Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики. Обґрунтовуючи свій позов, позивач вказував, що між ним та відповідачем 16.05.2019 було укладено договір позики грошових коштів, на підтвердження укладення якого відповідачем власноручно надано в письмовій формі розписку від 16.05.2019. За договором позики від 16.05.2019 року відповідач позичив в борг 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, які зобов?язався повернути через два місяці в термін до 17.07.2019 року. При цьому сторонами позики було домовлено додаткову сплату боржником позикодавцю 3% від суми боргу на місяць, в результаті чого зобов?язання по боргу в обумовлені сторонами строк визначена в розмірі 21 200,00 (двадцять одну тисячу двісті) доларів США. Крім того, сторонами визначено, що за умови невиконання відповідачем зобов?язань впродовж 30 днів, що слідували після визначеного сторонами терміну повернення боржником грошових коштів, а саме після 17.07.2019 року, боржник бере на себе зобов?язання виплатити додатково пеню в розмірі 0,5% від всієї суми боргу за кожен день прострочення дати повернення боргу. Також договором позики додатково обумовленні гарантії виконання боргової розписки належною відповідачу на праві власності нерухомістю, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями витягу з державного реєстру правочинів та витягу про державну реєстрацію. Таким чином, сторони досягли згоди щодо валюти зобов?язання, строку (терміну) зобов?язання (на вимогу) з повернення коштів та порядку розрахунку і суми боргу. На підтвердження чого, відповідачем було надано написану власноручно письмову розписку, надану (складену та підписану) в присутності свідка [PERSON] , оригінал якої перебуває у позивача. Відповідач 04.11.2020 року власноручно написаною розпискою додатково підтвердив взяті на себе зобов?язання за договором позики від 16.05.2021 року. На момент звернення до суду відповідач взяті на себе зобов?язання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 104 410,00 дол. США, що еквівалентно 2 808629,00 грн., по курсу Приватбанку станом на 16.09.2021 року, згідно до умов договору, детальний розрахунок заборгованості в розрізі основної суми боргу та нарахованої пені за 785 днів прострочення виконання зобов?язання наведено у п.4 додатку до позовної заяви. У зв?язку з наведеним вище, оскільки відповідачем позивачеві суму боргу не повернуто в обумовлений в розписці строк та в подальшому, то право позивача невиконанням зобов?язання з боку відповідача порушено, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 04.02.2022 у справі № 757/52162/21 відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копію ухвали від 04.02.2022 року було направлено на адреси сторін. Роз`яснено учасникам справи можливість отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606. Відповідач не скористався своїм правом бути присутнім. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Надано можливість протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження пред`явити зустрічний позов. Відповідач своїм правом надати відзив на позов та зустрічний позов не скористався. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи. Разом з тим, позивач долучив до позовної заяви клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві. Судом встановлено, що 16.05.2019 було укладено договір позики грошових коштів, на підтвердження укладення якого відповідачем власноручно надано в письмовій формі розписку від 16.05.2019 року. За договором позики від 16.05.2019 року відповідач позичив в борг 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, які зобов?язався повернути через два місяці в термін до 17.07.2019 року. При цьому сторонами позики було домовлено додаткову сплату боржником позикодавцю 3% від суми боргу на місяць, в результаті чого зобов?язання по боргу в обумовлені сторонами строк визначена в розмірі 21 200,00 (двадцять одну тисячу двісті) доларів США. Крім того, сторонами визначено, що за умови невиконання відповідачем зобов?язань впродовж 30 днів, що слідували після визначеного сторонами терміну повернення боржником грошових коштів, а саме після 17.07.2019 року, боржник бере на себе зобов?язання виплатити додатково пеню в розмірі 0,5% від всієї суми боргу за кожен день прострочення дати повернення боргу. Також договором позики додатково обумовленні гарантії виконання боргової розписки належною відповідачу на праві власності нерухомістю, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями витягу з державного реєстру правочинів та витягу про державну реєстрацію. Таким чином, сторони досягли згоди щодо валюти зобов?язання, строку (терміну) зобов?язання (на вимогу) з повернення коштів та порядку розрахунку і суми боргу. На підтвердження чого, відповідачем було надано написану власноручно письмову розписку, надану (складену та підписану) в присутності свідка [PERSON] , оригінал якої перебуває у позивача. Відповідач 04.11.2020 року власноручно написаною розпискою додатково підтвердив взяті на себе зобов?язання за договором позики від 16.05.2021 року. На момент звернення до суду відповідач взяті на себе зобов?язання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 104 410,00 дол. США, що еквівалентно 2 808629,00 грн., по курсу Приватбанку станом на 16.09.2021 року, згідно до умов договору, детальний розрахунок заборгованості в розрізі основної суми боргу та нарахованої пені за 785 днів прострочення виконання зобов?язання наведено у п.4 додатку до позовної заяви. Досліджена в судовому засіданні розписка відповідача [PERSON] від 04.11.2020 підтверджує факт надання позивачем позики ТОВ «Анклав Агротрейд» у розмірі 20 000 . Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що сума позики з урахуванням індексації була повернута позикодавцю у строк, встановлений договором, до 31 грудня 2020 року, учасниками справи суду не надано. Відповідно до ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України у часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням наведеного, досліджених судом доказів вбачається, що відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань перед позивачем, у строк до 31 грудня 2020 року грошові кошти за Договором позики йому не повернув. Позивачем надано роздруківку щодо курсу валют АТ «КБ «ПриватБанк» станом на 16.09.2021; а також розрахунки інфляційних втрат. Відповідно до наданих даних курс продажу долару США, встановлений АТ КБ «Приватбанк», станом на 16.09.2021 становить 26,90 грн за 1 долар США. З урахуванням наведеного відповідач мав повернути 2808629,00 грн основного боргу (104410,00 дол. США * 26.90). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми позичених коштів. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку про правомірність їх нарахування, а тому суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з боржника суми позики загально на суму 2 808629,00 грн. Позивач просив покласти понесені судові витрати на відповідача, стосовно цієї вимоги суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, вивчивши наявні у матеріалах справи докази понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Згідно квитанції, щодо оплати позивачем послуг правової допомоги. суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19, за змістом якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України)». Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає також стягненню судовий збір в розмірі 11 350 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved