Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 104461 грн. 50 коп. пені за прострочення повернення суми боргу та вирішити питання про розподіл судових витрат. На обґрунтування позову зазначив, що 13.03.2021 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір позики грошових коштів у сумі 122765 грн., відповідно до якого він, [PERSON] , передав. А [PERSON] отримав зазначену суму грошей і зобов`язувався їх повернути у строк до 17.03.2021. Вказав, що вони також домовилися, що у разі порушення позичальником строків повернення позики останній повинен сплатити позикодавцю пеню у розмірі 1 % від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики. За умовами додаткової угоди від 17.03.2021 пеня в розмірі 1 % нараховується на розмір не суми позики, а на залишок неповернутого боргу. Порушуючи умови договору відповідач повернув грошові кошти в не в повному обсязі, а саме в сумі 27800 грн. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.06.2022 було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його, [PERSON] , користь суму боргу в розмірі 94965 грн. та пеню за прострочення повернення суми боргу в розмірі 90000 грн. Незважаючи на прийняте судом рішення про стягнення боргу та пені відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання та не повертає суму позики. Від дня ухвалення рішення судом 03.06.2022 та по день подачі позову до суду 22.09.2022 пройшло 110 днів, а значить розмір пені за прострочення повернення суми боргу , згідно умов договору складає 104461 грн. 50 коп. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 12.01.2023 представником позивача [PERSON] адвокатом Шевченком С.М. подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 20849 грн. пені за прострочення повернення суми боргу. Заяву мотивував тим, що достатнім розміром відшкодування завданих збитків невиконанням умов договору та не поверненням грошових коштів, взятих у борг, буде стягнення з відповідача неустойки у розмірі місячного прожиткового мінімуму для працездатних осіб за весь період неповернення боргу, починаючи з червня 2022 року (місяця, у якому було винесено судове рішення про стягнення боргу з відповідача) до дня звернення із даною заявою, що складає загальний розмір 20849 грн. із розрахунку 2481 грн. прожиткового мінімуму за червень 2022 року + 13000 грн. прожиткового мінімуму за період з липня по листопад 2022 року + 5368 грн. прожиткового мінімуму за період з грудня 2022 року по січень 2023 року включно. Представник позивача [PERSON] адвокат Шевченко С.М у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 612\~ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 13.03.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики (грошової). Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти у позику у розмірі 122765 грн., які зобов`язувався повернути до 17.03.2021, що підтверджується розпискою [PERSON] . За умовами договору (п.5.2) при порушенні позичальником строку повернення позики він повинен сплатити позикодавцю пеню у розмірі 1 % від розміру позики за кожний день прострочення повернення боргу. 17.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] була укладена додаткового угода до договору грошової позики від 13.03.2021, відповідно до якої п.5.2. викладений у наступній редакції: «При порушенні позичальником строку повернення позики, вказаного в п.3.2. цього договору, він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1 % від суми залишку неповернутої позики за кожен день прострочення позики. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав умови договору з повернення грошових коштів, заперечень щодо цього не подав. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.06.2022 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 94965 грн., пеню за прострочення повернення суми боргу в розмірі 90000 грн. та 4500 грн. витрат на правничу допомогу. Вищевказане рішення суду набрало законної сили. Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики, умови якого [PERSON] у встановлені строки в повному обсязі не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки (даний факт підтверджено представником, який посвідчив відповідність копії оригіналу розписки) та відсутністю заперечень відповідача. Дійсність договору презумується. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що час прострочення виконання зобов`яання становить 110 днів з моменту ухвалення рішення 03.06.2022 по день подачі позову до суду 22.09.2022. За умовами договору при порушенні позичальником строку повернення позики, вказаного в п.3.2. цього договору, він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1 % від суми залишку не повернутої позики за кожен день прострочення позики. Суду не доведено, що рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.06.2022 є виконаним, а відтак суд погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем. Згідно договору, укладеного сторонами, пеня за прострочення повернення суми боргу становить 104461 грн. 50 коп. (94965/100=х/1 %, х = 949 грн.65 коп., 949 грн. 65 коп. х 110 днів (кількість днів прострочення за період з 03.06.2022 по 22.09.2022) = 104461 грн. 50 коп. Правильність розрахунків відповідачем не оспорена. В ході розгляду справи представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог, згідно якої останній просив стягнути з відповідача 20849 грн. пені за прострочення повернення суми боргу, що вважає достатнім розміром відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.2 ч.2ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за прострочення повернення суми боргу в сумі 20849 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.Ні, [PERSON] . Треба стягнути з задоволеної суми, бо він же зменшив суму вимог. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, відсутності клопотань представника позивача щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу, не доведення їх неспівмірності. З цих підстав суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 4000 грн.

Outcome: approved