Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач в листопаді звернувся до суду з вказаним позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя , в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7011,88 гривень, судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2021 року у м. Запоріжжя по вул. Фортечній, 51 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "BMW" державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Chevrolet Aveo» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2021 року у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП . 13.08.2021 року між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 37929а1е. На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля автомобіля «Chevrolet Aveo» державний реєстраційний номер [NUMBER] були застраховані за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/204634186. На підставі наданої заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту ARX2945809 позивачем було виплачено страхувальнику розмір страхового відшкодування в сумі 17\~622,88 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ «СК «АРКС» було виплачене страхове відшкодування в сумі 10\~419, 72 гривень. Позивач вважає, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати АТ «СК «АРКС» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, через що звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2022 року справу передано на розгляд Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 12 січня 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В позовній заяві представник позивача просив справу розглядати у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, пояснення на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 26 вересня 2021 року об 16 год. 59 хв. у м. Запоріжжя, по вулиці Фортечна, біля будинку 51, керував автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 3281, д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] . Відповідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2021 року по справі №\~331/5486/21, вищевказана дорожньо - транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху. Згідно з договором № 37929а1е від 13.08.2021 добровільного страхування наземних транспортних засобів на момент ДТП автомобіль BMW 3281, д.н.з. [NUMBER] був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» . Судом встановлено, що 26.09.2021 страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування у розмірі 17\~622,88 гривень згідно страхового акту ARX2945809 перерахована на рахунок ФОП [PERSON] , про що свідчить платіжне доручення № 826079 від 08.10.2021. Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність власника легкового транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Альфа Страхування», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія ЕР № 204634186 (згідно роздруківки з бази МТСБУ), який є діючим станом на 26.09.2021. Встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн, розмір франшизи 2 500,00 грн. Судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» виплачено матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «BMW 3281, д.н.з. [NUMBER] , в сумі 10\~611,00 гривень. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, про що також вказано і вст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування\~це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі\~Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961 IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження\~№ 61-20780св18). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР № 204634186, укладений між власником транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування». Даним полісом, був забезпечений транспортний засіб Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн, розмір франшизи 2500,00 грн. У свою чергу транспортний засіб, яким керував потерпілий BMW 3281, д.н.з. [NUMBER] , згідно з договором № 37929а1е від 13.08.2021 добровільного страхування наземних транспортних засобів був застрахований у ПрАТ Страхова компанія АРКС і згідно зі страховим актом № ARX2945809, сума страхової виплати визначена у розмірі 17\~622,88 грн. При цьому, пунктом 23.9 договору добровільного страхування транспортних засобів № 37929а1е від 13.08.2021, передбачено, що виплата страхового відшкодування за даним договором за умови перерахування страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО здійснюється без врахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. Платіжним дорученням № 4359 від 28 січня 2022 ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» перерахувало суму\~ страхового відшкодування у розмірі 10\~611,00 на рахунок позивача. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні,\~у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є можливим за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВП ВС від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц). Відповідач, як водій-учасник ДТП, якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, згідно зі статтями 1187, 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає зменшенню на суму франшизи. Крім того, слід врахувати, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. Відповідно до статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи, у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тобто якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. ПРАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування, шляхом зарахування грошових коштів на СТО ФОП [PERSON] в розмірі 17\~622,88 гривень , що підтверджується платіжним дорученням № 826079 від 08.10.2021 року. За таких\~обставин ,\~суд приходить\~до висновку\~,\~щооскільки обсяг відповідальності страхувальника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування , [PERSON] , якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, згідно зі статтями 1187, 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту № 37929а1е від 13.08.2021 року, та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № ЕР 204634186, а саме 7011,88 гривен, а тому позов слід задовольнити. Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, та тієї обставини, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved