Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. У позові, уточненому заявою від 06.01.2023 (а.с.30-33), просить визначити частку за нею та частку за померлим [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 141200000:00:021:0232, - як 1/2 кожному в рівних частинах, пославшись на таке: [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, на частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 141200000:00:021:0232. Вказана земельна ділянка належить їй та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності за № [NUMBER] , виданого Реєстраційною службою Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 21.05.2013. Спадкоємиця після смерті [PERSON] - донька спадкодавця [PERSON] звернулася до Сьомої Київської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 09.12.2021 нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що не виділена (не визначена) частка спадкодавця у спільному майні. Зазначена відмова нотаріуса перешкоджає також і їй реалізувати свої право власності у позасудовому порядку. За життя спадкодавця між нею та [PERSON] не було визначено частки у спільній сумісній власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2023 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.27). Позивачка, її представник, повідомлені про розгляд справи належним чином (а.с.34), надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність з посиланням на підтримання позову (а.с.36). Відповідачка, повідомлена про розгляд справи належним чином (а.с.35), надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність з посиланням на визнання позову (а.с.37). З`ясувавши всі обставини справи та дослідивши докази у справі, суд приходить до такого: Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , виданого Реєстраційною службою Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 21.05.2013, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка [ADDRESS] , кадастровий номер 141200000:00:021:0232, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0511 га (копія на а.с.10), відомості про що 21.05.2013 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (копія Витягу, індексний номер 3706953 на а.с.11). Частка у спільній сумісній власності кожного зі співвласників за цим Свідоцтвом не визначена. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 12.04.2021 (а.с.8). Як визначено\~статтею 1220\~ЦК України,\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою (ч.1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу) (ч.2). За положеннями статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно, у тому числі на частку земельної ділянки, належній спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла відповідачка [PERSON] шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України Гасс В. Ю. 09.12.2021 винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 141200000:00:021:0232, що належала [PERSON] , який помер [INFO] . Постанову мотивовано тим, що розмір частки померлого у земельній ділянці належним чином не визначений (копія постанови від 09.12.2021 за № 4186/02-31 на а.с.9). Обставина не визначення часток у праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] стає також на заваді у реалізації права власності позивачки на частку спірної земельної ділянки. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені як нормами спадкового права, так і нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно зі ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1). Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ч.2). Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Статтею 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом (ч.4). Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом (ч.5). Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Судом не встановлено, що між співвласниками позивачкою [PERSON] і померлим [PERSON] існувала домовленість щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку, тож ці частки є рівними. Також судом врахована та обставина, що відповідачка [PERSON] позов визнала. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2008 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову (п.24). Враховуючи встановлені судом обставини та відповідні ним підстави, а також обставину визнання позову відповідачкою, яке не суперечить діючому законодавству і не порушує права інших осіб, суд дістає висновку про необхідність задоволення позову та визначення права власності на спірну земельну ділянку кожного зі співвласників у рівних частках по 1/2 за кожним.

Outcome: approved