Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Київ з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло - Капітал» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 27.03.2018 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло - Капітал» укладено договір № 70-2703/2018-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до пункту 1.1. якого довіритель зобов`язується передати управителю в управління грошові кошти з метою отримання довірителем у власність житла (об`єкта інвестування), а управитель зобов`язується прийняти кошти на рахунок ФФБ у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Правилами Фонду фінансування будівництва виду АА ЖК «Urban Park», затвердженими наказом Директора Управителя № 111 від U.08.2017, Договором між Забудовником та Управителем № 16/08/17 від 16.08.2017 року та чинним законодавством України. Згідно із пунктом 1.9. вказаного договору об`єктом будівництва є будівництво житлового комплексу для військовослужбовців та членів їх сімей, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 80000000000:62:067:002 , об`єкт інвестування - квартира, номер секції - 1, поверх розташування - 17, кількість кімнат - 1, номер об`єкту інвестування - 182, попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування - 42,4 кв.м., планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію 30 вересня 2020, планово-орієнтовний термін здачі об`єкта будівництва під заселення 31 грудня 2020 року. Відповідно до пункту 4.3. управитель, при укладанні цього договору, закріплює за довірителем об`єкт інвестування за умови, що довіритель бере на себе зобов`язання щодо подальшого внесення коштів до ФФБ, за яким довіритель зобов`язаний закінчити всі розрахунки не пізніше ніж за 60 календарних днів до запланованої дати введення дати введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Пунктом 5.8. договору визначено, що згідно цього договору довіритель передає в довірчу власність управителя грошові кошти в розмірі 763200, 00 гри, в порядку, встановленому Графіком внесення до ФФБ коштів, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно із пунктом 5.9. договору кошти до ФФБ в розмірі не менше 25 % від орієнтованої загальної вартості об`єкта інвестування на день укладання цього договору, що становить 190800, 00 грн., довіритель повинен внести протягом 8 днів з дня підписання цього договору, тобто по 04.04.2018 включно. Відповідно до пункту 5.10. договору після внесення довірителем першої частки коштів до ФФБ, управитель видає довірителю Свідоцтво про участь у ФФБ, що є підтвердженням участі довірителя у ФФБ, в якому вказується графік подальшого внесення довірителем коштів. Крім того, 03.04.2018 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» укладено договір № М-70-2703/2018-1 відступлення майнових прав, відповідно до пункту 1.1. якого, управитель передає, а довіритель приймає майнові права на об`єкт інвестування, що підлягає передачі довірителю в порядку та на умовах договору про участь у ФФБ після завершення забудовником будівництва. Згідно із пунктом 1.2. договору датою набуття довірителем майнових прав на об`єкт інвестування є день підписання цього договору. Також відповідно до пункту 2 договору доручення № 611 від 28.03.2018, укладеним між [PERSON] (позивачем, довірителем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ» (повіреним), довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 151 200, 00 грн. Згідно із пунктом 2 договору доручення № 1 15 від 29.03.2018, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ», довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 186 500, 00 гри. Відповідно до пункту 2 договору доручення № 925 від 02.04.2018, укладеним між [PERSON] (позивачем, довірителем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ» (повіреним), довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 348 150, 00 грн. Згідно із пунктом 2 договору доручення № 736 від 02.04.2018, укладеним між [PERSON] (позивачем, довірителем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ» (повіреним), довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 84568,80 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1900 від 29.03.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 186 150,00 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2552 від 02.04.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 348 150, 00 грн.; Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2576 від 02.04.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 77700 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2390 від 02.04.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 151200 грн. Також Свідоцтвом № С70-2703/2018/2018-1 від 03.04.2018 про участь у фонді фінансування будівництва виду А ЖК «Urban Рагк» підтверджується, що вищевказаний об`єкт інвестування закріплений за довірителем згідно із договором про участь у ФФБ № 70-2703/2018-1 від 28.03.2018, а також сума коштів, що передана довірителем в управління управителю складає 763200 грн. Таким чином, на виконання умов вказаних договорів, позивач вніс всі грошові кошти, які були передбачені їх умовами. Водночас, всупереч договірним зобов`язанням, відповідач зі свого боку не виконав їх умови, в строки, що були передбачені договором, будинок не був введений в експлуатацію. При цьому, листом ТОВ «Фінансова компанія «Житло - Капітал» № 16- 14/12/20 від 14.12.2020 було повідомлено позивача, що між ТОВ «Фінансова компанія «Житло - Капітал» та ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП», за погодженням із ПрАТ «ХК «КИЇВМІСЬКБУД», були внесені зміни до Договору управителя із забудовником та перенесені строки прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва і передачі об`єктів інвестування довірителем під заселення. Плановано - орієнтований строк прийняття об`єкта в експлуатацію - 30 червня 2022 рік. Зазначаю, що неправомірні дії відповідача, які полягають у невиконанні зобов`язань за договором, призвели до нервових переживань та моральних страждань позивача, оскільки він є пенсіонером з 2001 року, кошти, що були оплачені відповідачу були єдиним джерелом його існування, адже тих пенсійних виплат, які і л отримує ледь вистачає на його мінімальні потреби. Крім того, позивач є інвалідом III групи і тому вищенаведені обставини також буде негативно вплинули на стан його здоров`я, який значно погіршився у зв`язку з казаними неправомірними діями відповідача, і для відновлення його попереднього стану необхідні значні моральні зусилля та матеріальні затрати. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 763200 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло - Капітал» про відшкодування моральної шкоди було передано до розгляду до Деснянського районного суду міста Києва. Матеріали цивільної справи надійшли до Деснянського районного суду міста Києва 22 вересня 2022 року. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Протягом підготовчого розгляду справи позивач, представник позивача вимоги позову підтримали в впоєному обсязі. Представник відповідача вимоги позову не визнав. 26.10.2022 року представником відповідача надано відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про відшкодування моральної шкоди по справі № 761/12269/22 в повному обсязі посилаючись на наступне. Відповідач звертає увагу суду на необґрунтованість позовних вимог Позивача в частині відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне. Відповідно до статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами. Статтею 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Так, загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю визначені Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Відповідно до ст. 2 Закону України, договір управління майном - договір, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном. За цим Законом України, договором управління майном для фонду фінансування будівництва є договір про участь у ФФБ. Відповідачем, як Управителем ФФБ надається послуга з управління майном Позивачу. При цьому, відповідно до положень Закону України, установником управління майном є особа, яка передає майно управителю в довірчу власність на підставі договору управління майном. У цьому Законі України для ФФБ - це довіритель, а в свою чергу, управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим Законом України. Відповідно до статті 12 Закону України Управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами цієї системи фінансування будівництва житла. Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ. Правила ФФБ є публічною пропозицією для вступу до фонду особи, яка бажає стати довірителем цього фонду, на підставі визнання цих Правил. Таким чином між Відповідачем (ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАШТАЛ») та Позивачем ( [PERSON] ) було укладено Договір № 70-2703/2018-1 про участь у Фонді фінансування будівництва від 27 березня 2018 року (далі - Договір або Договір про участь у ФФБ), а також Позивачем було визнано Правила про участь у Фонді фінансування будівництва виду А ЖК «URBAN PARK» відповідно до статті 12 Закону України, а також пункту 13.17 Договору. Крім того, Позивачем окремим підписом на останній сторінці Договору підтверджено, що ним визнаються Правила та він зобов`язується їх дотримуватись, а також отриманий примірник Правил ФФБ. Відповідно до пункту 2.2.1.9 Договору про участь у ФФБ Позивачем було сплачено послугу з управління майном в розмірі 6 868,80 грн. Пунктом 1.9. Договору передбачено, що терміни є планово-орієнтованими, крім того пунктом 2.1.1.13 визначено зобов`язання Управителя (Відповідача) повідомити Довірителя (Позивача) про внесення змін до умов договору управителя із забудовником щодо перенесення строків здачі в експлуатацію об`єкта будівництва більше ніж на 90 днів та у випадку зміни забудовника, що було виконано Відповідачем (ТОВ «ФК «ЖИТЛО- КАПІТАЛ»), вбачається з матеріалів справи (лист від 14 грудня 2020 року за № 16- 14/12/20) та стверджується Позивачем у Позовній заяві. Пунктом 11.3. Договору про участь у ФФБ передбачено, що Забудовник, як особа, яка згідно із законодавством має право на виконання функцій замовника будівництва для спорудження об`єктів будівництва та уклала договір з Управителем: несе відповідальність згідно чинного законодавства України та Договору управителя із забудовником за невиконання зобов`язань щодо організації спорудження об`єкта будівництва та своєчасного введення його в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого Управителем. Також це передбачено пунктом 14.3. Правил ФФБ. Щодо ситуації навколо об`єкта будівництва станом на сьогоднішній день. Нажаль, станом на сьогоднішній день Об`єкт будівництва не введено в експлуатацію. У зв`язку із скрутною ситуацією, що сталась навколо Державною будівельної корпорації «Укрбуд» ЖК «URBAN PARK» був переданий для завершення будівництва від корпорації «Укрбуд» до ПрАТ «ХК «Київміськбуд», але фактично ПрАТ «ХК «Київміськбуд» не прийняв на себе всі права та обов`язки Забудовника по зазначеному ФФБ, та не став Забудовником відповідно до правил Фонду фінансування будівництва виду А ЖК «URBAN PARK» та Закону України, а фактично Забудовником залишилось ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ЕРУП» (компанія, що є асоційованим членом Державної будівельної корпорації «Укрбуд»). Так, 12 грудня 2019 року гарантом конституції України, Президентом України Зеленським В.О. в прямому ефірі політичного ток-шоу «Право на владу» було заявлено про те, що питання «Укрбуду» вирішено, зобов`язання на добудову всієї нерухомості, що споруджувалась Державною будівельною корпорацією «Укрбуд», взяла на себе ПрАТ «ХК «Київміськбуд», в тому числі і ЖК «URBAN PARK». Також, 10 червня 2020 року Президентом України було надано відповідь на електрону петицію інвесторів «Укрбуд», про те що з метою усунення будь-яких бюрократичних зловживань з боку органів державної влади та місцевого самоврядування є неприпустимими і мають бути усуненими. У зв`язку з чим Президент звернувся до Прем`єр-мінстра України Д.А. Шмигаля, як до керівника вищого органу виконавчої влади в України з проханням забезпечити належну координацію та контроль роботи відповідних центральних і місцевих органів виконавчої влади із залученням Київської міської ради для усунення перешкод у процесі відновлення будівництва об`єктів Української державної будівельної корпорації «Укрбуд». Кабінетом Міністрів України від 17 червня 2020 року за № 772-р було підписано Розпорядження про заходи щодо розв`язання проблем інвесторів житлових комплексів, будівництво яких здійснювалося підприємствами - учасниками Української державної будівельної корпорації «Укрбуд». Таким чином, як вбачається з вищевикладених фактів, проблемою добудови об`єктів будівництва Державної будівельної корпорації «Укрбуд», особисто займаються Президент та Прем`єр-міністр України. Однак, зміна забудовника з ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУ11» на ПрАТ «ХК «Київміськбуд» в рамках Фонду фінансування будівництва виду А ЖК «URBAN PARK» не відбулась, так як, ПрАТ «ЖК «Київміськбуд» став третьою стороною договору про будівництво, який був укладений між Замовником (землекористувачем: військова частина [NUMBER] ») та Забудовником ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ЕРУП». Відповідно до ст.9 Закону України Відповідачем, як Управителем ФФБ виду А ЖК «URBAN PARK» укладено із забудовником ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» договір між Управителем та Забудовником, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Між Відповідачем - Управителем (ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ»), Забудовником (ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП») та ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким Забудовник передає ПрАТ «ХК «Київміськбуд» право вимоги до Відповідача, що виникає із Договору управителя із забудовником, щодо перерахування Відповідачем грошових коштів, що підлягають оплаті довірителями за договорами про участь у Фонді фінансування будівництва. Таким чином, по Фонду фінансування будівництва виду А ЖК «URBAN PARK» Забудовником об`єкту будівництва фактично залишилось ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП», а фактичне виконання будівельних робіт здійснюється силами ПрАТ «ХК «Київміськбуд». Саме інвестори Державної будівельної корпорації «Укрбуд», в тому числі і ЖК «URBAN PARK», були ініціаторами та наполягали щодо такого механізму передачі Об`єкта будівництва забудовнику ПрАТ «ХК «Київміськбуд». У зв`язку із широкомасштабним вторгненням на території України та проявом військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану на території України, а також настання форс-мажор них обставин (обставини непереборної сили), що було засвідчено листом від 28.02.2022 року за вих. № 2024/02.0-7.1 Торгово - промислової палати України спорудження об`єктів будівництва, в тому числі і ЖК "URBAN PARK" було призупинено. Крім того, Розпорядженням № 144 від 08 березня 2022 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, про упорядкування проведення операцій на ринку капіталу на період дії воєнного стану, пунктом 9 було визначено перелік операцій, що можуть проводитись управителями ФФБ/ФОН в період дії воєнного стану, що фактично забороняло фінансування будівництва відповідно до правил ФФБ. Таким чином, Наказом директора Товариства було припинено фінансування будівництва. Змінами від 16.05.2022 за № 381 управителям ФФБ було розблоковано діяльність щодо фінансування будівництва. Фактичне відновлення будівництва станом на сьогоднішній день на об`єкті будівництва відсутнє. Відповідач, як Управитель ФФБ неодноразово звертався до Забудовника щодо надання актуальних графіків спорудження об`єкта будівництва, для укладання відповідних додаткових договорів із забудовником та подальшого повідомлення Довірителів в тому числі і Позивача, на що не отримано жодної відповіді, ні від забудовника ТОВ "ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", ні від ПрАТ «ХК «Київміськбуд». Таким чином Відповідач, станом на сьогоднішній день, фактично не може вплинути на введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Саме інвестори Державної будівельної корпорації «Укрбуд», в тому числі і ЖК «URBAN PARK», були ініціаторами та наполягали щодо такого механізму передачі Об`єкта будівництва забудовнику ГІрАТ «ХК «Київміськбуд». Отже, Відповідачем, як Управителем ФФБ виду А ЖК «URBAN PARK», станом на сьогоднішній день свої зобов`язання виконанні в повному об`ємі перед Позивачем, а тому позовні вимоги до Відповідача вважаю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Протягом судового розгляду справи позивач, представник позивача вимоги позову підтримали в впоєному обсязі. Представник відповідача вимоги позову не визнав проти задоволення заперечував посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 27.03.2018 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло - Капітал» укладено договір № 70-2703/2018-1 про участь у Фонді фінансування будівництва. Відповідно до пункту 1.1. якого довіритель зобов`язується передати управителю в управління грошові кошти з метою отримання довірителем у власність житла (об`єкта інвестування), а управитель зобов`язується прийняти кошти на рахунок ФФБ у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Правилами Фонду фінансування будівництва виду АА ЖК «Urban Park», затвердженими наказом Директора Управителя № 111 від U.08.2017, Договором між Забудовником та Управителем № 16/08/17 від 16.08.2017 року та чинним законодавством України. Відповідно до пункту 1.9. вказаного договору об`єктом будівництва є будівництво житлового комплексу для військовослужбовців та членів їх сімей, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 80000000000:62:067:002 , об`єкт інвестування - квартира, номер секції - 1, поверх розташування - 17, кількість кімнат - 1, номер об`єкту інвестування - 182, попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування - 42,4 кв.м., планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію 30 вересня 2020, планово-орієнтовний термін здачі об`єкта будівництва під заселення 31 грудня 2020 року. Відповідно до пункту 4.3. управитель, при укладанні цього договору, закріплює за довірителем об`єкт інвестування за умови, що довіритель бере на себе зобов`язання щодо подальшого внесення коштів до ФФБ, за яким довіритель зобов`язаний закінчити всі розрахунки не пізніше ніж за 60 календарних днів до запланованої дати введення дати введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Пунктом 5.8. договору визначено, що згідно цього договору довіритель передає в довірчу власність управителя грошові кошти в розмірі 763200 гри, в порядку, встановленому Графіком внесення до ФФБ коштів, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 5.9. договору кошти до ФФБ в розмірі не менше 25 % від орієнтованої загальної вартості об`єкта інвестування на день укладання цього договору, що становить 190800, 00 грн., довіритель повинен внести протягом 8 днів з дня підписання цього договору, тобто по 04.04.2018 включно. Відповідно до пункту 5.10. договору після внесення довірителем першої частки коштів до ФФБ, управитель видає довірителю Свідоцтво про участь у ФФБ, що є підтвердженням участі довірителя у ФФБ, в якому вказується графік подальшого внесення довірителем коштів. 03.04.2018 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» укладено договір № М-70-2703/2018-1 відступлення майнових прав, відповідно до пункту 1.1. якого, управитель передає, а довіритель приймає майнові права на об`єкт інвестування, що підлягає передачі довірителю в порядку та на умовах договору про участь у ФФБ після завершення забудовником будівництва. Відповідно до пункту 1.2. договору датою набуття довірителем майнових прав на об`єкт інвестування є день підписання цього договору. Також відповідно до пункту 2 договору доручення № 611 від 28.03.2018, укладеним між [PERSON] (довірителем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ» (повіреним), довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 151200 грн. Згідно із пунктом 2 договору доручення № 115 від 29.03.2018, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ», довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 186500 гри. Відповідно до пункту 2 договору доручення № 925 від 02.04.2018, укладеним між [PERSON] (довірителем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ» (повіреним), довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 348150 грн. Згідно із пунктом 2 договору доручення № 736 від 02.04.2018, укладеним між [PERSON] (позивачем, довірителем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДПЕРЕКАЗ» (повіреним), довіритель зобов`язався під час укладання цього договору внести до каси повіреного грошові кошти в розмірі 84568,80 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1900 від 29.03.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 186150 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2552 від 02.04.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 348150 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2576 від 02.04.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 77700 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2390 від 02.04.2018 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в розмірі 151200 грн. Також Свідоцтвом № С70-2703/2018/2018-1 від 03.04.2018 про участь у фонді фінансування будівництва виду А ЖК «Urban Рагк» підтверджується, що вищевказаний об`єкт інвестування закріплений за довірителем згідно із договором про участь у ФФБ № 70-2703/2018-1 від 28.03.2018 року, а також сума коштів, що передана довірителем в управління управителю складає 763200 грн. На виконання умов вказаних договорів, позивач вніс всі грошові кошти, які були передбачені їх умовами. Даний факт стороною відповідача не оспорювався і на думку представника відповідача свідчить про відсутність у позивача фінансових проблем. ТОВ «ФК «Житло-Капітал» не виконало належним чином зобов`язань за договором у фонді фінансування будівництва, зокрема, щодо контролю за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором, що призвело до збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів. Листом ТОВ «Фінансова компанія «Житло - Капітал» № 16- 14/12/20 від 14.12.2020 було повідомлено позивача, що між ТОВ «Фінансова компанія «Житло - Капітал» та ТОВ «ФОНД ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП», за погодженням із ПрАТ «ХК «КИЇВМІСЬКБУД», були внесені зміни до Договору управителя із забудовником та перенесені строки прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва і передачі об`єктів інвестування довірителем під заселення. Плановано - орієнтований строк прийняття об`єкта в експлуатацію - 30 червня 2022 рік. У статтях 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 цього Кодексу визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Предметом цього позову є вимоги довірителя фонду фінансування будівництва до управителя про відшкодування моральної шкоди, заявлені у договірних зобов`язаннях, у зв`язку з чим є необхідність у з`ясуванні правової природи цивільних відносин, що виникли між сторонами. Статтею 1029 ЦК України визначено, що за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя. Загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю встановлює Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19.06.2003 № 978-IV (далі Закон № 978-IV). За приписами статті 2 цього Закону договором управління майном для фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) є договір про участь у ФФБ, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном, а договір управителя із забудовником це договір, який регулює взаємовідносини управителя із забудовником щодо організації спорудження об`єктів будівництва з використанням отриманих в управління управителем коштів та подальшої передачі забудовником об`єктів інвестування установникам управління майном та укладається у випадках, передбачених цим Законом; Стаття 3 Закону № 978-IV визначає, що системою фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю за цим Законом є врегульовані цим Законом та договорами дії суб`єктів системи при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю. Суб`єктами такої системи є довірителі, управителі, забудовники, страхові компанії, емітенти сертифікатів ФОН та власники сертифікатів ФОН. Згідно статті 7 Закону №978-IV управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах. Для ФФБ - це фінансування будівництва. За нормою статті 9 Закону № 978-IV управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Забудовник зобов`язаний виконати свої зобов`язання за договором щодо організації спорудження об`єктів будівництва та своєчасного введення їх в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого управителем. Протягом періоду будівництва управитель ФФБ відповідно до умов договору підтверджує забудовнику обсяг замовлення на будівництво шляхом надання даних про об`єкти інвестування, майнові права на які передані установникам ФФБ на умовах Правил цього фонду та договорів про участь у ФФБ. Створення ФФБ врегульоване нормою статті 11 Закону № 978-IV, якою, зокрема, передбачено, що для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію відповідно до проектної документації і виконати усі необхідні роботи для дотримання технічних характеристик об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, незалежно від обсягу фінансування. Цією статтею також установлено, що управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ несе відповідальність: за дотримання обмежень довірчої власності управителя, визначенихПравилами ФФБта визнаних довірителями ФФБ; несе відповідальність за виконання своїх зобов`язань перед довірителями ФФБ у межах цього Закону та договору про участь у ФФБ; не несе відповідальності власним майном за виплату коштів довірителю ФФБ в разі його відмови від участі у ФФБ виду А, якщо управитель ФФБ дотримався встановленихПравилами ФФБпроцедур щодо забезпечення можливості отримання довірителем коштів з ФФБ на вимогу довірителя; за дорученням довірителів виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов`язань щодо строків спорудження і якості об`єктів будівництва та передачі об`єктів інвестування довірителям у власність. За приписами статті 15 Закону № 978-IV після внесення довірителем коштів до ФФБ управитель видає довірителю свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ. У разі відмови довірителя від участі у ФФБ управитель виплачує довірителю кошти на умовах цього Закону,Правил ФФБі договору про участь у ФФБ та вилучає у довірителя свідоцтво про участь у ФФБ і укладений з довірителем договір про уступку майнових прав (за наявності). За нормою статті 18 Закону № 978-IV управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів. У разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об`єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до вимог статті 20цього Закону, що виходять із ФФБ у зв`язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов`язань за договором, визначені цим Законом. Забудовник зобов`язаний на вимогу управителя протягом строку, визначеного в договорі, повернути грошові кошти на рахунок ФФБ або уступити майнові права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, чи на інші предмети іпотеки управителю з додержанням вимогстатті 10цього Закону, якщо інше не передбачене договором. У разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов`язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно достатті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною. Отже відповідно до чинних нормативних положень правовідносини щодо залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла регулюються договором довірителя з управителем про участь у ФФБ та договором управителя із забудовником щодо організації спорудження об`єктів будівництва з використанням отриманих в управління управителем коштів, при цьому наслідком порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва є право довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Змішана правова природа права довірчої власності полягає в тому, що воно є речовим правом, яке обмежено зобов`язальними відносинами між власником майна та управителем майна або довірчим власником, що полягає в зобов`язанні його діяти лише для досягнення мети управління майном, визначеної установником. За положенням статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, зазначені у наведеній статті, є різновидами санкцій за порушення зобов`язання і мірами цивільно-правового захисту сторін зобов`язання. Отже, цивільно-правова відповідальність як різновид санкції охоплює покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які виявляються у позбавленні його певних прав або заміні невиконаного обов`язку новим обов`язком або приєднанні до невиконаного обов`язку нового обов`язку, яким є, зокрема, обов`язок сплатити неустойку. За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналогічним чином врегульоване питання покладення тягаря доказування відсутності вини у правовідносинах між споживачами та виконавцями і у Законі України «Про захист прав споживачів», частиною 6 статті 10 якого передбачено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Загальновідомим є факт зупинення будівництва усіх об`єктів, забудовниками яких були підприємства учасники Української державної будівельної корпорації «Укрбуд». У червні 2020р. за результатами розгляду електронної петиції інвесторів Президент України звернувся до Прем`єр-міністра з проханням забезпечити належну координацію та контроль роботи відповідних центральних та місцевих органів виконавчої влади із залученням Київської міської ради для усунення перешкод у процесі відновлення будівництва об`єктів Української державної будівельної корпорації «Укрбуд». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 772-р «Про заходи щодо розв`язання проблем інвесторів житлових комплексів, будівництво яких здійснювалось підприємствами учасниками Української державної будівельної корпорації «Укрбуд», приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» включене як нова сторона до договорів про будівництво, укладених підприємствами учасниками державної будівельної корпорації «Укрбуд», із суб`єктами господарювання, що належать до сфери управління Міністерства оборони та установою, що входить до складу Державної спеціальної служби транспорту, без зміни умов договору щодо частки, що передається для забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей. Вказаним розпорядженням визначено, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» добудовує житлові комплекси на умовах, визначених для підприємств - учасників Української державної будівельної корпорації «Укрбуд», в договорах про будівництво, при цьому Міністерство оборони мало утриматись від вчинення дій, пов`язаних з визнання недійсними договорів щодо частки, яка передається для забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплює стаття 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В укладеному сторонами договорі відсутні умови, які б передбачали відшкодування управителем моральної шкоди за порушення строків завершення будівництва та здачі об`єкта будівництва під заселення, проте такі положення містяться у Законі України «Про захист прав споживачів», який за позицією Верховного Суду поширюється на спірні правовідносини. На підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів та наданих позивачем доказів суд дійшов до переконання про доведеність факту завдання позивачу душевних страждань та переживань, викликаних неналежним виконанням управителем своїх договірних зобов`язань. Водночас при визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд ураховує, що за змістом Закону № 978-IV інвестування в будівництво житлового будинку шляхом участі у фонді фінансування будівництва по суті є високоризиковою операцією, при цьому ризики, пов`язані, зокрема, з можливим збільшенням строків будівництва, беруть на себе обидві сторони договору про участь у ФФБ. Отже з урахуванням сукупності наведених вище обставин суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої позивачу моральної шкоди в сумі 20000 гривень вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних. На підставі викладеного,

Outcome: partial