Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

23.11.2022 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про визнання батьківства до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області і Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі області Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). 06.12.2022 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 13.12.2022 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 30.01.2023 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 30.01.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати його батьківство до дитини - [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі області Дніпропетровської області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] № 36 складений 28 вересня 2022 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради, шляхом виключення відомостей про батька дитини, [PERSON] , та шляхом включення відомостей про нього, як про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , змінивши прізвище дитині « [PERSON] » на « [PERSON] » , інші відомості про дитину і про матір дитини залишити без змін. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Він та відповідачка по справі, [PERSON] , з вересня 2021 року мали стосунки та проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків в них народилась донька [PERSON] , [INFO] ? про що 28.09.2022 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради в книзі державної реєстрації актів про народження зроблений відповідний запис за № 36. В графі батько записаний [PERSON] . На момент народження дитини він з відповідачем по справі, [PERSON] ,, проживали окремо. Дитина була зареєстрована на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина зареєстрована по батькові « [PERSON] », що додатково підкреслює факт кровної його спорідненості із дитиною. Оскільки він є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , бажає, щоб саме він був записаний батьком дитини, що й стало підставою звернення до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що в позовній заяві викладені всі обставини справи та наведені доводи на їх обґрунтування, тому просив їх задовольнити, виходячи з того, що він визнає батьківство щодо даної дитини, і батьком дитини він не був записаний лише з тих причин, що на момент її народження він з відповідачкою посварився та проживав окремо. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні визнала батьківство позивача щодо дитини - [PERSON] , [INFO] . Також пояснила, що вони з відповідачем дійсно посварились на час народження дитини та проживали окремо. Проте позивач дійсно є батьком народженої нею дитини. На даний час вони проживають разом. Тому вона бажає, щоб позивач був записаний батьком дитини. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, представники, Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області і Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі області Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надали. Письмі пояснення суду не подали. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши учасників розгляду справи, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. 16.01.2023 року змінена назва третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Верхньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі області Дніпропетровської області Південного Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) на Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі області Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору вказується: Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі області Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народилася дитина - [PERSON] у громадянки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження і довідкою № 1079 КНП «Міський пологовий будинок № 1» Дніпровської міської ради». Відповідно до довідки виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області встановлено, що в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , № 36 від 28 вересня 2022 року , відомості про батька внесені за вказівкою заявника відповідно до частини першої ст. 135 СК України. В судовому засіданні відповідачка підтвердила, що позивач є батьком народженої нею дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач згідно поданої позовної заяви визнає себе батьком цієї дитини та просить встановити його батьківство відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1. \~ \~ \~ \~за заявою матері та батька дитини; 2. \~ \~ \~ \~за рішенням суду. Відповідно до ч. 1,2,3, ст. 128 СК України - За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2003 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» - Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 СК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що сторони не перебувають в зареєстрованому шлюбі. з пояснень сторін судом встановлено, що позивач не подав заяви про запис його бутьком дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки на час її народження з матір`ю дитини посварився і спільно не проживав. Проте, позивач визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , зазначає, що він спільно проживав з матір`ю дитини, відповідачкою по справі, на час зачаття дитини. Відповідачка підтверджує факт спільного проживання з позивачем на час зачаття дитини і факт походження дитини від позивача. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Враховуючи наведені вище обставини, а також, що по батькові дитини є « [PERSON] », що відповідає власному імені позивача, і не має збігу з по батькові матері дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати батьківство позивача щодо дитини - [PERSON] , [INFO] . Так як судом ухвалюється рішення про визнання батьківства позивача щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », всі інші власні відомості про дитину та про матір дитини залишити без змін. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.2753161935.1 від 23 листопада 2022 року в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн.., 20 коп. В іншій частині понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 496.20 грн., стягнути із відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved