41). Листом за підписом керівника управління іпотечного кредитування [PERSON] від 22 жовтня 2021 року № 20.1.0.0.0/7- 210930/10420 банк повідомив [PERSON] про відмову у проведені реструктуризації у зв`язку з ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно із законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування») (а. с. 38). 22 жовтня 2021 року листом № 20.1.0.0.0/7- 211005/29851, за підписом керівника управління іпотечного кредитування [PERSON] , банк повідомив [PERSON] про відмову у проведені реструктуризації у зв`язку з ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно із законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування») (а. с. 41). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. 13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX). Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX. Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: - предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: - у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; - у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; - у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення. У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Таким чином, відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі. Абзац підпункту 3 пункту Закону України «Про споживче кредитування» встановлює позичальникові додатковий строк - до двох місяців на звернення із заявою про реструктуризацію і не обмежує його права на звернення із такою заявою у тримісячний термін з дня набрання чинності пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, використавши своє право на проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № VOKVGА0000001674 [PERSON] вперше звернулася 14 червня 2021 року із заявою до банку, у якій просила провести реструктуризацію боргу за кредитним договором. Зі змісту заяви [PERSON] та долучених документів убачається, що нею вказано усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».Зазначено прізвище, ім`я та по батькові позичальника; найменування кредитодавця; інформацію про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформацію про зареєстроване місце проживання позичальника; інформацію про відсутність у власності позичальника на дату підписання заяви об`єкта нерухомого майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду; довідку про зареєстроване та фактичне місце проживання її та членів її сім`ї (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса). До заяви долучено документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві. Станом на 01 січня 2014 року у позивача не було простроченої заборгованості за кредитним договором, що не заперечується відповідачем; станом на 23 квітня 2021 року перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання, виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечене предметом іпотеки віднесеного до об`єктів житлового фонду (будинок загальною площею 184,20 кв. м; предмет іпотеки - житлове нерухоме майно, яке використовується як місце постійного проживання іпотекодавця [PERSON] , у власності позичальника, яка є власником предмета іпотеки - житлового будинку, іншого житлового нерухомого майна немає. Ураховуючи наведене, зобов`язання, передбачені кредитним договором від 04 вересня 2008 року № VOKVGA000000167, укладеним між позивачем і банком, підлягають обов`язковій реструктуризації. Проте АТ КБ «ПриватБанк» листом від 07 липня 2022 відмовив [PERSON] у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно із законодавством України (зокрема Законом України «Про споживче кредитування»), не вказавши при цьому конкретних правових підстав такої відмови. У відповіді банк не вказав яких документів, що вимагалися законом або банком, [PERSON] не долучила, та не вимагав у неї подання інших документів, які не були долучені до заяви. Крім цього, на всі інші заяви позивача банк надавав стандартну відповідь, однакову за змістом. Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). З огляду на викладене, у АТ КБ «ПриватБанк» не було підстав передбачених законом для відмови [PERSON] у здійснення реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № VOKVGА0000001674 за її заявою. Оскільки норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, тому наявні правові підстави для зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію заборгованості, відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21. Твердження представника відповідача щодо законності його дій не заслуговують на увагу, оскільки банк не спростував доводи позивача про наявність підстав для реструктуризації боргу позивача. Доводи щодо того, що [PERSON] надала довідку, яка не відображає дійсну інформацію про повний склад сім`ї позичальника та місце їх реєстрації спростовуються наданою позивачем копією цієї довідки від 01 червня 2021 року, яка була долучена до її заяви від 14 червня 2021 року. Доводи відповідача щодо неодноразового повідомлення позивача про ненадання нею всіх необхідних документів, що передбачені законом, які залишилися невиконаними, тому кредитор був звільнений від обов`язку проведення реструктуризації, суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина першастатті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Враховуючи принцип розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовивши у проведенні реструктуризації з підстав неподання необхідних документів, не обґрунтував свою відмову та не вказав, яких саме документів не було додано позивачем. Саме по собі посилання банку на те, що постанова апеляційного суду від 28 травня 2021 року про стягнення з позивача боргу за кредитним договором знаходиться на перегляді у суді касаційної інстанції, не є підставою для відмови в реструктуризації боргу, адже вона набрала законної сили і у задоволенні клопотання про зупинення її виконання відмовлено ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року (відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень). Отже, відмова відповідача позивачу у проведенні реструктуризації з означених підстав є протиправн ою, тому за заявленим способом захисту підлягають поновленню порушені банком права позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 992,40 грн судового збору, за вимогу немайнового характеру, яка задоволена, від сплати якої позивач був звільнений при пред`явленні цього позову. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved