Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Ткач В.В., звернувся в суд із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення фактів родинних відносин, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, до відповідачів Берегометської селищної ради, Чернівецької області, [PERSON] , [PERSON] . Просить встановити факт постійного місця проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити факт родинних стосунків між спадкодавцями [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер, [INFO] , як чоловіка та дружини. Встановити факт родинних стосунків, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являлась рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер, [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтував наступним. [INFO] помер, [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області у вигляді земельної ділянки розміром 2,13 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , була його дружина - [PERSON] та донька [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку за законом чи за заповітом немає. [INFO] померла, [PERSON] . [INFO] померла, [PERSON] , яка прийняла спадщину після чоловіка, але не встигла оформити своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки розміром 2.13 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Крім нього, спадкоємцями за законом є [PERSON] , [PERSON] , які спадщину не прийняли та на неї не претендують. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку за законом чи за заповітом немає. Як спадкоємець за законом фактично прийняв спадщину, та звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Мицкан Ж.І. із заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, не дивлячись на те, що спору про спадкове майно немає, нотаріус своє постановою №62/02-31 від 11.02.2022 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку з тим, що протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв спадщини, не були надані документи, які підтверджують факт родинних стосунків спадкодавців та не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно. Зазначив, що на день смерті [PERSON] , проживав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею, без реєстрації, доглядав за нею, купляв ліки, обробляв город та здійснив поховання. Прийняв спадщину вчасно, оскільки проживав без реєстрації з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Зазначив, що необхідно встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як дружини та чоловіка та, що [PERSON] , яка померла [INFO] була дочкою [PERSON] , [PERSON] , оскільки в свідоцтвах про смерть, свідоцтві про народження [PERSON] допущені описки в написанні прізвища. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Берегометської селищної ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від Берегометської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, до початку розгляду справи подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 29 червня 2005 року. Після його смерті відкрилась спадщина на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області у вигляді земельної ділянки розміром 2,13 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №075016 від 06.07.2004 року. З довідки Лукавецького старостинського округу №1 Берегометської селищної ради №1-832 від 11.05.2021 року вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання в [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 01.11.2008 року, копією свідоцтва про народження позивача Серія [NUMBER] від 02.03.2017 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 20.05.2016 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 2,13 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області та житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорту. З копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вбачається, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , 1975 року народження, вартістю. 120274,00 гривень. З довідки Лукавецького старостинського округу №1 Берегометської селищної ради №1-118 від 13.07.2021 року вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , належить померлій [PERSON] , розташований на земельній ділянці 0,25 га під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка не приватизована та перебуває у комунальній власності. На підтвердження позивачем [PERSON] позовних вимог про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] та померлою [INFO] [PERSON] , як чоловіка та дружини, надано наступні докази: Копію свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 27.01.1965 року вбачається, що 27 січня 1965 року шлюб зареєстровано між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . На підтвердження позивачем [PERSON] позовних вимог про встановлення факту родинних стосунків, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являлась рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер, [INFO] , надано наступні докази: Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України №00031186776 від 11.06.2021 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Довідка Лукавецького старостинського округу №1 Берегометської селищної ради №1-341 від 21.02.2022 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно являється батьком та дочкою. Довідка Лукавецького старостинського округу №1 Берегометської селищної ради №1-342 від 21.02.2022 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно являється матір`ю та дочкою. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] та померлою [INFO] [PERSON] , як чоловіка та дружини та факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являлась рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер, [INFO] , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення даних фактів необхідно позивачу для оформлення спадкових прав. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про встановлення фактів родинних відносин підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, надано наступні докази: Довідка Лукавецького старостинського округу №1 Берегометської селищної ради №1-343 від 21.02.2022 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , доглядав за бабусею [PERSON] , купляв ліки, обробляв город, здійснював поховання. Довідка Лукавецького старостинського округу №1 Берегометської селищної ради №1-833 від 11.05.2021 року з даних якої вбачається, що на день смерті [PERSON] в житловому будинку ніхто не зареєстрований, але без реєстрації проживав онук [PERSON] . Спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, норма ст.1268 ЦК України визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] надав докази постійного проживання на час відкриття спадщини разом з померлою [INFO] [PERSON] у [ADDRESS] , цей факт має для позивача юридичне значення та іншим порядком підтвердити його він не має можливості, тому дана позовна вимога є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Крім позивача [PERSON] спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , які спадщину не прийняли та на неї не претендують, про що подали відповідні заяви нотаріусу. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №22/2022 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . довідкою Вашківецької міської ради №654 від 04.05.2019 року. Постановою державного нотаріуса Мицкан Ж.І. №62/02-31 від 11.02.2022 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав відмовлено у зв`язку з тим, що протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв спадщини, не були надані документи, які підтверджують факт родинних стосунків спадкодавців та не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок 1975 року побудови, інші особи на володіння та користування даним домоволодінням на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] судом встановлено наступне. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та Верховним Судом в постановах від 06 травня 2019 року у справі № 522/4687/14-ц та від 5 серпня 2020 року у справі № 733/529/17. Предметом спору у цій справі є визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки у вказаній справі відповідачі [PERSON] , [PERSON] , спадщину не прийняли, належним відповідачем є Берегометська селищна рада, Вижницького району Чернівецької області. Встановивши, що у даній справі позов заявлено до неналежних відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved