Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

В квітні 2022р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідач а [PERSON] , третя особа: ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 18956,95 грн.; у відшкодування моральної шкоди 10000,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 08 липня 2021р. в с. Романків Обухівського району Київської області, ІНК «Галявинка» на перехресті доріг поблизу будинку № 102 сталася дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участі автомобіля «Kia Rio» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивачки. Вказана ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON] , що встановлено постановою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2021р. по справі № 372/2614/21. Внаслідок ДТП автомобіль позивачки зазнав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність на момент ДТП, відповідача [PERSON] була застрахована у третьої особи, згідно полісу № 204834893. В досудовому порядку третьою особою було сплачено позивачці суму страхового відшкодування у розмірі 59634,15 грн. Проте розмір відновлювального ремонту автомобіля позивачки склав 78591,1 грн. В позасудовому порядку, відповідачем [PERSON] не було здійснено виплату позивачці витрат, які не покриваються, відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як і не сплачено моральну шкода, яка полягала у душевних стражданнях, викликаних протиправною поведінкою відповідача та пошкодження належного позивачці автомобіля в ДТП. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщалися, в установленому законом порядку, в судові засідання не з`явилися, поважності причин неявки суду не повідомили, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 08 липня 2021р. в с. Романків Обухівського району Київської області, ІНК «Галявинка» на перехресті доріг поблизу будинку № 102 сталася ДТП, за участі автомобіля «Kia Rio» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивачки. Вказана ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON] , що встановлено постановою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2021р. по справі № 372/2614/21. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність на момент ДТП, відповідача [PERSON] була застрахована у третьої особи, згідно полісу № 204834893. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу (п. 32.7. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Як встановлено судом, в досудовому порядку третьою особою було сплачено позивачці суму страхового відшкодування у розмірі 59634,15 грн. Проте розмір відновлювального ремонту автомобіля позивачки склав 78591,1 грн. (а.с. 20-25). За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, правові позиції висловлені Верховним Судом України у справі № 6-691цс15 від 02 грудня 2015р., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 18956,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди суд враховує, що внаслідок скоєння відповідачем адміністративного правопорушення, позивачка, зазнала майнових втрат внаслідок пошкодження її автомобіля та душевних страждань, було змінено її звичайний спосіб життя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача, позивачці було завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останньої, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 10000,0 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,8 грн.

Outcome: approved