Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивують тим, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». Правонаступниитво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Вказує, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (кредитор) та громадянин України [PERSON] (позичальник) уклали договір кредиту № 601/23-141. Також було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира загальною площею 41,6 кв.м. (житлова площа - 26,4 кв.м.), за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що у зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 19.10.2021 року право власності на майно було зареєстроване за AT «Альфа-Банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, вказує, що їм стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 42784457, виданий 16.04.2014, видавник: Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборона на його відчуження, що свідчить про порушення прав позивача, як власника відповідного майна. Враховуючи вищевикладене, просять звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству "Альфа-Банк", а саме: квартиру загальною площею 41,6 кв.м. (житлова площа - 26,4 кв.м.), за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 42784457, виданий 16.04.2014 року, видавник - Франківський ВДВС ЛМУЮ та виконавчим листом №2-376/09 від 01.07.2009 року, виданим Сихівським районним судом м.Львова. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява такого про розгляд справи без його участі, позов просить задоволити, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі в судове засідання вкотре не з`явилися без поважних причин, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи; відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення такого. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу за відсутності учасників процесу, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ст. 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений нормами України. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». Як вбачається з Протоколу №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Кредитор) та громадянин України [PERSON] (Позичальник) уклали договір кредиту №601/23-141, що встановлено з умов іпотечного договору від 27.12.2007 року. 27 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира загальною площею 41,6 кв.м. (житлова площа - 26,4 кв.м.), за адресою: [ADDRESS] . 19.10.2021 року право власності на майно було зареєстроване за AT «Альфа-Банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №281772799 від 28.10.2021 року. Відповідно до вищевказаного Витягу постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 42784457, виданий 16.04.2014, видавник: Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборона на його відчуження, що свідчить про порушення прав позивача, як власника відповідного майна. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.01.2022 року витребувано у Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Конотопська, буд.6/8 постанову про арешт майна боржника, серія та номер - 42784457, виданий 16.04.2014 року, видавник: Франківський ВДВС ЛМУЮ та виконавчий лист №2-376/09, 01.07.2009 року, Сихівський районний суд м.Львова, Франківський ВДВС ЛМУЮ. З відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №6907 від 04.02.2022 року вбачається, що надати копії матеріалів виконавчого провадження не видається можливим, оскільки відповідно до ч.2 розділу ХІ Наказу "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями", строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, окрім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Відтак, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, позивача право на реалізацію заставного майна унеможливлено. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можіивість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до су ду з вимогою про заборону вчинення нею дій. які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Також, частиною першою статті 59 цього ж закону визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2015р. Про судову практику в справах про зняття арешту з майна в п.6 визначено, що відповідно до частини другої статті 114 ЦПК (в чинній редакції ЦПК України це ст.30) позови про зняття арешту з нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). Так, підсумовуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам наявним у справі, суд дійшов висновку, що позов є підставним, вимоги позивача грунтуються на вимогах закону, докази, на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved