Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

19.01.2023 року до суду звернулася представник: адвокат Малишева О.Ю. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання. 20.01.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 14.02.2023 року. В позові посилалися на те, що [PERSON] з вересня 2021 року по листопад 2021 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , відносини були дуже серйозними, готувалися до весілля, але посварились, стали проживати окремо і згодом вона дізналася, що вагітна. [INFO] вона народила доньку [PERSON] , в свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON] (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , видане 02.08.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №326). Донька проживає з нею, що підтверджується довідкою від 30.11.2022 року, вона не працює, доглядає дитину до 3 років, крім соціальної допомоги щомісячно 860 грн. інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, тому потребує допомоги. Відповідач - солдат Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, має регулярну заробітну плату, інших аліментних зобов`язань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на її утримання, однак у зв`язку з тим, що батько дитини не надає кошти на моє утримання, вона змушена звернутися до суду з позовом. Прохали стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання, щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), пенсії, до досягнення донькою [PERSON] 3 років, тобто до [INFO] , починаючи з дня подання позову до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, 31.01.2023 року представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, 31.01.2023 року подав заяву про визнання позову, прохав справу розглядати у його відсутність. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народився відповідач - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданий 17.01.2020 року, орган видачі 2313, та Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 20.01.2023 року. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданий 22.04.2019 року, орган видачі 2313, та копією Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 17.06.2022 року. У період з вересня 2021 року по листопад 2021 року сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, відносини були дуже серйозними, вони готувалися до весілля, але посварились, та стали проживати окремо. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.2022 року. Донька проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї від 30.11.2022 року ОСББ «Пернач». Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21), зазначено, що «Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу». Судом встановлено, що сторони не перебувають у шлюбі, однак перебували у фактичних шлюбних відносинах у період з вересня по листопад 2021 року, на час розгляду справи проживають окремо, мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, позивач не працює, доглядає дитину до 3 років, крім соціальної допомоги щомісячно 860 грн. інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, тому потребує допомоги. Відповідач - солдат Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, має регулярну заробітну плату, є платоспроможним, працездатним, інших аліментних зобов`язань не має, кошти на утримання матері дитини не надає, та позов визнав в повному обсязі. Тому суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору, то суд покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. та стягує його з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved