Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

14.11.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила наступне. Позивач [PERSON] з 2018 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивачем подано позов до суду про розірвання шлюбу. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами діти проживають разом з позивачем, яка самотужки забезпечує їх належний фізичний, духовний і культурний розвиток. Відповідач дітей не утримує. Домовленості щодо способу виконання обов`язків утримувати дітей між сторонами не досягнуто. Про джерела та розмір доходів відповідача позивачеві невідомо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення повноліття старшою дитиною. Ухвалою судді від 17.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 31.01.2023 представник позивача - адвокат Усенко А.В. подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності позивача та її представника. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки, ухвали про відкриття провадження в справі та копії позову з усіма додатками на адресу реєстрації місця проживання, в судове засідання тричі поспіль не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Згідно із ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, в порядку ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 28.09.2018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2018 (а.с. 26). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 04.02.2021 Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №73 (а.с. 24), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 08.05.2019 Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №342 (а.с. 25). У позові позивачем зазначено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дітей. Вказані обставини відповідач не спростовано. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~Сімейного Кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач доводи позивача не спростував, доказів відсутності в нього можливості сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивач, суду не надав, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення [PERSON] до суду з позовом та до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей сторін. Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача Оскільки позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору на\~підставі п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвокатів, які представляють інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено наданими представниками позивачами договором про надання правничої (правової) допомоги від 10.10.2022, укладеним між позивачем та адвокатом Усенко А.В.; актом здачі-приймання наданих послуг до вищезазначеного договору, який містить детальний опис наданих адвокатом позивачеві послу на загальну суму 3000 грн. 00 коп.; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 09.11.2022 про сплату позивачем грошових коштів в сумі 3000 грн. 00 коп. у якості гонорару за договором про надання правничої допомоги; договором про надання правничої (правової) допомоги від 11.01.2023, укладеним між позивачем та адвокатом Яценко Т.І.; актом здачі-приймання наданих послуг до вищезазначеного договору, який містить детальний опис наданих адвокатом позивачеві послу на загальну суму 2500 грн. 00 коп.; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 12.01.2023 про сплату позивачем грошових коштів в сумі 2500 грн. 00 коп. у якості гонорару за договором про надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved