Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Заявник [PERSON] , від імені якої діє адвокат Гуримський О.В., звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту отримання Адамановою Сєфає II групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання) та факту приналежності довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року Свої вимоги обґрунтував тим, що у грудні 2013 року у [PERSON] було встановлено онкологічне захворювання, з приводу якого вона була прооперована в липні 2014 року в умовах онкологічного диспансеру м.Сімферополь, пройшла курс променевої терапії. Бахчисарайською районною поліклінікою АР Крим, за місцем проживання, її було направлено на медико-соціальну експертну комісію, яка встановила II (другу) групу інвалідності, причиною якої є загальне захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 0223648 від 27.11.2014 року. Вказана довідка скріплена гербовою печаткою України на бланку, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30 липня 2012 року № 577 (Довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Форма первинної облікової документації № 157-1/о). Із 20 лютого 2014 року Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією. Враховуючи військовий стан в Україні, ризик бойових дій на території Криму та неможливість отримання належної медичної допомоги на окупованій території, [PERSON] прийнято рішення про переїзд на материкову частину України до родичів. Діагноз та початок лікування нею було отримано та здійснено ще до окупації АР Крим, проте підтверджуючі документи видані вже окупаційними органами 27.11.2014 року. На даний час вона не може проходити повторно усі лікувальні і медичні заходи, які починалися в 2013 році, в тому числі МСЕК, оскільки раніше вже було підтверджено її захворювання та група інвалідності і за станом здоров`я вона обмежена в таких діях. Посилаючи викладене та з метою створення власних умов життєдіяльності, необхідності встановлення юридичного факту, що має значення для охорони власних майнових потреб, просить встановити юридичний факт отримання [PERSON] інвалідності та належності їй правовстановлюючого документа довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року. Крім того, представник заявника зазначає, що заявник відходить із зворотної вимоги, просить спочатку встановити юридичний факт і після цього обирати суб`єкт до якого буде звертатись заявник із рішенням суду про встановлення факту та обирати порядок реалізації своїх прав. Ухвалою суду від 19.12.2022 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі заявника, вимоги заявника підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. У статті 315 ЦПК України наведений невичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Судом встановлено, що представник заявника звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON] , в якій просив встановити юридичний факт, а саме отримання [PERSON] інвалідності та належності їй правовстановлюючого документа довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року. Звертаючись з заявою до суду, як на підставу вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення заявник посилається на те, що встановлення вказаних фактів їй необхідно для охорони власних майнових прав. Крім того, заявник зазначає, що відходить із зворотної вимоги, просить спочатку встановити юридичні факти і після цього обирати суб`єкт до якого буде вона звертатись із рішенням суду про встановлення фактів та обирати порядок реалізації своїх прав. Відповідно до ч. 1-4 ст.\~294\~ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Частиною 3 ст.\~42\~ЦПК України визначено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників. Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав. Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом. Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб. Вказано позиція узгоджується з постановою ВС від 07.04.2020 року у справі № 638/4/19, провадження № 61-18132св19. Разом з тим, заявником не залучено до розгляду у справі жодної заінтересованої особи, а також в процесі розгляду відповідного клопотання не подав, обґрунтовуючи це тим, що спочатку необхідно встановити юридичні факти і після цього обирати суб`єкт до якого буде звертатися заявник з рішенням суду та обирати порядок реалізації своїх прав. Відповідно до пункту 1 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України). У пункті 5 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~р.\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявник звертаючись до суду з вказаною заявою, не визначився з учасниками справи, а саме заінтересованими особами. Крім того, важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року. Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Заявником не доведено, що встановлення даного факту отримання Адамановою Сєфає II групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання) та факту приналежності довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року неможливо в позасудовому порядку, зокрема шляхом звернення до відповідних органів. За таких обставин, оскільки метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, а з заяви не вбачається, що права заявника порушені, невизнані або оспорені, а також, що факти, які просить встановити заявник, безпосередньо в цей час не породжує для неї юридичних наслідків, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] , від імені якої діє адвокат Гуримський Олег Віталійович, про встановлення факту отримання Адамановою Сєфає II групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання) та факту приналежності довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року слід відмовити. Доводи представника заявника, що заявниця відходить із зворотної вимоги, встановити спочатку юридичний факт, і після цього обирати: суб`єкт до якого вона буде звертатися із рішенням суду про встановлення юридичних фактів та порядок реалізації своїх прав, не приймаються судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Outcome: dismissed