Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У листопаді 2021 року виконувач обов`язків керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ТОВ «Сегеста», [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки, в якому просив: - визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області від 25.02.2020 № 4-2558/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» для ведення особистого селянського господарства [PERSON] ; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 1223582800:01:003:0803) від 30.04.2020 року, площею 2 га, що розташована на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, як такого, що порушує публічний порядок, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Сегеста» на вказану земельну ділянку (номер запису про право 36388936);- витребувати від ТОВ «Сегеста» земельну ділянку с/г призначення, площею 2 га, кадастровий номер 1223582800:01:003:0803, що розташована на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на користь Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову прокурор зазначив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.09.2016 № 4-6266/15-16-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Вербківської сільської об`єднаної територіальної громади Павлоградського району. У 2017 році [PERSON] подано для затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проекту землеустрою. 26.06.2017 року листом ГУ ДГК [PERSON] відмолено в затвердженні проекту землеустрою. Не погодившись із відмовою [PERSON] звернулася до суду. Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 позовну заяву [PERSON] та ін. до ГУ ДГК задоволено, визнано протиправною бездіяльність ГУ ДГК, яка полягає в невиданні наказів про затвердження проектів землеустрою. Зобов`язано ГУ ДГК видати накази про затвердження проектів землеустрою [PERSON] та ін., щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради. Наказом ГУ ДГК від 25.02.2020 № 4-2558/15-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки 2 га з кадастровим № 1223582800:01:003:0803 для ведення особистого селянського господарства. На підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2020 право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за ТОВ «Сегеста». Вважає наказ ГУ ДГК від 25.02.2020 незаконним, оскільки підставою для його винесення було рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року. Однак ДГК проігноровано, що предметом дослідження у даній справі був проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] розроблений ПП Земельний ресурс у 2016 році, тоді як на затвердження у 2020 році був поданий проект розроблений в 2019 році який істотно відрізняється за змістом, в тому числі конфігурацією та місцем розташування земельної ділянки. ДГК проігноровано, що земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «СТЗ «Спокій Мадава» і рішення про припинення права постійного користування не приймалося. Крім того, відповідно до наказу ГУ ДГК від 21.12.2018 та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності, земельні ділянки площею 7805,5902 га, в тому числі земельну ділянку площею 85, 2359 га 1223582800:01:003:0740, передано у комунальну власність Вербківської сільської ради, отже ГУ ДГК не мало повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою. Право власності Вербківської територіальної громади на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття з комунальної власності, проте жодних заходів, спрямованих на захист та відновлення порушеного права Вербківською сільською радою вжито не було. За фактами зловживання службовим становищем посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Вербківської сільської ради під час розгляду документів про безоплатну передачу 42 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Вербківської ОТГ Павлоградського району 18.06.2021 СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42021042120000049 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 239-1 КК України. Проте, Вербківською сільською радою, станом на день подачі позову, не вжиті заходи щодо повернення незаконно вибутих із комунальної власності земельних ділянок. [PERSON] не мала наміру займатися особистим селянським господарством, а правочин щодо купівлі-продажу земельної ділянки був штучно направлений на заволодіння ТОВ «Сегеста» спірною ділянкою. На даний час земельна ділянка використовується не за призначенням, тобто порушено умови її використання за цільовим призначенням. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача ГУ ДГК в Дніпропетровській області Міссон Д.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що рішенням Дніпровського окружного адміністративного суд від 27.06.2019 року було задоволено позов [PERSON] та ін.. до ГУ Держгеокадастру та зобов`язано видати накази про затвердження проектів землеустрою в тому числі і [PERSON] щодо відведення земельних ділянок на території Вербківської сільської ради. На виконання рішення суду видано наказ від 25.02.2020 року яким затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га. із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства розташовану на території Вербківської сільської ради. На момент прийняття рішень про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність 42 громадянам і зокрема [PERSON] , розпорядником і власником земельної ділянки 1223582800:01:003:0740, частка якої в подальшому отримала кадастровий номер 1223582800:01:003:0803 у відповідності до чинного законодавства, було ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області. Твердження прокурора про те, що під час затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , ГУ ДГК проігноровано факт того, що поданий на затвердження проект відрізняється за змістом, конфігурацією та місцем розташування земельної ділянки від проекту що був предметом розгляду в Дніпропетровському окружному суді, не відповідає дійсності. Зазначені відомості в затверджуваному проекті є несуттєвими, не впливаючими на предмет публічно-правового спору в судовій справі що розглядалась Дніпропетровським окружним судом, які не змінюють та не впливають на виконання судового рішення в цій справі, не порушують прав позивача чи інших осіб за обставинами справи. Обгрунтування прокурором протиправності оскаржуваного наказу фактами проведення СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42021042120000049 не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки прокурором не доведено, що зазначене кримінальне провадження стосується саме предмету й підстав позову у цій справі. Твердження прокурора про відчуження [PERSON] спірної земельної ділянки одразу після набуття права розпорядитися нею, на підтвердження відсутності дійсного волевиявлення її самостійно вести особисте селянське господарство як правової підстави визнання недійсним вчиненого нею правочину з продажу земельної ділянки ТОВ «Сегеста», чи визнання таких дій порушенням публічного порядку не підтверджені прокурором будь-якими доказами, є його домислами та припущеннями. Перевірка дійсності волевиявлення під час розгляду заяв фізичних осіб, в тому числі [PERSON] про надання їм у власність земельної ділянки, бажання самостійно вести селянське господарство не входить до повноважень ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Крім того, посилання прокурора про використання спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням не підтверджено будь-якими доказами. Вважає, що ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області не було порушено прав Вербківської сільської ради, що підлягають судовому захисту, а заявлені прокурором в інтересах позивача вимоги не підтверджені належними доказами. Представник відповідача ТОВ «Сегеста» Шпакова О.С. також подала відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши, що на момент винесення спірного наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.02.2020, земельна ділянка з кадастровим номером 1223582800:01:003:0740, із масиву якої було виділено земельну ділянку [PERSON] належала виключного державі, що підтверджується відомостями у Державному реєстрі прав власності та їх обтяжень. Відомості про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку у інформаційній довідці відсутні, відповідно така реєстрація не здійснювалася взагалі. Таким чином оспорюваний наказ ГУ ДГК в Дніпропетровській області було винесено в межах наявних компетенцій та відповідно в порядку визначеному чинним законодавством. Вербківська сільська рада не приймала рішення про прийняття земельної ділянки з кадастровим 1223582800:01:003:0740 загальною площею 85,2359 га до комунальної власності Вербківської об`єднаної територіальної громади. Зазначену земельну ділянку було виключено з переліку земель, що передається до комунальної власності Вербківської сільської ради. На момент виділення та передання спірної земельної ділянки у власність [PERSON] . Вербківська сільська рада не мала жодних прав на зазначену вище земельну ділянку. Отже права позивача жодним чином не порушені Держгеокадастром оскільки не існували ані на момент виділення спірної земельної ділянки у власність [PERSON] , а ні в будь-який інший момент часу. Крім того, Вербківська сільська рада була обізнана про виділення земельних ділянок громадянам України, у тому числі щодо виділення [PERSON] , та не мала жодних заперечень у відношенні передачі землі. Більш того саме Вербківська сільська рада сприяла переданню земельної ділянки [PERSON] в межах процедури приватизації державного майна громадянином. Оспорюваний наказ ГУ ДГК був винесений фактично на виконання рішення адміністративного суду № 160/2969/19, яке набуло чинності та було обов`язковим до виконання. Зазначене рішення на даний час є чинним, ніким не оскаржено та не скасовано. [PERSON] діяла добросовісно, виконувала всі передбачені законодавством дії щодо отримання у власність земельної ділянки, та відповідно відсутні будь-які підстави для позбавлення будь-кого з відповідачів прав на спірну земельну ділянку навіть у тому випадку коли державний орган допустив помилку під час вчинення дій направлених на виконання заяви. Отже ні [PERSON] , ні ТОВ «Сегеста» не можуть бути позбавлені права власності за будь-яких обставин. [PERSON] , реалізуючи своє право власності на земельну ділянку набуту в порядку безоплатної передачі землі для особистого селянського господарства мала законне право з продажу такої земельної ділянки, а ТОВ «Сегеста» мала право придбати земельну ділянку. Вважає, що позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своєї позиції щодо порушення вимог земельного законодавства, порушення цільового призначення земельної ділянки. ТОВ «Сегеста» набуло право власності на спірну земельну ділянку цілком законно за відсутності будь-яких як інтересів/спорів посягань на вказану ділянку з боку третіх осіб отже жодної правової підстави для витребування вказаної ділянки у ТОВ «Сегеста» в інтересах позивача не існує. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, де вона зазначає, що Павлоградська окружна прокуратура звертаючись в інтересах Вербківської сільської ради замовчує, що саме Вербківською сільською радою погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отже позиція прокуратури щодо порушення прав Вербківської сільської ради під час виділення у власність спірної земельної ділянки не відповідає дійсності. Прокурором не надано доказів того, що спірна земельна ділянка була передана громадянам при відсутності волі у діях Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області або за відсутності погодження Вербківською сільською радою про їх передачу. Вважає, що нею не було порушено жодної норми закону, вона є добросовісним набувачем земельної ділянки. Право на розпорядження своєю власністю гарантовано Конституцією України, продаж земельної ділянки [PERSON] на користь ТОВ «Сегеста» було вчинено добровільно та з урахуванням вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 179 ЦПК України, прокурором були подані відповіді на відзиви, письмові пояснення. На адресу суду були також направлені пояснення представника Вербківської сільської ради щодо обставин, пов`язаних зі спірною земельною ділянкою та підтримання позовних вимог прокурора, а також додаткові пояснення представника ТОВ «Сегеста». Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 року було задоволено клопотання прокурора про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Сільськогосподарське товариство із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава». 20.12.2022 року до Павлоградського міськрайонного суду від ТОВ «Сільськогосподарське товариство із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» надійшла заява відповідно до якої Товариство зазначило, що вимоги Керівника Павлоградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району вважає безпідставними та необґрунтованими. ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» правомірно погодило та надало згоду як землекористувач, на передачу частинами земельної ділянки загальною площею 85,2359 га у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. Крім того, у 2020 році Товариство подало заяву про припинення права користування спірною земельною ділянкою, яка була затверджена Держгеокадастром, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру. Жодних претензій до діяльності ТОВ «Сегеста» у зв`язку з його володінням спірною земельною ділянкою ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» не має, просило відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні прокурор підтримала заявлені позовні вимоги на доводах та підставах, викладених у позові, відповідях на відзиви, поясненнях. Представник ТОВ «Сегеста» Шпакова Т.С. в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на підстави викладені у відзиві на позов та поясненнях. Представник ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області Міссон Д.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позов. Представник Вербківської сільської ради Горбатенко О.О. в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає на підставах викладених у відзиві. Третя особа - ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (в редакції чинній станом на 21.12.2018 року). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-5230/15-18-СГ від 21.12.2018 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» було передано Вербківській сільській об`єднаній територіальній громаді (Вербківській сільській раді) Павлоградського району Дніпропетровської області у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7805,5902 га, в тому числі земельну ділянку площею 85,2359 га з кадастровим номером 1223582800:01:003:0740 з цільовим призначенням, для ведення особистого підсобного господарства, з закріпленим правом постійного користування нею з 16 серпня 2018 року за ТОВ "Сільськогосподарське товариство з забезпечення інвалідів "Спокій Мадава" (а.с. 30, 31, т. 1) Пунктом 2 Наказу Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області від 21.12.2018 року № 4-5230/15-18-СГ було визначено, що право власності на земельні ділянки, зазначені в додатку до акта приймання передачі, виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ч. 1 ст. 117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. За змістом ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності. Проте, у встановленому законом порядку перехід з державної власності до комунальної власності земельної ділянки 1223582800:01:003:0740 здійснений не був, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де право власності земельної ділянки 1223582800:01:003:0740 зареєстровано за державою. (а.с. 61, 62, т. 2) Рішенням Вербківської сільської ради № 590-38/VІІ від 29.08.2019 року доручено: голові Вербківської сільської ради Холоденко Л.П. звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням про виключення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташованих на території Вербківської сільської ради з Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 21.12.2018 року та додатку до нього, відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-5230/15-18 СГ від 21.12.2018 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» загальною площею 281,8713 га. (а.с. 66,т.2) 02.09.2019 року голова Вербківської сільської ради Холоденко Л.П. звернулася з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області за вих. № 943 про виключення з Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 21.12.2018 року та додатку до нього, земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером 1223582800:01:003:0740 площею 85, 2359 га. (а.с. 73, т. 2) На виконання рішення сільської ради, наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-2428/15-19-СГ від 03.10.2019 року були внесені зміни до п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 21.12.2018 № 4-5230/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», а також до п. 1 акту приймання-передачі земельних ділянок, в частині загальної площі, а саме: замінити «7805,5902 га» на «7523,7159 га»; виключено з додатку до акту від 21.12.2018 року, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 21.12.2018 № 4-5230/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» земельні ділянки з кадастровими номерами загальною площею 281,8743 га, в тому числі і земельну ділянку з № 1223582800:01:003:0740. (а.с. 67, т. 2) Відповідно до заяви від 18.10.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за зареєстрованої в реєстрі за № 2419, ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» в особі директора Стражева Р.В. погодило та надало згоду, як землекористувач, на передачу частинами земельної ділянки загальною площею 85,2359 га, кадастровий номер 1223582800:01:003:0740, розташованої на території Вербківської сільської об`єднаної територіальної громади Павлоградського району, у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, серед інших, і [PERSON] (а.с. 87, 88, т. 1) У подальшому, рішенням Вербківської сільської ради № 638-41/VІІ від 26.11.2019 року було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, яка розташована на території Вербківської сільської ради, у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) [PERSON] із загального земельного масиву за № 1223582800:01:003:0740. (а.с. 89-93, т. 1) Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суд від 27.06.2019 року у справі № 160/2969/19 задоволено позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області, яка полягає в невиданні наказів про затвердження проектів землеустрою останніх, щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради Павлоградського району. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати накази про затвердження проектів землеустрою в тому числі [PERSON] , щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради Павлоградського району. (а.с. 49-65, т.1) Зазначене рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. На виконання рішення суду Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-2558/15-20-СГ від 25.02.2020 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області; надано [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, в тому числі пасовища площею 2,0000 (кадастровий номер 1223582800:01:003:0803) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. (а.с. 94, т .1) Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за № 771, представником [PERSON] - [PERSON] передано у власність, а ТОВ «Сегеста» прийнято у власність земельну ділянку площею 2 га, що розташована: Дніпропетровська область, Павлоградський район, Вербківська сільська рада, кадастровий номер: 1223582800:01:003:0803, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 95-98, т. 1) В обґрунтування заявленого позову прокурор посилався на те, що спірний наказ винесений не уповноваженим органом та за відсутності правових підстав. Щодо відсутності у ГУ ДГК в Дніпропетровській області повноважень на винесення оспорюваного наказу, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.125 ЗУ України (у редакції, чинній станом на 04.11.2018 року), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 181, ч. 1 ст. 182 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За статтею 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 1 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягає право власності. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. Суд приходить до висновку, що право власності на спірну земельну ділянку не переходило до Вербківської сільської ради, оскільки факт наявності акту приймання-передачі земельних ділянок, підписаний уповноваженими на те суб`єктами, не породжує виникнення права власності у Вербківської сільської ради. Інших доказів, крім встановлених судом, щодо переходу права власності на спірну земельну ділянку суду не надано. Крім того, Вербківська сільська рада у відповіді на запит адвоката Шпакової О.С. від 26.01.2022 року вих. № 131 зазначає, що земельна ділянка з кадастровим № 1223582800:01:003:0740 загальною площею 85,2359 га фактично не була включена до переліку комунальної власності Вербківської об`єднаної територіальної громади Павлоградського району. Вербківською сільською радою рішення про прийняття до комунальної власності Вербківської об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області в особі Вербківської сільської ради земельної ділянки з кадастровим № 1223582800:01:003:0740, загальною площею 85, 2359 га не приймалось. (а.с. 63-65, т. 2) Отже, суд приходить до висновку, що спірний наказ винесено уповноваженим органом. Щодо твердження прокурора про те, що ГУ Держгеокадастром проігноровано, те що предметом дослідження у справі № 160/2969/19 був проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] розроблений ПП Земельний ресурс у 2016 році, тоді як на затвердження у 2020 році був поданий проект землеустрою розроблений у 2019 році, при цьому вказані документи істотно відрізняються за змістом, у тому числі конфігурацією та місцерозташуванням запитуваної земельної ділянки. Відповідно до п. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Пунктом 7 зазначеного вище Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Згідно з підпунктами 31, 50 п. 4 вказаного Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи та погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою. Отже Держгеокадастр, в межах своїх повноважень, після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також можливості вільного вибору громадянином спеціалістів із землеустрою щодо виготовлення проектної документації, з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, повинен прийняти рішення про надання земельної ділянки у власність або відмовити. Єдиною підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України, визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження доводів прокурора викладених у позові щодо невідповідності у проекті 2016 року та проекті 2019 року меж, форми запитуваної ділянки, її місцезнаходження, останнім не було надано жодного належного та допустимого доказу. Натомість у матеріалах проектної документації 2020 року містяться кваліфікаційні сертифікати спеціалістів із застосування земельного законодавства, а також позитивні висновки. Крім того, посилання прокурора на те, що ГУ ДГК при винесенні оспорюваного наказу керувалось виконанням рішення суду № 160/2969/19 від 27.06.2019 року, тоді як в ході розгляду справи судом досліджувався інший проект землеустрою, не може свідчити про невідповідність положень проектної документацій вимогам закону, оскільки вказана постанова суду не містить конкретних відомостей про кадастровий номер земельної ділянки. В даному рішенні йдеться лише щодо проектної документації щодо земельної ділянки, яка розташована на території Вербківської сільської ради, що не суперечить діям та доводам ГУ ДГК. Щодо доводів прокурора про ігнорування Держгеокадастром того, що спірна земельна ділянка входить до масиву земель, які перебували у постійному користуванні ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» і рішення про припинення права користування підприємства та вилученням з його користування земельної ділянки, суд виходить з наступного. В матеріалах справи міститься заява від 18.10.2019 року, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за № 2419, відповідно до якої ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» в особі директора Стражева Р.В. погодило та надало згоду, як землекористувач, на передачу частинами земельної ділянки загальною площею 85,2359 га, кадастровий номер 1223582800:01:003:0740, розташованої на території Вербківської сільської об`єднаної територіальної громади Павлоградського району, у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, серед інших, і [PERSON] . Крім того, ТОВ «Сільськогосподарське товариство з забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» надало до суду заяву в якій зазначило, що вимоги керівника Павлоградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району вважає безпідставними та необґрунтованими. Жодних претензій до діяльності ТОВ «Сегеста» у зв`язку з його володінням спірною земельною ділянкою ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» не має. Вказане свідчить про те, що будь які права Товариства щодо земельної ділянки порушенні не були. Посилання прокурора на те, що Держгеокадастром не проведено належну перевірку щодо дійсності волевиявлення заявників, наявності в них бажання самостійно вести особисте селянське господарство, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вчинення визначених дій не входить до повноважень та функцій, покладених на ГУ ДГК відповідно до Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» затвердженого постановою КМУ № 15 від 14.01.2015 року. Суд вважає, що затвердження ГУ Держгеокадастром проектної документації щодо спірної земельної ділянки відносилось до його повноважень, позивачами не надано належних і допустимих доказів порушення діючого законодавства щодо змісту цієї затвердженої документації, крім посилань на те, що ця документація стосується спірної земельної ділянки, а не та, щодо якої йшлася мова в рішенні суду. Однак докази, на підтвердження наявності будь-яких скарг з боку [PERSON] щодо виділення їй земельної ділянки з іншими даними, відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушень законодавчої процедури щодо надання спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] , а також будь-чиїх прав або законних інтересів щодо спірної земельної ділянки. Посилання прокурора, як на підставу протиправності оскаржуваного наказу, на проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом зловживань службовим становищем посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Вербківської сільської ради під час розгляду документів про безоплатну передачу земельних ділянок, не може мати жодного доказового значення, оскільки на теперішній час в ході досудового розслідування не встановлені докази вчинення посадовими особами незаконних дій. Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 30.04.2020 року, як такого, що порушує публічний порядок, з одночасним припиненням речових прав ТОВ "Сегеста" на вказану земельну ділянку, суд прийшов до наступного. Обґрунтовуючи зазначену позовну вимогу прокурор посилається на протиправне відведення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] , за відсутності належно розробленого проекту землеустрою на підставі наказу Держгеокадастру винесеного із перевищенням повноважень, за відсутності у [PERSON] дійсного волевиявлення та бажання реально вести господарство, подальше відчуження спірної ділянки на користь ТОВ «Сегеста», що свідчить про зловживання [PERSON] своїми правами. Вважає, що дії [PERSON] та ТОВ «Сегеста» спрямовані на незаконне заволодіння майном комунальної власності, а вчинений правочин порушує публічний порядок оскільки суперечить інтересам держави і суспільства. В судовому засіданні встановлено, що відведення земельної ділянки у власність [PERSON] вчинено на підставі проекту землеустрою який відповідав вимогам чинного законодавства та вимогам технічної документації у сфері землевпорядкування. Також судом встановлено що після отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] було продано її ТОВ «Сегеста». Статтею 316 ЦК України, визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно із статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Враховуючи, що [PERSON] на законних підставах набула у приватну власність земельну ділянку, а доказів протилежного суду не надано, суд вважає, що вона мала повне право розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд. Доказів порушення будь-яких норм щодо порядку розпорядженням [PERSON] своїм майном не надано. Доводи прокурора про те, що спірна земельна використовується із порушенням із порушенням цільового призначення ТОВ «Сегеста» є безпідставними та не доведеними у судовому засіданні жодними належними та достатніми доказами. Також не можуть прийняті до уваги доводи прокурора про те, що дії [PERSON] та ТОВ «Сегеста» були спрямовані на незаконне заволодіння майном комунальної власності, оскільки судом встановлено що спірна земельна ділянка не переходила до комунальної власності. Отже і права Вербківської сільської ради не були порушені, оскільки не існували ні на момент виділення спірної земельної ділянки ні в будь-який інший момент. Посилання прокурора на приписи абз.1, 12 п. 24 Перехідних положень ЗК України є безпідставним, оскільки вказані приписи набрали законної сили після виникнення спірних правовідносин, а саме були доповнені Законом України № 1423-IX лише від 28.04.2021 року. Доказів порушення публічного порядку при укладанні договору прокурором, позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Зазначений правовий висновок підтримав у своїй постанові від 05 грудня 2018 року й Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 752/2124/16-ц (провадження № 61-20676св18). Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин. Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. У постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1203цс15 та від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15 Верховний Суд України, вирішуючи питання правомірності витребування майна у добросовісного набувача залежно від обставин, передбачених положеннями статті 388 ЦК України, висловив такий правовий висновок. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, на момент винесення Держгеокадастром оспорюваного наказу земельна ділянкою за № 1223582800:01:003:0740 перебувала у власності держави, таким чином Держгеокадастр мав повне право розпорядження даною земельною ділянкою. Підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.04.2020 року судом не встановлено. Доводи прокурора щодо зміни цільового призначення оспорюваної земельної ділянки не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Посилання прокурора на порушення інтересів ТОВ «СТ із забезпечення інвалідів «Спокій Мадава» спростовуються нотаріально посвідченою заявою Товариства від 18.10.2019 року про згоду на передачу у власність фізичним особам земельної ділянки. Доводи прокурора про те, що дії відповідачів порушують інтереси держави та Вербківської сільської ради та спрямовані на незаконне заволодіння майном державної власності є безпідставними та не доведеними. Правові підстави для витребування у добросовісного набувача ТОВ «Сегеста» спірної земельної ділянки відсутні. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та ТОВ «Сегеста» були добросовісними набувачами спірної земельної ділянки. Наявність будь-яких помилок з боку органів державної влади не повинна впливати на права та законні інтереси громадян та юридичних осіб, а тим паче їх порушувати. Суд вважає, що за викладених обставин зазначені відповідачі не мали контролювати державні органи у здійсненні ними їх прямих прав та обов`язків, передбачених чинним законодавством, а ймовірна наявність незначних порушень не повинна призводити до порушення істотних прав власників землі. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу. Таким чином на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed