Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У вересні 2022 року адвокат Неманіхіна К.І., в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову [PERSON] , її представник вказує на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року в справі № 826/18031/14, задоволено частково апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О.; постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року в частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача до загального реєстру вкладників на підставі повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіною Л.О. із здійсненням відповідного відшкодування коштів у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом [PERSON] - скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині; в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» залишено без задоволення. Доповнено постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року в справі № 826/18031/14 абзацом такого змісту: «Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо [PERSON] , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб». В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року, залишено без змін. Зауважує, що [PERSON] неодноразово зверталася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та безпосередньо до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявами включення її до реєстру вкладників та виплату вкладу, а пізніше й про виконання вказаних вище судових рішень, які не були виконані. При цьому, зазначає, що 17 вересня 2019 року позивачем направлено до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запит про надання інформації щодо включення відомостей про неї до загального реєстру вкладників ПАТ «Старокиївський банк» та виплати гарантованої суми за вкладом, проте у жовтні 2019 року отримано лист від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому її повідомлено про державну реєстрацію припинення ПАТ «Старокиївський банк» як юридичної особи. Вказує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як державна структура, діючи в інтересах держави, позбавив [PERSON] можливості отримати свої кошти за депозитним вкладом. Вважає, що внаслідок відсутності належної регуляторної політики на банківському ринку з боку держави, позивача позбавлено майна (депозитних коштів), що у подальшому призвело до неможливості виконання судового рішення на її користь, тому саме Держава Україна несе відповідальність в цілому за діяльність своїх органів влади, у зв`язку із чим, представник позивача просить стягнути з Держави Україна на користь [PERSON] за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду в розмірі 190 000,00 грн, завдану протиправними діями Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Ухвалою судді від 27 вересня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи визначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03 листопада 2022 року від третьої особи - Державної казначейської служби України, надійшли пояснення на вказану позовну заяву, в якому представник просить відмовити позивачу в задоволенні позову, вказуючи на те, що діями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не заподіяно шкоди позивачу, а сума, яку просить стягнути [PERSON] є заборгованістю ПАТ «Старокиївський банк»;стягнення суми вкладу позивачу має відбуватися на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не Держави Україна; рішення суду щодо незаконності дій чи бездіяльності відповідача відсутнє. 07 листопада 2022 року до суду від представника відповідача Держави Українав особі Кабінету Міністрів України, надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому він просить у задоволенні позову відмовити, зазначаючи те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що саме внаслідок відсутності належної регуляторної політики на банківському ринку та відсутністю у державі злагодженого механізму судового захисту порушених прав з боку держави в особі Кабінету Міністрів України позивачу завдано майнової шкоди. 18 листопада 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на пояснення Державної казначейської служби України, в яких остання вказує, що [PERSON] має право на відшкодування за рахунок держави, як учасника цивільних правовідносин, в особі Кабінету Міністрів України, матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю саме Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як органу виконавчої влади, його посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, незалежно від його вини; казначейство лише здійснює обслуговування бюджетних коштів; судовими рішеннями в справі № 826/18031/14 встановлено протиправність дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а державою на законодавчому рівні закріплено гарантії для вкладників банків, які останнім не виконуються, чим позивачу завдано шкоди у розмірі вкладу, який не повернуто і яким [PERSON] немає можливості скористатися. 19 та 28 грудня 2022 року до суду від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшли пояснення на вказаний позов, в яких остання просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи про те, що процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» завершено, в зв`язку із чим, повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та безпосередньо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як його ліквідаторів, припинено, тому відсутні правові підстави для виплати позивачу гарантованої суми в якості відшкодування коштів за вкладом з огляду на ч. 7 ст. 26 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також на наявність накладеного ухвалою суду від 20 лютого 2017 року в справі № 752/3185/17 арешту, в тому числі й коштів, належних [PERSON] 28 грудня 2022 року до суду від третьої особи - Національного банку України надійшли пояснення на позовну заяву [PERSON] , в яких його представник просить у задоволенні вказаного позову відмовити, посилаючись на те, що останньою не доведено факт порушення її прав діями чи бездіяльністю Кабінету Міністрів України та завдання їй майнової шкоди, та не надано відповідного судового рішення. 28 грудня 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача Держави Українав особі Кабінету Міністрів України на вказану позовну заяву, в якому зазначено про те, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може відшкодувати [PERSON] гарантовану державою суму коштів в розмірі 190 000,00 грн, тому вони мають бути відшкодовані державою, в порядку, визначеному ст. 1174 ЦК України, на яку покладено обов`язок запровадження внутрішніх процедур, які посилять прозорість і ясність дій органів державної влади та посадових осіб, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, і яку представляє Кабінет Міністрів України. 31 січня 2023 року представником позивача суду подані відповіді на пояснення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які аналогічні за змістом до поданих нею раніше відповідей на пояснення Державної казначейської служби України та на відзив відповідача Держави Українав особі Кабінету Міністрів України на вказану позовну заяву, а також зазначено про те, що арешт на кошти позивача скасовано ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року в справі № 752/14256/18, а [PERSON] не була і не є підозрюваною, чи обвинуваченою в кримінальному провадженні. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, який просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив і просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в судовому засіданні проти позову заперечила і просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національного банку України в судовому засіданні проти позову заперечила і просила відмовити у задоволенні позову. Державна казначейська служба України, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 06 червня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та [PERSON] укладено договір банківського вкладу № 06/1237-2014, відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику рахунок, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. Дата внесення вкладу - 06 червня 2014 року, дата повернення вкладу - 06 липня 2014 року, процентна ставка за вкладом - 8 % річних. Відповідно до квитанції від 06 червня 2014 року № 66667, позивач через касу банку внесла готівку в сумі 190 000,00 грн з призначенням платежу «внесення готівки за депозитний рахунок, згідно з договором № 06/1237-2014 від 06.06.2014 року». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 червня 2014 року № 50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк». Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2014 року відкликано банківську ліцензію та ухвалено рішення про ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк». 26 вересня та 03 жовтня 2014 року позивач зверталася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» із заявами про включення до реєстру вкладників і повернення її вкладу, розміщеного в ПАТ «Старокиївський банк», за результатами розгляду якої листом від 22 жовтня 2014 року № 399/08-02 повідомлено [PERSON] , що з урахуванням наявності фактів вчинення працівниками та клієнтами банку дій, спрямованих на неправомірне отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, прийнято рішення про зупинення відповідних виплат те перерахувань, в зв`язку із чим, 01 вересня 2014 року подана заява про відкриття кримінального провадження та внесені відповідні відомості до ЄРДР (кримінальне провадженні № 12014000000000367 від 11 вересня 2014 року). Оскільки дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» позивач, вважала, протиправними, то звернулась із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. про визнання протиправною бездіяльності зобов`язання вчинити дії. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року в справі № 826/18031/14 вказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. щодо невключення даних [PERSON] до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. включити дані [PERSON] до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача до загального реєстру вкладників на підставі повного переліку вкладників наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіною Л.О. із здійсненням відповідного відшкодування коштів в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом [PERSON] . Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року задоволено частково апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О.; постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року в частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача до загального реєстру вкладників на підставі повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіною Л.О. із здійсненням відповідного відшкодування коштів у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом [PERSON] - скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині; в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» залишено без задоволення. Доповнено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року в справі № 826/18031/14 абзацом такого змісту: «Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо [PERSON] , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб». В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року залишено без змін. 29 грудня 2018 року позивач зверталася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» із заявою про виконання вказаних вище судових рішень. Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року в справі № 752/14256/18 у провадженні СУ ГУ НП у м. Києві перебувало кримінальне провадження № 12014000000000367 від 11 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи юридичної особи приватного права ПАТ «Старокиївський банк» в період часу з 13 травня 2014 року по 17 червня 2014 року, зловживаючи своїми повноваженнями, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, використали, всупереч інтересам банку, свої повноваження, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків банку. 20 лютого 2017 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві Зеленяк П.А. та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих в ПАТ «Старокиївський Банк», у тому числі на банківському рахунку № [NUMBER] та на банківському вкладному рахунку № [NUMBER] , що належить [PERSON] . Також ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. від 23 січня 2020 року в справі № 752/14256/18 клопотання представника заявника [PERSON] - адвоката Юхименка В.С. про скасування арешту майна - задоволено. Скасовано арешт коштів [PERSON] , які розміщені на банківському рахунку № [NUMBER] та на банківському вкладному рахунку № [NUMBER] в ПАТ «Старокиївський банк», який був накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 20 лютого 2017 року в справі № 752/3185/17, у кримінальному провадженні № 1201400000000367, відомості щодо якого внесені 11 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1 КК України. 17 вересня 2019 року позивачем направлено до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запит про надання інформації щодо включення відомостей про неї до загального реєстру вкладників ПАТ «Старокиївський банк» та виплати гарантованої суми за вкладом, проте у жовтні 2019 року отримала лист від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому її повідомлено про державну реєстрацію припинення ПАТ «Старокиївський банк» як юридичної особи. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини неодноразово робив висновок, що право на суд було б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність держави за незаконні дії чи бездіяльність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності держави за неправомірні діяння посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. На державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність дій органів державної влади та посадових осіб, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. За змістом ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч. 1,2,7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі, шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Фонд гарантує відшкодування коштів за вкладом, який вкладник має в банку, що в подальшому реорганізувався шляхом перетворення, на тих самих умовах, що і до реорганізації. Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи. За змістом ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення Фондом неплатоспроможного банку з ринку, або на кінець дня, що передує дню початку процедури ліквідації банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, в тому числі, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 761/10730/18 вказано, що гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є гарантіями держави, передбаченими Законом України «Про систему гарантування вкладів». Для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків. Правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми мають управлінський характер. У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, через орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим залучення або ж незалучення до участі у цій справі як відповідача суб`єкта, який реалізовував владні повноваження, протиправними діями якого завдано шкоду, чи органів Державної казначейської служби, до повноважень якої належить казначейське обслуговування бюджетних коштів, при участі у справі як відповідача Кабінету Міністрів України, який є вищим органом у системі органів виконавчої влади, та як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб й Національного банку України, не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем виступає держава, а не орган державної влади. Незалучення вказаних суб`єктів, наділених владними повноваженнями, як відповідачів до справи про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, та невиконання судового рішення адміністративного суду, не може виступати підставою для відмови у заявленому позові. Частина 1 ст. 2 ЦПК України визначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Отже, у цивільному процесі держава Україна може бути відповідачем, нарівні з фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 зроблено висновок, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Пред`явивши позов до держави Україна, що відповідає вимогам ст. 48 ЦПК України, позивач зазначила орган в особі якого держава, на її думку, здійснює свої повноваження у спірних правовідносинах. Отже, позов пред`явлено до держави Україна на підставі ст. 1174 ЦК України про відшкодування шкоди, завданої в результаті неправомірних дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, створеного з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та наділеного владними управлінськими функціями, питання про протиправність дій якої було вирішено судом у порядку адміністративного судочинства (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 826/18031/14), а судове рішення про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо [PERSON] як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014, неможливо виконати у зв`язку із ліквідацією банку, а отже, права позивача не можуть вважатись поновленими, а судове рішення у вказаній вище адміністративній справі - виконаним. Суд зазначає, що внаслідок відповідних дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулося втручання у право позивача на мирне володіння майном, передбачене статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки позивач мав законні сподівання на гарантоване відшкодування державою, яка делегувала відповідні функції Фонду гарантування вкладів фізичних, коштів за його вкладом. Кабінет Міністрів України визначено позивачем як вищий орган виконавчої влади, який представляє державу, без посилання на незаконність його дій чи бездіяльності. При цьому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, отже, вони мали можливість користуватись процесуальними правами, передбаченими ЦПК України, подавши відповідні пояснення на позовну заяву. Аналогічні висновки Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду викладені у постановах від 03 лютого 2021 року в справі № 757/225/20-ц та від 16 лютого 2022 року в справі № 757/12545/20-ц. Також суд зазначає, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у цій справі в якості відповідача суб`єкта, який реалізовував владні повноваження, протиправними діями якого завдано шкоду, чи органів Державної казначейської служби, до повноважень якої належить казначейського обслуговування бюджетних коштів, при участі у справі в якості відповідача Кабінету Міністрів України, який є вищим органом у системі органів виконавчої влади, та в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб й Національного банку України, не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем виступає держава, а не орган державної влади. Незалучення вказаних суб`єктів, наділених владними повноваженнями, в якості відповідачів до справи про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, та невиконання судового рішення адміністративного суду, не може виступати підставою для відмови у заявленому позові. Отже, відповідно до матеріалів справи, Кабінет Міністрів України не уповноважений відповідати за заподіяну позивачу шкоду неповерненням грошового вкладу. Разом із тим, незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України. Незалучення Державної казначейської служби України чи її територіального органу не може бути підставою для відмови в позові. Аналогічний висновок викладено у постанові від 27 листопада 2019 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 242/4741/16-ц. З огляду на викладене, суд, вважає, що наявні підстави для відшкодування заподіяної [PERSON] шкоди, встановленої судовими рішеннями в справі № 826/18031/14, у розмірі 190 000,00 грн, в якості та в межах гарантованої їй Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суми, як вкладнику ПАТ «Старокиївський банк», на відшкодування коштів за договором банківського вкладу від 06 червня 2014 року № 06/1237-2014, право на отримання яких позивач безповоротно втратила через протиправне невключення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» даних Іващенко І.В. до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу. При цьому, суд констатує, що за звичайних обставин, тобто, у випадках дотримання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» встановленого ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню п. 1 ч. 2 вказаної статті), так само, як і в разі виконання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду № 826/18031/14, яка набула законної сили ще 21 грудня 2018 року та, яка відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою для учасників справи (для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб), позивач дійсно могла одержати відшкодування коштів за вкладом в межах граничного розміру (200 000,00 грн), оскільки ще у вересні 2014 року розпочато ліквідаційну процедуру ПАТ «Старокиївський банк», та з цього ж часу [PERSON] почала звертатися до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» з питаннями відсутності та внесення її до реєстру вкладників, а запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Старокиївський банк» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців лише 25 вересня 2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved