Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення її від права на спадкування. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який проживав у с. Кіндратка Шепетівського (раніше - Ізяславського) району. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із майнового паю в колишньому КСП «Україна», земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0502 га, та житлового будинку по [ADDRESS] . Як спадкоємець першої черги позивач звернувся до Ізяславської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Разом з тим до нотаріальної контори звернулася відповідачка - [PERSON] , яка на момент смерті батька перебувала з ним у шлюбі. Позивач вважає, що відповідачка має бути усунена від права на спадкування за померлим, оскільки вона не виконувала обов`язки як подружжя та ухилялася від виконання обов`язків по відношенню до спадкодавця, який тяжко хворів, що і призвело його до смерті. Також безпосередньо за декілька днів до його смерті залишила без розгляду свій позов про розірвання шлюбу із спадкодавцем. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з вимогою про усунення від спадкування особи, яка завдала шкоди здоров`ю спадкодавця, що призвело до його смерті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Іванов А.Б. заявлений позов підтримав із наведених вище підстав. Представник відповідача - адвокат Кедрун Л.С. заперечив проти заявленого позову через відсутність для цього правових підстав, передбачених ст. 1224 Цивільного кодексу України. Суд, заслухавши пояснення представників, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у с. Кіндратки Ізяславського району Хмельницької області, про що складено актовий запис про смерть № 293. Згідно свідоцтва про народження позивач являється сином [PERSON] , і, відповідно, спадкоємцем першої черги. 23 червня 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка проживала у с. Білеве Ізяславського району. Із наданої позивачем виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Ізяславської ЦРЛ з 10 червня 2020 року по 15 червня 2020 року з приводу лікування гострого панкреатиту. Був виписаний у задовільному стані за наполяганням хворого. Також [PERSON] перебував на лікуванні в хірургічному відділенні з приводу лікування гострого панкреатиту з 06 жовтня 2020 року. Після смерті [PERSON] . Ізяславською державною нотаріальною конторою 05 листопада 2020 року була зареєстрована спадкова справа за № 395/2020. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 цього Кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ч. 3 цієї статті не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону та відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посвідчили суду, що після укладення шлюбу подружжя [PERSON] періодично проживали спершу у с.Кіндратці, потім у с.Білеве Ізяславського району. [PERSON] періодично зловживав алкогольними напоями і ці періоди він проживав у Кіндратці у своєму будинку. При цьому, коли потрібно було обробляти присадибну ділянку, [PERSON] обробляла її також і в Кіндратці. Після смерті [PERSON] його похоронила дружина. [PERSON] також зазначив, що в той період, коли [PERSON] знаходився у лікарні, свідок позичав для [PERSON] гроші на лікування хворого. Таким чином, ні пояснення свідків, ні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про перебування [PERSON] у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, факту відсутності можливості забезпечити умови свого життя, звернення до відповідача за допомогою по догляду чи матеріальною допомогою та відмови чи ухилення відповідача [PERSON] від надання чоловікові такої допомоги. Та обставина, що [PERSON] зверталася до сулу із позовною заявою про розірвання шлюбу із чоловіком, а в подальшому залишила заявлений позов без розгляду, ніяким чином не впливає на висновок суду. Суд вважає, що сторона позивача у порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довела ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення відповідачки [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1224, 1241, 1258, 1261 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed