Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.12.2022 представник позивача звернувся до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №3412302177/378575 у розмірі 15900 грн., №1284492 у розмірі 21434,24 грн., №0636130746 у розмірі 35715,72 грн., №3412302177/647080 у розмірі 16200 грн.. В обґрунтування позову послався на те, що 16.02.2021, 03.03.2021, 09.03.2021 між відповідачем було укладено спірні договори позики. В подальшому на підставі договорів факторингу позивачу було передано право вимоги до боржника, в тому числі по зазначених договорах. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 89249,96 грн.. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитними договорами, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою від 09.12.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 26.12.2022 з повідомленням сторін. 26.12.2022 розгляд справи відкладався на 03.02.2023 для повторного виклику відповідача. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судові засідання 26.12.2022 та 03.02.2023 не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. При цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Згідно із рекомендованим повідомленням, конверт з судовою повісткою на 26.12.2022 відповідач отримав 27.12.2022. Конверт із повідомлення про виклик на 03.02.2023 повернувся із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України є належним врученням повідомлення особі. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247\~ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Розгляд справи призначався на 03.02.2023, повне судове рішення в порядку ч.6 ст.259 ЦПК України складено 08.02.2023. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. 16.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір №3412302177/378575. 03.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір №1284492. 09.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено кредитний договір №0636130746. 09.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем було укладено кредитний договір №3412302177/647080. Відповідно до умов цих договорів відповідач отримав кредити у визначених у них розмірах та строках, та процентною ставкою. Договори зі сторони\~\~відповідача було підписано електронним підписом. В подальшому між вище вказаними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договори факторингу, відповідно до умов яких позивачу було передано права вимоги до боржника, в тому числі по зазначених договорах. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 08.12.2021 до Договору факторингу №08122021 від 08.12.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15900 грн., з яких 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 11900 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 14.06.2021 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21434,24 грн., з яких 7200 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 14234,24 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу №22/06-22 від 22.06.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35715,72 грн., з яких 2750 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 32965,72 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21.01.2022 до Договору факторингу №21012022 від 21.01.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 16200 грн., з яких 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 12200 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 89249,96 грн.. Статтею 4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із положень ч. 1, 2 ст.\~207\~Цивільного кодексу\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ст.\~627\~Цивільного кодексу\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640\~Цивільного кодексу\~України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За правилом ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Статтею 530\~ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ст.\~598\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такі належним чином обґрунтовані та мотивовані. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань по кредитним договорам та внаслідок цього заборгував позивачу кошти у розмірі 89249,96 грн.. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481,00 грн..

Outcome: approved