Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

АТ «ОТП Банк» (місце знаходження: м. Київ вул. Жилянська, 43) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47070 гривень 59 копійок за договором про надання банківських послуг від 26 квітня 2016 року та судові витрати. Ухвалою від 08 грудня 2022 року провадження у справі було відкрито, справу було вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, із проведенням судового засідання та викликом учасників справи на 10 січня 2023 року о 09 годині 30 хвилин, однак було відкладено судове засідання на 15 лютого 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі за текстом -\~ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1\~статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між банком та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом відкриття відповідачу рахунку, видачі платіжної картки, та кредитування рахунку до встановленого кредитного ліміту. А відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за його користування та інших платежів у строки встановлені договором, не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту, сплати процентів. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Будь-яких заперечень проти вимог банку чи його доказів не подавав. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний\~номер облікової\~картки платника\~податків:\~ [NUMBER] ;\~зареєстроване місце проживання:\~ [ADDRESS] ) 26 квітня 2016 року звернувся до публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК»\~(код ЄДРПОУ: 21685166) шляхом підписання та подання: заяви-анкети про надання банківських послуг; заяви на оформлення дебетної картки (із можливістю встановлення кредитної лінії); заяви про відкриття карткового рахунку, випуск платіжної акртки та приєднання до договору; заяви фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії; анкети-заяви на отримання кредиту; по суті, просив відкрити йому поточний (картковий) рахунок, видати йому платіжну картку, та встановити кредитний ліміт, з можливістю його збільшення (а.с. 68-70,71,72-73,93-97,98,99). При цьому, підписавши вказані документи 26 квітня 2016 року, [PERSON] також підтвердив, що вони разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, складають між ним та банком Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, який він зобов`язується виконувати (а.с. 68-70,71,72-73,74-82). І за цим Договором, по суті, ПАТ «ОТП БАНК»\~\~взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] поточний рахунок, видати йому платіжну картку (а за бажанням видати додаткові картки), та здійснювати платежі з рахунка, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитувати рахунок) з урахуванням встановленого кредитного ліміту (який банк може змінювати в односторонньому порядку за певною процедурою) та у розмірі здійснених ним або його довіреною особою операцій за допомогою карток, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплачувати проценти за його користування у розмірі 3,3% на місяць (а у подальшому за Тарифами банку) шляхом сплати в останній день платіжного періоду, який слідує за розрахунковим циклом (а.с. 68-70,71,72-73,74-82) Отже, по суті, 26 квітня 2016 року позивач та відповідач уклали так званий змішаний договір про надання банківських послуг, який містить елементи різних договорів щодо надання банківських послуг (відкриття і обслуговування рахунку, в тому числі з використаням платіжної картки, кредитування цього рахунку). Підтвердженням цього, є і пункт 1.2. Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластиковх карток (а.с.74-82). І на виконання цього договору, позивач\~відкрив відповідачу рахунок, випустив платіжну картку, та кредитував його рахунок, але відповідач у повному обсязі та у визначений договором строк не повертав отриманий кредит та не сплачував процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується випискою по його рахунку та розрахунком (а.с.12-33,34-66). Як наслідок, 22 листопада 2022 року, акціонерне товариство «ОТП БАНК»\~звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, що виникла за договором про надання банківських послуг від 26.04.2016 року, через невиконання ним взятих на себе зобов`язань (а.с.1-10). Оцінка суду змісту правовідносин сторін спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем акціонерним товариством «ОТП БАНК» та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати виданий кредит та сплату процентів за його користування. Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1\~статті 92 Конституції України\~гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(надалі за текстом\~ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті\~509, пункту першого частини другої статті\~11\~та частини першої статті\~629 ЦК України\~зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей\~1054,\~1055 ЦК України\~та пунктів 22,23 частини першої статті\~1, частини першої статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення\~статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями\~статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 26 квітня 2016 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК»\~було укладено саме змішаний договір - договір про надання банківських послуг, за яким (в частині умов договору, що стосуються кредитування рахунка) банк взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] кредитний рахунок, видати йому платіжну картку (а за його бажанням додаткові картки), та здійснювати платежі з рахунка, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитувати рахунок) з урахуванням встановленого кредитного ліміту (який банк може змінювати в односторонньому порядку за певною процедурою) та у розмірі здійснених нею або її довіреною особою операцій за допомогою карток. І банк, взяті на себе зобов`язання виконував належним чином (а.с. 12-33,34-66). Виходячи з положень частин першої статей\~526,\~529\~та\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за договором про надання банківських послуг, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за його використання у розмірі 3,3% на місяць (а у подальшому за Тарифами банку) шляхом сплати їх в останній день платіжного періоду, який слідує за розрахунковим циклом (а.с.68-85). Отже, у кожному конкретному випадку взяття кредиту, строки і розміри його повернення будуть різними. Відповідно до положень частини першої\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Виходячи з документів наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за договором (а.с.12-33) та випискою по рахунку (а.с. 34-66), [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, станом на 17 жовтня 2022 року, дійсно утворилась заборгованість в розмірі 35679 гривень 29 копійок за тілом кредиту у розмірі, заборгованості за відсотками у розмірі 1211 гривень 56 копійок, заборгованості за прострочене тіло кредиту 7553 гривні 14 копійок та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2510 гривень 27 копійок (а.с. 67). Тож, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань у вигляді повернення кредиту частинами щомісячно, а також сплати процентів за його викристання, на підставі договору про надання банківських послуг від 26 квітня 2016 року, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача кредиту та процентів за користування ним. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 47070 гривень 59 копійок, з яких: 35679 гривень 29 копійок - борг за тілом кредиту, борг за відсотками у розмірі 1211 гривень 56 копійок, борг за простроченим тілом кредиту 7553 гривні 14 копійок та борг за простроченими відсотками у розмірі 2510 гривень 27 копійок, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481 гривня, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.11), а позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2481 гривня. Отже,

Outcome: approved