Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У жовтні\~2022\~року позивач звернулася до суду з позовом, яким просила суд: - стягнути з Державного підприємства\~«Виробниче об`єднання\~Південний машинобудівний\~завод ім.\~О.М.\~Макарова» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 115442 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 115778, 28 грн., а разом стягнути 231220, 28 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що у період з 24 січня 1973 року по 09 грудня 2021 року позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 09 грудня 2021 року позивач була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з невиплатою заробітної плати, відповідно до наказу від 09.12.2021 року № 989-вк. Під час знаходження у трудових відносинах з підприємством позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01 травня по 09 грудня 2021 року, та не проведено кінцевий розрахунок. Розмір нарахованої та не виплаченої заробітної плати з травня по листопад 2021 року складає 80013 грн., сума кінцевого розрахунку у місяці звільнення 35429 грн., що разом складає 115442 грн. Станом на день звернення позивача до суду відповідач не провів остаточний розрахунок з позивачем, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просила суд її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. 16.01.2023 року через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, так як [PERSON] порушено строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України. Зазначено, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 10.12.2021 року по 28.02.2022 року складає 10 днів. Звернено увагу суду, що на протязі 2019 2020 рр. та на даний час підприємство працює в одноденному режимі роботи, відповідно до наказів по підприємству. Відповідач просив суд не стягувати на користь позивача суму середнього заробітку, так як підприємство перебувало та перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинено фінансовою кризою в країні, розірванням контрактів з Російською Федерацією, які складали питому вагу в загальній кількості, великі фінансові збитки. Суд, вислухавши в судовому засіданні позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати працю працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України\~ заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з\~ст.\~97\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] позивач була прийнята на роботу до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» 24.01.1973, 09.12.2021 року [PERSON] звільнена за власним бажанням, відповідно до наказу № 989-вк від 09.12.2021 року (арк.с.8-9, 10). Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод» перейменовано у Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (наказ НКАУ від 27.10.2000 р. № 189). Відповідно до довідки Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 1 від 02.01.2023 року, [PERSON] працювала на ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» і станом на 02.01.2023 року їй не виплачена заробітна плата і остаточний розрахунок у сумі 119513 грн., у тому числі: за травень 2021 року 9765 грн., за червень 2021 року 10875 грн., за липень 2021 року 13103 грн., за серпень 2021 року 12601 грн., за вересень 2021 року 10946 грн., за жовтень 2021 року 10406 грн., за листопад 2021 року 12317 грн., за грудень 2021 року та остаточний розрахунок 39500 грн. (арк.с.35). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, у день звільнення відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив нараховану заробітну плату, що не заперечено відповідачем та підтверджується довідкою підприємства (арк.с.35). Отже, аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, сума остаточного розрахунку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. При винесенні рішення, судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь\~ [PERSON] \~нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з травня 2021 року по грудень 2021 року та остаточний розрахунок в розмірі 119513 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пункту 8\~«Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці згідно довідки відповідача (арк.с.34), складає 839, 49 грн. Відповідно до наказу генерального директора ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 451 від 19.07.2021 року «Про режим роботи на ІV квартал 2022 року» на підприємстві було встановлено одноденний режим роботи по понеділках (крім 27.12.2021) (арк.с.43). Відповідно до наказу генерального директора ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 653 від 25.10.2021 року «Про режим роботи на І квартал 2022 року» на підприємстві було встановлено одноденний режим роботи по понеділках (крім 03.01.2022 р. та 07.03.2022 р.), середа 09.03.2022 р. робочі дні; вівторок (крім 08.03.2022 р.), середа (крім 09.03.2022 р.), - неробочі дні (арк.с.38). Відповідно до наказу генерального директора ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 33 від 26.01.2022 року «Про режим роботи на ІІ квартал 2022 року» на підприємстві було встановлено одноденний режим роботи по понеділках (крім 25.04.2022 р., 02.05.2022 р., 09.05.2022 р. та 13.06.2022 р.), вівторок 26.04.2022 р., 03.05.2022р., 10.05.2022 р. та 14.06.2022 р. робочі дні (арк.с.40). Відповідно до наказу генерального директора ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 225 від 21.04.2022 року «Про режим роботи на ІІІ квартал 2022 року» на підприємстві було встановлено одноденний режим роботи по понеділках (арк.с.36). Відповідно до наказу генерального директора ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 1066 від 24.10.2022 року «Про режим роботи на І квартал 2023 року» на підприємстві було встановлено одноденний режим роботи по понеділках (крім 02.01.2023 р.), вівторок (крім 24.01.2023 р.) неробочий день (арк.с.41). Таким чином, суд доходить висновку, що середній заробіток повинен бути розрахований за період, починаючи з дня наступного за днем звільнення, тобто з 10.12.2021 року і по день розгляду справи судом, так як відповідачем не проведено розрахунку з позивачем з виплати заробітної плати, при цьому суд, вважає, що враховуючи надані відповідачем копії наказів про встановлення на підприємстві одноденного режиму роботи, розрахунок середнього заробітку слід провести, виходячи з встановленого на підприємстві одного робочого дня на тиждень, з урахуванням коригувань днів, зазначених в наказах. Проводячи розрахунок середнього заробітку, суд вважає необхідним зазначити, що при проведенні розрахунку середнього заробітку, не приймається Наказ від 28.02.2022 року за № 75 про встановлення простою підприємства з 01 березня 2022 року, так як даний наказ суперечить доказам, які надані суду самим відповідачем, по перше, відповідачем не зазначено, до якого часу мав місце простій, по друге відповідачем у відзиві зазначено, що на підприємстві запроваджено одноденний режим роботи на підтвердження чого надано відповідні накази про запровадження одноденного робочого дня, зокрема за періоди І, ІІ, ІІІ кварталів 2022 року та за І квартал 2023 року. Отже, середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 10.12.2021 року і по день розгляду справи судом, оскільки розрахунок з позивачем на день розгляду справи судом не проведено. Кількість робочих днів за період з 10.12.2021 року по 08.02.2023 року складає 60 днів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2021 року по 08.02.2023 року повинен бути обчислений наступним чином: 60 днів х 839, 49 грн. = 50369 грн. 40 коп. Отже суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні знайшла своє підтвердження у судовому засідання та підлягає стягненню з відповідача у сумі 50369 грн. 40 коп. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. (за вимогою про стягнення заробітної плати), та з відповідача на користь позивача у сумі 992 грн. 40 коп. (за вимогою про стягнення середнього заробітку). На підставі викладеного,

Outcome: partial