Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру частки у спільній сумісній власності. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та позивачу на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 681720 виданим Вінницькою міською радою 03.07.2006 року, та земельна ділянка площею 0,0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, цільове призначення - для ведення садівництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 681721 виданим Вінницькою міською радою 03.07.2006 року, які розташовані в [ADDRESS] . Дані державні акти видано рішенням Вінницької міської ради від 20.02.2006 року № 1740. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.04.2021 року Вінницьким міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0.0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, цільове призначення - для ведення садівництва, які розташовані в [ADDRESS] . У строк для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лавренова І.А. із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої [INFO] [PERSON] - [PERSON] . Заяв про відмову від спадщини до нотаріальної контори подано не було. 24.06.2021року по даному факту приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. заведено спадкову справу № 23/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 03.12.2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, надану для ведення садівництва, які розташовані за адресою : [ADDRESS] , в зв`язку відсутністю визначеннях часток на спільне майно подружжя, а саме на вище наведені земельні ділянки. 03.12.2021року приватним нотаріусом Лавреновим І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на майно померлої [PERSON] , а саме житловий будинок з господарськими будівлями номер [ADDRESS] , житловою площею 47,9 кв.м, загальною площею 225,4 кв.м, належного померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. 03.06.2003 року за реєстровим №1276, право власності зареєстровано Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації 11.06.2003 року, записано в реєстрову книгу № 151 за реєстровим №1533. Оскільки позивач прийняв спадщину, він успадкував і належну спадкодавцеві частину земельних ділянок, однак оформити своє право власності не може з вищезазначених причин. Частка учасника у спільній сумісній власності згідно із ст. 1226 ЦК України спадкується на загальних підставах. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою визначити, що частка [PERSON] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, надану для ведення садівництва, які розташовані за адресою: [ADDRESS] становить 1/2, та частка померлої [INFO] [PERSON] становить . В підготовче засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення. 13.02.2023 року позивач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача подав до суду заяву, відповідно до якої при вирішені позову покладається на розсуд суду. Враховуючи подані сторонами заяви, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 681721, виданого Вінницькою міською радою 03.07.2006 року, [PERSON] та [PERSON] є співласниками земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0.0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, надану для ведення садівництва, які розташовані за адресою : [ADDRESS] , які розташовані в [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.04.2021 року Вінницьким міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0.0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, цільове призначення - для ведення садівництва, які розташовані в [ADDRESS] . У строк для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лавренова І.А. із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої [INFO] [PERSON] - [PERSON] . Заяв про відмову від спадщини до нотаріальної контори подано не було. 24.06.2021року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. заведено спадкову справу № 23/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 03.12.2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, надану для ведення садівництва, які розташовані за адресою : [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю визначеннях часток на спільне майно подружжя, а саме на вище наведені земельні ділянки. 03.12.2021року приватним нотаріусом Лавреновим І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на майно померлої [PERSON] , а саме житловий будинок з господарськими будівлями номер [ADDRESS] , житловою площею 47,9 кв.м, загальною площею 225,4 кв.м, належного померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. 03.06.2003 року за реєстровим № 1276, право власності на який зареєстровано Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації 11.06.2003 року, записано в реєстрову книгу № 151 за реєстровим №1533. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0091, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0.0635 га, кадастровий номер 0510100000:02:087:0092, надана для ведення садівництва, які розташовані за адресою : [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом встановлено, що згоди щодо поділу земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю між співвласниками досягнуто не було. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] як спадкоємець учасника спільної сумісної власності правомірно звернувся з позовом до суду про визначення частки майна належної померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно із ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1). Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ч.2). Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Статтею 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом (ч.4). Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом (ч.5). Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Судом не встановлено, що між співвласниками позивачем [PERSON] і [PERSON] існувала домовленість щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки, тож ці частки є рівними. Також судом врахована та обставина, що представник відповідача не заперечував щодо задоволення позову. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК (1618-15) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Отже, враховуючи позицію відповідача, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати в справі позивач просив залишити за ним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved