Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, для чого підписала заяву № б/н, від 28.10.2016 року, згідно з якою відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, який згодом збільшився до 45000,00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена з Умовами та правила надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що також підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, а також наказом Банку про їх затвердження. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Дія договору кредитування підтверджується також фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Відповідач здійснювала операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Банк звертає увагу, що пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, та у разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг або тарифів Банку, клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме, згідно п. 2.1.1.12.3. Погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахувавши їх Банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Таким чином, відповідач зобов`язалась здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Однак, відповідач [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, а отже, зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10.11.2021 року має заборгованість на загальну суму 22973,38 грн., яка складається з наступного: - 18793,40 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 12084,11 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6709,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 886,83 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; - 3293,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн - заборгованість за комісією; - 0,00 грн. - заборгованість за пенею. На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів Банку, а отже позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 28.10.2016 року у розмірі 22973,38 грн станом на 10.11.2021 року, яка складається з наступного: 18793,40 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 12084,11 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6709,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 886,83 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3293,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - заборгованість за пенею. А також просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні не приймав участь, та згідно заявлених позовних вимог Банк просив розглядати справу без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не брала участь, повідомлялась належним чином про дату, час та місце судового розгляду, скориставшись своїм правом, у відповідності до ст. ст. 178, 191 ЦПК України, направила на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Як вбачається з доданої до позовної заяви анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28.10.2016 року, відповідач [PERSON] звернулась до Банку із заявою, в якій зазначила свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, відомості стосовно дати, місця народження, адресу проживання та реєстрації, контактні дані, реквізити паспорту громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ІНН), сімейний стан, інформацію про наявність/відсутність рухомого та нерухомого майна, соціальний статус тощо. Також у вказаній заяві зазначено, що заявник погоджується з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правила користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявник ознайомилась з договором надання банківських послуг до його укладення та погодилась на його умови, екземпляр договору про надання банківських послуг погодилась отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Заявник зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг., а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Анкет-заява скріплена підписами [PERSON] , співробітника Банку та печатками Банку. (а. с. 11) У відповідності до наданої Банком довідки на ім`я [PERSON] 09.11.2017 року було відкрито картку за номером [NUMBER] , термін дії картки - 11/21 (по листопад 2021 року включно). (а. с. 10) Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , старт карткового рахунку [NUMBER] відбувся 09.11.2017 року, та 29.05.2018 року за вказаним рахунком було встановлено кредитний ліміт на суму 500,00 грн. В подальшому кредитний ліміт поступово збільшувався до максимального значення в 45000,00 грн, після чого почав зменшуватися: 01.09.2019 року до 43244,21 грн, 06.10.2019 року - до 42690,00 грн, 12.10.2019 року - до 41370,00 грн, 23.03.2020 року - до 33000,00 грн, 12.12.2020 року - до 29000,00 грн, 20.02.2021 року - до 24176,00 грн, 23.04.2021 року - до 17985,00 грн та 05.08.2021 року - до 0,00 грн. (а. с. 9) До позовної заяви Банком також долучено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28.10.2016 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , згідно з яким станом на 10.11.2021 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму в розмірі 22973,38 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту, в т. ч. поточним тілом кредиту - 10284,11 грн, простроченим тілом кредиту - 6709,29 грн; заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 886,83 грн; заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3293,15 грн. Також у розрахунку зазначено, що погашено заборгованості: за тілом кредиту - 59076,00 грн; за простроченим тілом кредиту - 1208,79 грн; за нарахованими відсотками - 894,97 грн; за простроченими відсотками - 16,24 грн. (а. с. 5-8) Позивачем також надано суду документ, який суд зрозумів як Паспорт споживчого кредиту, датований 29.05.2018 року, підписаний на останній сторінці відповідачем [PERSON] . Вказаний документ інформаційного змісту стосовно кредитних продуктів: Універсальна та Універсальна ГОЛД та містить: 1) інформацію та контактні дані кредитодавця; 2) інформацію та контактні дані кредитного посередника; 3) основні умови кредитування за типами з урахуванням побажань споживача; 4) інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача; 5) інформацію стосовно порядку повернення кредиту; 6) додаткову інформацію, яка стосується наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит; 7) інші важливі правові аспекти. (а. с. 12-13) Позивачем також додано до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 14) та документ, який суд зрозумів як Умови та Правила надання банківських послуг (а. с. 15-69), який не містить будь-яких реквізитів для ідентифікації такого документу. Згідно з випискою за договором № б/н на ім`я [PERSON] за період часу з 09.11.2017 року по 15.11.2021 року, відповідач [PERSON] , починаючи з 29.05.2018 року активно користувалась отриманою кредитною картою за № [NUMBER] , знімала готівку в банкоматах, сплачувала послуги, здійснювала грошові перекази, платіжні операції за допомогою терміналів самообслуговування, оплачувала товари в магазинах, здійснювала періодичні погашення суми заборгованості за кредитом. Залишок після останньої платіжної операції за карткою склав -22757,08 грн, станом на 01.11.2021 року. (а. с. 80-84) 07.02.2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач не заперечує, що підписала заяву в Банку та отримала кредитну картку, однак, інших документів, окрім вказаної заяви, зокрема, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів Банку відповідач не підписувала та Банк їй такі документи не надавав. Однак, в заяві, яку позивач долучив до позовної заяви, не зазначено жодної інформації щодо розміру погодженого кредитного ліміту, відсоткової ставки, строку повернення коштів, які були перераховані на картку, розміру мінімального платежу, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач необґрунтовано посилається на застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг неодноразово змінювались самим Банком в період з часу підписання заяви, тобто з 28.10.2016 року та до моменту звернення до суду з цим позовом у 2021 році, та Банк міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Відповідач вважає, що відсутність у заяві домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, строку повернення коштів, свідчить про відсутність досягнення згоди щодо умов кредитування, на які посилається позивач та суперечить ч. 1 ст. 638 ЦК України, відповідно до якої істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, за відсутності доказів, що укладення між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору, яким би було досягнуто згоди про розмір відсотків, пені, штрафів, відповідач вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, та посилається при цьому на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Відповідач стверджує, що стягнення заборгованості за тілом кредиту необхідно розглядати, враховуючи, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи та яка є підтвердженням виконаних за день операцій і призначена для видачі або відсилання клієнту, згідно з п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254. Однак, відповідач зазначає, що подані Банком виписка по рахунку та довідки про зміну умов кредитування та про видані кредитні картки не містять даних стосовно посади особи, яка їх склала, її підпису, що не дає змогу ідентифікувати особу, тож складені з порушенням вимог законодавства. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28.10.2016 року без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору, не є підтвердженням наявності заборгованості та її складових, складений неналежним чином, а тому не є належним доказом. Та навіть, якщо проаналізувати цей розрахунок, вбачається, що банк списав 33031,41 грн відсотків, розмір яких не визначений умовами кредитного договору, тобто на власний розсуд. Клієнтом за час користування кредитом внесено 106143,62 грн, при тому, що максимальний кредитний ліміт за змістом довідки, долученої до позову, був 45000,00 грн, тож, відповідач повернула Банку грошових коштів більше, ніж було надано Банком. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позовних вимог. (а. с. 107-110) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із запереченнями відповідача не погодився та подав суду відповідь на відзив від 23.02.2022 року № 8188 (а. с. 113-120), згідно з якою посилався на ч. 2 ст. 639 ЦК України та зауважив, що при оформленні кредиту заява на його отримання підписується повнолітньою, дієздатною особою, та [PERSON] , підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк, підтвердила, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами та Правила надання цих послуг, а також з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами Банку, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих Банком Умов та Тарифів. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад, електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного зв`язку. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредиту минуло 5 років, та позичальник не звертався до Банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними коштами та погашення, які відповідач здійснювала. Позивач посилається на те, що сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови, [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена з умовами кредитного договору, ознайомилась з Тарифами, які додані до позовної заяви та з яких вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку у розмірі 3,6 % (43,2 % на рік), вказано інші істотні умови договору. Крім того, вся необхідна інформація є загальнодоступною та розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач частково сплачувала заборгованість за кредитом, користувалась кредитними грошима, що відображено у виписці з карткового рахунку. Відповідачем розрахунок не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначались. Позивачем додано до позовної заяви наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, що підтверджує чинність редакції вказаних Умов та Правил. В обґрунтування наведених доводів позивач посилається на постанову Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц та на постанову Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 666/388/16-ц, тощо. Банк вважає, що факт належного виконання до певного часу відповідачем своїх зобов`язань за кредитом свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором, тож, посилання [PERSON] на те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] , дійсно, зверталася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, для чого підписала заяву № б/н, від 28.10.2016 року, відповідач вказані обставини не заперечує та визнає, що дійсно кредитні правовідносини між нею та Банком мали місце. Вказане також підтверджується випискою за договором № б/н на ім`я [PERSON] за період часу з 09.11.2017 року по 15.11.2021 року, з якої вбачається, що відповідач активно користувалась отриманою кредитною картою за № [NUMBER] , знімала готівку в банкоматах, сплачувала послуги, здійснювала грошові перекази, платіжні операції за допомогою терміналів самообслуговування, оплачувала товари в магазинах, здійснювала періодичні погашення суми заборгованості за кредитом тощо. У відповідності до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28.10.2016 року, № б/н, яка підписана відповідачем, [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правила користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, вона не заперечує факт укладення кредитного договору між нею та Банком, однак, не погоджуючись із заявленими позивачем вимогами про стягнення заборгованості, стверджує, що підписана нею анкета-заява не містить будь-яких умов кредитування, а саме - відсоткової ставки, відомостей про кредитний ліміт, наслідки порушення умов кредитного договору у вигляді можливого нарахування штрафі, пені тощо, інших документів, окрім вказаної анкети-заяви [PERSON] не підписувала, жодних умов, правил, тарифів Банк їй не надавав, та позивач, звертаючись до суду з позовом, необґрунтовано посилається на застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг неодноразово змінювались самим Банком в період з часу підписання заяви, тобто з 28.10.2016 року та до моменту звернення до суду з цим позовом у 2021 році, та Банк міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Відповідач вважає, що відсутність у заяві домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, строку повернення коштів, свідчить про відсутність досягнення згоди щодо умов кредитування, на які посилається позивач та суперечить ч. 1 ст. 638 ЦК України, відповідно до якої істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позивач заявляє про наявність заборгованості, яка рахується за відповідачем [PERSON] , в тому числі заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 886,83 грн та заборгованість за простроченими відсотками в сумі 3293,15 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого Банком до позовної заяви (а. с. 5-8), у період часу з 29.05.2018 року по 31.08.2019 року при нарахуванні відповідачу відсотків Банк застосовував процентну ставку в розмірі 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Починаючи з 01.09.2019 року та по 29.02.2020 року, в розрахунку заборгованості зазначено дві відсоткові ставки - 3,6 % на місяць (43,2 % річних) - звичайна відсоткова ставка, та 7,2 % на місяць (86,4 % річних) - відсоткова ставка при порушенні умов кредитування. Анкета-заява від 28.10.2016 року № б/н, підписана відповідачем [PERSON] , не містить взагалі умов щодо нарахування відсотків за кредитом, в ній не зазначені будь-які розміри відсоткових ставок. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивачем, на підтвердження позовних вимог, надано суду також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить підпису відповідача, а підписана відповідачем Анкета-заява від 28.10.2016 року не містить умов кредитування, строків дії договору, відсоткової ставки, тощо. Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Однак, з такими посиланнями позивача суд не може погодитись з наступних підстав. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, вважає, що в такому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в тій редакції, що додані до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за прострочене користування кредитними коштами та пені, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Окрім зазначеного, позивачем надано суду також роздруківку, яку судом розцінено як паспорт споживчого кредиту (а. с. 12-13), від 29.05.2018 року, який містить інформацію про істотні умови кредитування, в тому числі розмір відсоткових ставок, які можуть застосовуватись за кредитними продуктами «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», інформацію щодо кредитного ліміту, порядку його повернення, умов нарахування штрафів та пені тощо. Вказаний документ містить підпис відповідача [PERSON] , однак, безпосередньо Банком в ньому зазначено (пункт 7): «Умов договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача у урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо». Інформація, зазначена в Паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 13.06.2018 року, про що також зазначено у відповідній графі документу. Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України № 1734-VIII «Про споживче кредитування», який був прийнятий 15.11.2016 року, тобто вже після виникнення кредитних правовідносин між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , тож, станом на 28.10.2016 року, коли відповідач підписувала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, оформлення та надання споживачу для ознайомлення з умовами кредитування паспорту споживчого кредиту не було передбачено Законом. Крім того, в цьому випадку слід також зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування») Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Тлумачення вказаних норм свідчить, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такою позицією керується у своїй постанові від 23.05.2022 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. В цьому випадку Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана відповідачем 28.10.2016 року, тобто, саме 28.10.2016 року є датою оформлення кредитних правовідносин між сторонами. Як зазначалось вище, вказана анкета-заява не містить жодної інформації про умови кредитування (розмір відсоткової ставки, термін повернення кредиту, умови нарахування штрафі, пені тощо), а також не містить будь-яких відомостей про Паспорт споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту, який, згідно з наведеними вище вимогами Закону, має бути наданий споживачу для ознайомлення з умовами кредитування до безпосереднього укладання кредитного договору, тобто є переддоговірним обов`язком кредитодавця, підписувався [PERSON] 29.05.2018 року, тобто вже після виникнення кредитних правовідносин між сторонами, та втратив свою актуальність 13.06.2018 року. Разом з тим, ні анкета-заява, ні паспорт споживчого кредитку, не містять інформації щодо наміру отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту. Тож, враховуючи наведене, суд не приймає до уваги наданий позивачем паспорт споживчого кредиту від 29.05.2018 року як належний доказ того, що відповідач була ознайомлена з істотними умовами кредитного договору. Тож, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 886,83 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3293,15 грн задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх необґрунтованістю. Що стосується заявлених позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за тілом кредиту в сумі 18793,40 грн, в т. ч. 12084,11 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6709,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, суд вважає наступне. З виписки за кредитним договором № б/н від 28.10.2016 року, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , за період з 29.05.2018 року по 01.11.2021 року (а. с. 80-84) вбачається, що відповідач у вказаний період часу активно користувалась в межах кредитного ліміту, який періодично збільшувався, кредитними коштами, здійснювала грошові операції з поповнення мобільного рахунку, зняття готівки, розраховувалась в магазинах, здійснювала безготівкові розрахунки онлайн, тощо, на загальну суму 92000,15 грн. Нараховані позивачем відсотки за користування кредитом судом не враховані. Загальна сума поповнення відповідачем кредитної картки у період з 29.05.2018 року по 01.11.2021 року складає 108253,37 грн. З наведеного вбачається, що сума погашень відповідачем за кредитним договором значно більша за витрачену суму, різниця між ними становить 16253,22 грн (108253,37 грн - 92000,15 грн). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.10.2016 року, укладеним між Банком та відповідачем [PERSON] , частина сплачених відповідачем коштів на погашення кредиту спрямовувалася позивачем на погашення відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких в цих кредитних правовідносинах сторонами не узгоджені, з огляду на зазначені вище висновки суду, а тому вказані дії позивача безпідставні. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] також і в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в загальному розмірі 18793,40 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні до суду Банком було сплачено суму судового збору в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM6BMTKR від 16.11.2021 року. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи, що суд дійшов висновків про те, що заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підлягають задоволенню, понесені позивачем при звернення до суду витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed