Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Алекскредит»,\~третя особа\~без самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~приватний нотаріус\~Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області Колейчик Володимир\~Вікторович,\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що 04.04.2020\~року приватним\~нотаріусом Броварського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Колейчик\~В.В.\~було вчинено\~виконавчий напис\~№6331\~про стягнення\~з неї боргу на користь ТОВ «Алекскредит» в розмірі 17480,00 грн. за договором №2177424 від 15.04.2019 року. Згодом, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження №61793938 з примусового виконання вказаного напису. На думку\~позивача,\~виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки: виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який укладений у простій письмовій формі та не є нотаріально посвідченим; нараховані відсотки значно перевищують розмір тіла кредиту і строк їх нарахування; відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису не було надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Враховуючи викладене вище, [PERSON] змушена була звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду\~від 09.11.2022\~року під\~час вирішеня\~питання про\~відкриття провадження\~у справі\~суддею,\~відповідно до\~ч.3\~ст.\~53\~ЦПК України,\~було залучено\~до участі\~у справі\~в якості\~третьої особи\~без самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача \~приватного виконавця\~виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., на виконанні у якої перебуває виконавче провадження №61793938 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису №6331, оскільки рішення суду може вплинути на її права та обов`язки. Також ухвалою суду від 11.11.2022 року заяву представника\~позивача [PERSON] \~ [PERSON] \~задоволено та\~забезпечено позов\~шляхом зупинення стягнення,\~що проводиться\~на підставі\~виконавчого напису\~№6331,\~вчиненого 04.04.2020\~року приватним\~нотаріусом Броварського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Колейчиком\~Володимиром Вікторовичем,\~що перебуває\~на виконанні\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Дорошкевич Віри\~Леонідівни ВП №61793938\~про стягнення\~з [PERSON] на користь\~ТОВ «Алекскредит»\~заборгованість в\~розмірі 17480,00\~гривень,\~до ухвалення\~рішення у\~справі. В судове\~засідання позивач не\~з`явилася,\~проте її\~представник подав\~до суду\~клопотання про розгляд справи без його участі та позивача. Також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача\~ТОВ «Алекскредит» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 15.04.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір про надання\~кредиту №2177124,\~відповідно до\~якого остання\~отримала кредит\~в розмірі\~8000,00\~грн.\~строком до 15.05.2019 року зі сплатою базової процентної ставки за один день користування кредитом 1,7% (а.с. 12-14). Судом встановлено,\~що 04.04.2020\~року приватний\~нотаріус Броварського\~районного \~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчик Володимир\~Вікторович вчинив\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 6331,\~яким стягнуто\~з [PERSON] ,\~яка є\~боржником за\~кредитним договором\~№ 2177424\~від 15.04.2019 року,\~укладеним з\~ТОВ «Алекскредит» заборгованість\~за період\~з 16.05.2019\~року по 31.01.2020 року в розмірі 16080,00 грн., а також 1400,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна заборгованість боржника становить 17480,00 грн. (а.с. 11). Вказаний виконавчий\~напис перебуває\~на примусовому\~виконанні у\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Дорошкевич Віри\~Леонідівни ВП №61793938,\~що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2020 року та постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 15, 16). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного вище закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року№662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 04.04.2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між ТОВ «Алекскредит» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При цьому, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом встановлено, що позивач заперечує суму заборгованості, так як нараховувались відсотки після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому підстави для її стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса були відсутні. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Встановленні вище обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. та за заяву про забезпечення позову 496,20 грн. (а.с. 8, 33), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, загальна сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., то вона підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~договір про\~надання правової\~допомоги №б/н\~від 25.10.2022\~року (а.с.\~17-19),\~Додаткова угода\~№2\~до вказаного\~договору від\~25.10.2022\~року (а.с.\~20-21),\~ордер (а.с.\~10),\~квитанція до\~прибуткового касового\~ордера №2-03/11/2022\~від 03.11.2022\~року на\~суму 15000,00\~грн.\~(а.с.\~22)\~та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с. 6). Згідно умов Додаткової угоди №2, вартість послуг адвоката за надання послуг, передбачених п. 1 даної додаткової угоди становить 15000,00 грн., які клієнт сплачує адвокату готівкою у день укладення цієї додаткової угоди. Відповідно до\~попереднього (орієнтовного)\~розрахунку судових\~витрат від 07.11.2022\~року,\~викладеного в\~позовній заяві,\~розмір судових\~витрат у\~сумі 15000,00\~грн складається\~з: вивчення документів,\~поданих для\~написання позовної\~заяви \~3000,00\~грн.;\~підготовка та\~написання позовної\~заяви,\~підготовка додатків\~ 10000,00\~грн.;\~участь у\~судовому засіданні\~та подання\~процесуальних заяв\~та клопотань\~ 2000,00 грн. Представником відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для позивача важливе значення. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved