Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Фонду соціального страхування України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, про стягнення заборгованості заробітної плати, всіх належних сум при звільнені та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позов мотивовано тим, що [PERSON] був призначений виконуючим обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області з 17.12.2019 згідно наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 16.12.2019 №02-119-к. 09.03.2021 згідно наказу № 02-44-к від 07.03.2021 [PERSON] був звільнений з роботи виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у зв`язку із закінченням строку (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). У трудову книжку позивача 09.03.2021 було зроблено відповідний запис, який був засвідчений підписом начальника відділу по роботі з персоналом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та печаткою Управління у Вінницькій області. Проте, роботодавцем не була врахована та обставина, що з 03.03.2021 по 30.04.2021 позивач перебував на лікарняному. А тому звільнення 09.03.2021 було вчинено з порушенням КЗпПУ. [PERSON] здійснював звернення до Фонду соціального страхування та Управління ВД Фонду соціального страхування у Вінницькій області на предмет зміни дати звільнення. Однак, жодних дій з даного приводу роботодавцем здійснено не було. Таким чином, позивач був змушений звернутись до суду на предмет встановлення належної дати звільнення. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2022 по справі №127/14787/21 було змінено дату звільнення [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, з 09 березня 2021 року на 05 травня 2021 року. Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.06.2022 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2022 було залишено без змін, а апеляційна скарга залишена без задоволення. Згідно вищевказаного рішення, наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 01.07.2022 року №02-45-к внесено зміни до п.1 наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 07.03.2021 № 02-44-к «про звільнення [PERSON] », а саме: дату звільнення «09 березня 2021 року» замінено на «05 травня 2021 року». Також, було внесено відповідний запис у трудову книжку позивача. Зважаючи на вищевикладене, останнім робочим днем [PERSON] було 5 травня 2021 року (згідно п. 2.27 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»), а період з 10 березня 2021 року по 5 травня 2021 року є таким, як перебування у трудових відносинах. Фактично, за умови, якби роботодавець здійснив звільнення [PERSON] відповідно до норм КЗпП України, то остаточні розрахунки та нарахування роботодавцем відбувались 5 травня 2021 року. В липні 2022 року [PERSON] здійснював подання листів до роботодавця та третьої особи щодо необхідності проведення остаточних розрахунків при звільненні, зважаючи на зміну дати звільнення. Проте, вимоги залишились проігноровані роботодавцем - Фондом соціального страхування України. Роботодавець до даного часу не провів остаточного розрахунку із [PERSON] після звільнення. Зокрема, не виплачена заробітна плата за 5 травня 2021 року, та, крім того, не проведено остаточну виплату компенсації за невикористані дні відпустки, зважаючи на те, що протягом березня - квітня 2021 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із Фондом соціального страхування України. Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 середній заробіток позивача за один день становить 1543,81 грн (30408,60 грн (зарплата в лютому 2021 р.) + 14362,04 грн (зарплата в січні 2021 р.) / 29 (кількість відпрацьованих днів в лютому та січні 2021 р.). Станом на 07.09.2022 середній заробіток за весь час затримки розрахунків при звільнення становить 526439,21 грн = 1543,81 грн х 341 (кількість робочих днів затримки розрахунків при звільнені з 06.05.2021 по 07.09.2022). З огляду на викладене, позивач просив стягнути з Фонду соціального страхування України на користь [PERSON] 1543,81 гривень заборгованість по заробітній платі та 6175,24 гривень компенсації за невикористані 4 дні щорічної відпустки, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 526439,21 гривень та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. 01.11.2022 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник третьої особи, скориставшись своїм правом подав суду 27.10.2022 письмові пояснення (вх. №68697), згідно яких просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 16.12.2019 №02-119-к [PERSON] було призначено виконуючим обов`язки начальника Управління з 17.12.2019 за строковим трудовим договором на період до дати призначення керівника Управління. Підставою для видання наказу від 16.12.2019 №02-119-к стала заява [PERSON] від 16.12.2019, в якій відображено його волевиявлення на укладення строкового трудового договору з 17.12.2019 та припинення трудових відносин в день призначення керівника Управління. З наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 16.12.2019 №02-119-к вбачається, що у трудовому договорі чітко передбачена умова про строк дії договору. Добровільно виконуючи умови строкового трудового договору [PERSON] погодився з усіма його умовами, без будь-яких застережень, наслідком чого було припинення трудових правовідносин з позивачем, з підстав, закінчення строку, на який цей трудовий договір був укладений. Наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 04.03.2021 №02-43-к начальником Управління з 10.03.2021 було призначено [PERSON] . У зв`язку із настанням умови закінчення строку дії трудового договору наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 04.03.2021 №02-44-к [PERSON] було звільнено з роботи 09.03.2021 у зв`язку із закінченням строку (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2022 у справі №127/14787/21 було задоволено позов [PERSON] та змінено дату звільнення з 09 березня 2021 року на 05 травня 2021 року у зв`язку із тим, що станом на день звільнення та у період з 03.03.2021 по 30.04.2021 [PERSON] перебував на лікарняному. Позиція суду обґрунтована тим, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 04.09.2019 №6-р(ІІ)/2019 дійшов висновку, що положення ч. З ст. 40 КЗпП України, щодо заборони роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці, є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини. Однак, зміна дати звільнення працівника не породжує такі саме правові наслідки як поновлення працівника на роботі. Посада, за якою [PERSON] був призначений виконуючим обов`язки з 10 березня 2021 року перестала бути вакантною. Отже, виконання Позивачем своїх трудових обов`язків припинилось з 10.03.2021, коли начальником Управління було призначено [PERSON] . Не могло воно відбуватись і 05 травня 2021 року, оскільки в цей день саме [PERSON] виконувала посадові обов`язки начальника Управління, що підтверджується витягом з табелю обліку робочого часу. А згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Таким чином, [PERSON] просить стягнути заробітну плату за один день 05 травня 2021 року, коли він фактично не працював, лише на підставі того, що судом змінено дату звільнення на цей день. На підставі викладеного вимога [PERSON] про стягнення заробітної плати за 05 травня 2021 року в розмірі 1543,81 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. В своїй позовній заяві [PERSON] розраховує середню заробітну плату за один день в розмірі 1543,81 грн виходячи із заробітної плати за останні два календарні місяці, що передували місяцю звільнення (січень-лютий 2021 року)

Outcome: partial