Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

24 травня 2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що 27.04.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] . 21.05.2018 Київським районним судом м. Харкова ухвалене рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Після розлучення, син залишився жити з відповідачем, і до 2020 року вона надавала можливість проводити час із спільною дитиною та брати участь у її вихованні. Однак, після того як у 2020 році позивач створив нову сім`ю, відповідач почала рідше дозволяти бачитись із дитиною, і лише за її особистій присутності. Сторони намагались врегулювати спір у позасудовому та договірному порядку, однак позитивного результату домовленості не призвели, що стало підставою для звернення до суду. 16.06.2021 ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Ляха М.Ю. відкрито загальне позовне провадження у справі. 02 серпня 2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. В\~обґрунтування зустрічного\~позову зазначено,\~що рішенням\~Київського районного\~суду від\~21.05.2018\~про розірвання\~шлюбу між\~сторонами місце\~проживання дитини не визначено. Мати дитини має постійне місце роботи і стабільний заробіток, має на праві власності частину двокімнатної квартири, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю виховує та утримує сина. У свою чергу відповідач за зустрічним позовом, не надає коштів на утримання сина для матеріального забезпечення дитини, у зв`язку з чим, зі [PERSON] стягнуто аліменти на дитину та звернутий до примусового виконання судовий наказ. З огляду на що [PERSON] просить зустрічний позов задовольнити та визначити місце проживання дитини з нею. 05.08.2021\~ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Харкова Ляха\~М.Ю.\~зустрічна позовна\~заява [PERSON] \~про визначення\~місця проживання\~дитини прийнята до розгляду. Відповідач за зустрічним позовом скористався своїм правом на подання відзиву та надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив зустрічний позов задовольнити з урахуванням того, що проживання дитини з матір`ю буде найліпшим чином відповідати її інтересам. 23.11.2021 ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Ляха М.Ю. закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 13.12.2021 представники сторін підтримали доводи вимог та заперечень сторін, та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у заявах по суті, поданих у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.10.2022 справу прийнято до свого провадження суддею Єфіменко Н.В. Позивач у судове засідання 31.01.2023 не з`явився, ним та його представником подані заяви, відповідно до змісту яких просять суд розглядати справу за їх відсутності. Також позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити, не заперечує проти задоволення зустрічного позову з урахуванням доводів, викладених у відзиві. Відповідач та її представник також не з`явились, представник просив суд розглядати справу за їх відсутності, на зустрічному позові наполягають, вимоги первісного позову просили задовольнити з урахуванням висновку третьої особи. Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання свого представника не направили. Суду надали пояснення, висновок та заяву про розгляд справи без участі їх представника. Крім того, просили ухвалити рішення в інтересах дитини. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка до судового засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 27.04.2013 р., який розірваний рішенням Київського районного суду від 21.05.2018 (а.с. 4). В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 50) З 18 вересня 2015 року дитина зареєстрована та проживає з матір`ю . (а.с. 38, 54) Позивач зазначає, що фактично з 2020 року у нього та відповідача почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості спілкування позивача з його сином. З грудня 2020 року по квітень 2021 року [PERSON] звертався до [PERSON] в телефонному режимі та письмово з метою врегулювати даний спір у досудовому порядку, зокрема шляхом укладення договору з Відповідачем, в якому домовитись про виховання та побачення з сином. ( а.с. 6-37) 29.04.2021 судовим наказом Київського районного суду м. Харкова №953/7341/21 стягнуті зі [PERSON] на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання дитини\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 19.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Наказ звернуто до примусового виконання (а.с. 59) На підтвердження наявної можливості забезпечити гідний та належний матеріальний стан дитини, а також його належне виховання, позивачем за зустрічним позовом надані суду документи, що свідчать про таке. Згідно характеристики з місця роботи [PERSON] від 19.07.2021 №2, остання обіймала посаду менеджера із збуту ТОВ «АЛЬФАХІМТРЕЙД», характеризується позитивно, користувалася повагою у колективі, завжди була доброзичною, комунікабельною, порядною та чесною. (а.с.52) За період жовтень 2019 - лютий 2021 її дохід склав 86453,09 грн., що вбачається з довідки про доходи з місця роботи [PERSON] від 16.07.2021 №4. (а.с.51) [PERSON] має на праві власності 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1998., та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2007, де наявні всі необхідні для дитини умови проживання і її розвитку.(а.с. 55-58, 82) Відповідно до довідок КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» №1781 від 27.07.2021 та МПНД №3 №6940 від 27.07.2021 [PERSON] не має наркологічних захворювань та психіатричних розладів. (а.с. 53) Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 04.11.2021 №602 щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , та визначення місця проживання малолітнього разом з матір`ю, останні є батьками дитини, шлюб між якими розірваний 21.05.2018. Малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини (акт обстеження від 12.10.2021). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (акт обстеження від 23.10.2021). [PERSON] на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, на вихованні та утриманні має малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , шлюб з матір`ю дитини, [PERSON] , зареєстрований 29.08.2020. [PERSON] матеріально забезпечена, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 158, де навчається малолітній [PERSON] , [INFO] , мати учня, [PERSON] , спілкується з педагогами, які навчають дитину, цікавиться шкільним життям [PERSON] , приводе та забирає дитину зі школи. З батьком, [PERSON] , класний керівник не знайома, не бачила, ніколи не спілкувалася. Про навчання та успіхи сина [PERSON] , батько не цікавився. Участь у виховному процесі дитини батько, [PERSON] , не брав. На урочистих заходах та батьківських зборах батько не з`являється. Зі школи дитину не забирає. Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 23», де малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців поліклініки з народження, амбулаторні прийоми лікаря хлопчик відвідує у супроводі матері. Рекомендації лікарів мати виконує. Згідно з інформацією тренера спортивного клубу «ВЛАДІБОР», який відвідує малолітній [PERSON] , [INFO] , дитину супроводжує лише мати, батьківські збори, показові виступи та змагання за участі дитини батько не відвідував, успіхами дитини жодного разу не цікавився. Благодійні внески на утримання спортивного клубу вносить [PERSON] . Згідно з інформацією адміністрації Центру довузівської освіти малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в секції «математика» Малого каразінського університету імені В.Н. Каразіна з вересня 2020. За час навчання всі питання стосовно його навчання, успішності, оплати за навчання вирішуються виключно з його матір`ю, [PERSON] . Навчання здійснюється на платній основі, заборгованості за навчання немає. Питання щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , та визначення місця проживання малолітнього, разом з матір`ю, [PERSON] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи надані документи, рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, як представник органу опіки та піклування, у висновку вважає за доцільне: встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час - щоп`ятниці та щосуботи з 17.00 до 21.00; визначити місце проживання дитини з матір`ю. (а.с. 79-82) За змістом\~статті 141 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема рішення Європейського Суду від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції» визначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Із зазначених норм слідує, що першочерговим є саме інтереси дитини. Взаємовідносини між дітьми та батьками підпадають під поняття «сімейне життя», як одне із основоположних прав, яке гарантовано в\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція) (див. наприклад рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Vermeire v. Belgium» [1], пункт 51 рішення ЄСПЛ у справі «Bronda v. Italy »[2]), що також знайшло відображення і в\~Сімейному кодексі України\~(далі\~СК). Тобто, в даному випадку вирішення питання про\~\~участь батька у вихованні сина становить собою втручання у право на повагу до сімейного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції. Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право сторін «законом» суд враховує, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно із\~статтею 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями\~статті 157 СК України\~передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами першою, другою\~статті 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення , можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування . В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ\~(далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Як зазначалося вище, згідно висновку органу опіки та піклування про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином\~вважає за доцільне встановити час - щоп`ятниці та щосуботи з 17.00 до 21.00. При цьому, суд враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, а також участь і ставлення обох батьків у цій справі до виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання сина (участь у витратах на потреби дитини обох батьків, наявність рішення про стягнення аліментів на дитину, виконання такого рішення батьком), особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини (10 років), суд приходить до висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам. При цьому, позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач здійснює перешкоди в його участі у вихованні та спілкуванні з сином, а надані пояснення ґрунтуються виключно на припущеннях та не є належними та допустимими доказами, що підтверджують здійснення з боку відповідача будь-яких перешкод у спілкуванні батька з сином. Копії скрінів з телефонного спілкування сторін свідчить лише про намагання ними врегулювати питання спілкування дитини з батьками, однак їх зміст не свідчить про те, що позивач обмежений у побаченнях із сином у закладах освіти, секціях, тощо, чи будь - які заборони брати участь в житті сина під час його розвитку. З огляду на матеріали справи, батько інтересу у цих напрямках виховання сина не проявляв, а лише ставить на вирішення суду питання визначення часу проведення дозвілля із сином. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1,6\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду. Так, у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів. Позивач просить суд зобов`язати відповідачку за два дні до його дня зустрічі із сином надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Суд зазначає, що такі вимоги звернуті до суду передчасно, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що мати дитини не буде виконувати судове рішення в цій справі щодо порядку спілкування батька з дитиною, отже вони не підлягають задоволенню, як такі, що заявлені на майбутнє. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог та повного задоволення зустрічного позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. ст.\~141\~ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, з огляду на висновок суду про часткове задоволення первісних позовних вимог та повного задоволення зустрічного позову, половину суми судового збору, сплаченого відповідачем в розмірі 908 грн, слід стягнути на користь останнього з первісного позивача.

Outcome: partial