Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якої зазначив, що з 02.01.2020р. по 05.05.2021р. працював прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті на підприємстві відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське». 09.01.2021р. при виконанні трудових обов`язків був травмований та на підприємстві було складено акт розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання, аварії, по формі Н-1/П від 08.02.2021р. 05.05.2021р. був звільнений за станом здоров`я. 06.05.2021 року відповідно до довідки МСЕК йому було встановлено другу групу інвалідності та 70% втрати працездатності. Згідно довідки МСЕК може працювати лише у спеціально створених умовах вдома. Після обстеження на МСЕК стан здоров`я не змінився, позивач постійно звертається до лікарів. Постійний фізичний біль та очікування такого болю негативно відображається на його душевному стані, що у свою чергу тягне погіршення відносин з членами родини, з особами з якими він спілкується у своєму повсякденному житті, в зв`язку з чим, просив суд стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00 гривень. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05.07.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження. 19.08.2021 р. від представника відповідача надійшов до суду відзив, в якому зазначено, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до акту розслідування нещасного випадку, що стався 08.02.2021р. п.6 Комісія з розслідування нещасного випадку встановила, що особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких призвело до нещасного випадку, є позивач, так як він не виконував вимоги інструкції з охорони праці: порушення технологічного процесу, порушив п. 1.11. «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поводженню в шахті прохідника очисного вибою», ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п. 2.11 Колективного договору підприємства на 2017-2019р.р.». Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», працівник також зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також зазначив, що навіть при умові забезпечення процесу виробництва найсучаснішими технологічними процесами не можливо 100 відсоткове уникнення професійних захворювань та травмувань. Позивач був ознайомлений з умовами праці, які відносяться до небезпечних та шкідливих, та свідомо працював в таких умовах. Так позивачем не надано жодного доказу отримання моральної шкоди. 17.11.2021 р. від представника третьої особи Управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області надійшло пояснення, в якому зазначено, що потерпілий [PERSON] перебуває на обліку з 09.01.2021р., має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що отримане 09.01.2021р., за висновком МСЕК від 06.05.2021р. серії 12ААА № 091686 позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 70% та друга група інвалідності. [PERSON] було призначено одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати. Вважає, що посилання позивача тільки на довідку МСЕК, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними та просила винести рішення на розсуд суду. В судовому засіданні 10.11.2022 року представник позивача та позивач просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх необґрунтованості. В судовому засіданні 19.01.2023 року було змінено третю особу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 26.01.2023 року представник позивача та позивач просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано достатніх доказів спричинення моральної шкоди, і зазначила, що необхідно надати висновок медичного закладу, що дійсно, позивач поніс моральні страждання. Окрім того, представник відповідача зазначила, що на цей час стан здоров"я позивача покращився, він одужує, і просила суд ухвалити рішення з врахуванням того, що сума відшкодування морального страждання не повинна вести до збагачення. Представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавав. Суд, заслухавши думку представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Згідно ст.\~2,\~5\~ЦПК\~України\~завданням цивільного\~судочинства\~є\~справедливий,\~неупереджений\~та\~своєчасний розгляд\~і\~вирішення\~цивільних справ\~з\~метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних\~або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів\~фізичних\~осіб,\~прав\~та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів\~держави.\~Здійснюючи\~правосуддя,\~суд захищає\~права,\~\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права\~та\~інтереси\~юридичних\~осіб,\~державні\~та\~суспільні інтереси\~у\~спосіб,\~визначений\~законом\~або\~договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з наявної копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 02.01.2020 р. було прийнято на роботу до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті. Згідно запису трудової книжки, позивача 05.05.2021 року було звільнено згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (а.с. 10 зв. бік). Як вбачається з копії акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 09.01.2021 року о 18:10 год. на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», який було затверджено в.о. генеральним директором ПрАТ «Шахтоуправління\~«Покровське» [PERSON] , комісія оглянувши місце нещасного випадку , опитавши свідків і осіб, причетних до даного нещасного випадку, ознайомившись з організаційно-розпорядчою та нормативно-технічною документацією, ознайомившись з висновком по важкості виробничих травм № 1446 від 12.01.2021 КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпровської обласної ради, дійшла висновку, що відповідно до пп. 2 п. 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ № 337 від 17.04.2019р. нещасний випадок, що стався 09.01.2021р. о 18:10 годині з прохідником дільниці ПР-3 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] пов`язаний з виробництвом. По даному нещасному випадку скласти акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аваріях, за формою Н-1/П. Нещасний випадок береться на облік ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське». Особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування (у разі складення тимчасового акта за формою Н-1) зазначено: [PERSON] , прохідника дільниці ПР-3, [PERSON] , прохідника дільниці ПР-3, [PERSON] , прохідника прохідника дільниці ПР-3, [PERSON] , прохідника дільниці ПР-3, [PERSON] , прохідника дільниці ПР-3, [PERSON] , гірничого майстра дільниці ПР-3 (а.с.11-23). Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 200, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні ВАІТ Політравми з 10.01.2021 року, в ортопедо-травматологічному відділенні №1 з 15.01.2021р. по 28.01.2021р. в КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради з діагнозом: Т04.2 розчавлення (09.01.21) правого передпліччя з відкритим ІІІ С ступеня сегментарним переломом с/3, н/3 променевої кістки, уламковий перелом н/3 ліктьової кістки зі зміщенням уламків, з пошкодженням ліктьової артерії та вени, променевої артерії та вени, серединного нерва з його дефектом, сухожилків розгиначів, згиначів правої кисті з дефектом м`яких тканин правого передпліччя, компартмент синдром правого передпліччя, рвана рана правої кисті в ділянці тенора, посттравматична нейропатія дистальних гілок ліктьового, променевого, серединного нервів справа вираженими чутливими та руховими розладами. закритий перелом передньо-нижнього відділу суглобової поверхні правої лопатки, зі зміщенням. Травма виробнича (а.с. 25). На підтвердження наявності травми отриманої на виробництві позивачем також було додано копії виписки із історії хвороби № 17, копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № е3200 з КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, рентгенівські знімки, копію медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , протоколів засідання ВКК від 21.04.2021 року, 05.05.2021 року, копію дослідження з Медичного діагностичного центру від 07.21 р. та 4 знімки до нього, копію консультаційного висновку спеціаліста, копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3835, 3 рентгенівські знімки, копію договору № 204-21 загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо відшкодування витрат на медичну реабілітацію потерпілих у санаторно-курортних закладах від 16.09.2021р., копію заключення Ro-графії від 13.10.2021 року, копію рішення ВКК від 18.10.2021р., копію дослідження з Медичного діагностичного центру від 21.10.21 р. та фотознімки (а.с. 25- 35, 53-57,79-86, 103-108). Відповідно до копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3707 [PERSON] перебував на лікуванні у стаціонарі відділення травматології з 05.09.2022 р. по 14.09.2022р. з діагнозом: наслідки виробничої травми 09.01.2021р. у вигляді консолідованих переломів кісток правого передпліччя зі зміщенням уламків, множинні радіо-ульнарні синостози, після травматична нейропатія правого променевого, серединного, ліктьового нервів з вираженими руховими і чутливими порушеннями, виражена комбінована теноартро-десмогенна контрактура суглобів І-V пальців та кисневого суглоба, ПФС ІІІ ст. та ліктьового суглоба, ПФС ІІ ст., обширні гіпертрофічні рубці передпліччя та кисті, виражене порушення функції правої кисті (а.с. 167). Копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 091686, 06.05.2021 року підтверджується встановлення позивачу 70 % втрати професійної працездатності первинно з 06.05.2021 року до 01.06.2022 року та 2 групу інвалідності. Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 214588 [PERSON] проведено первинний огляд та встановлено другу групу інвалідності, трудове каліцтво, інвалідність встановлено на строк до 01.06.2022 року. Працездатний у спеціально створених умовах, може працювати вдома. (а.с. 24) Копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 120041, 28.11.2022 року підтверджується встановлення позивачу 60 % втрати професійної працездатності повторно з 28.11.2022 року до 01.09.2024 року та 3 групу інвалідності. Приписами статті 46\~Конституції\~України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ п.5, п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р.\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Також необхідно враховувати, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП\~( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1-14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Відповідно до\~ст.153\~КЗпП України,\~на всіх\~підприємствах,\~в установах,\~організаціях створюються\~безпечні і\~нешкідливі умови\~праці. Забезпечення\~безпечних і\~нешкідливих умов\~праці покладається\~на роботодавця,\~крім випадків\~укладення між\~працівником та\~роботодавецем трудового\~договору про\~дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1\~КЗпП України\~передбачено проведення\~відповідно до\~законодавства власником\~або уповноваженим\~ним органом\~відшкодування моральної\~шкоди працівнику\~у разі,\~якщо порушення\~його законних\~прав призвели\~до моральних\~страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків\~і вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9). Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 № 1-рп/2004р. встановлено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання (п.4.1). Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Велика Палата Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, у своїй постанові від 05 грудня 2018 року по справі №210/5258/16-ц (провадження №14-463 цс18) зазначила: «Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди позивачеві законом покладено на підприємство відповідача, де працював [PERSON] , і надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я [PERSON] відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості,\~ приймає до уваги тривалість та глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров`я: відповідно до наданих позивачем документів позивачу\~ визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60% та призначено третю групу інвалідності до 09.08.2024 року. На підставі вищевикладеного суд\~ вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і на його користь з відповідача необхідно стягнути відшкодування нанесеної йому моральної шкоди в зв`язку з втратою професійної працездатності в розмірі 60000,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача суд керується наступним. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, заявлених позивачем, який згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справ щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 540,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial