Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася представник позивача [PERSON] адвокат Єфімова Л.Я. з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , до досягнення ними повноліття, а саме до [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, також просить стягнути із відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 18200 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В основу своїх позовних вимог позивачка послалася на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ). Крім того на забезпеченні позивачки знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ). Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому на даний час вони спільно не проживають. Їй самій важко утримувати дітей, забезпечити їм необхідний рівень життя для їх нормального фізичного та духовного розвитку, оскільки жодних доходів не отримує, є багатодітною матір`ю, та має відповідне посвідчення, видане Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19.06.2019 р., строк дії якого встановлено до 13.06.2033 року. Діти постійно проживають із матір`ю на орендованій квартирі. Донька [PERSON] отримує дошкільні освітні послуги в Одеському приватному закладі «Центр розвитку дитини «Азбука», син [PERSON] за станом здоров`я не може відвідувати дитячий садочок та потребує постійного нагляду батьків, лікарських обстежень та тривалого лікування, що теж в свою чергу не дозволяє матері дитини працювати. Має діагноз порушення мовного розвитку (дифузія розвитку) та реабілітації психофізичного розвитку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч має таку можливість оскільки працює моряком (другий помічник капітана) та регулярно ходить в закордонні рейси, що підтверджується відповідними документами моряка. Має стабільний, хороший дохід, тож має можливість надавати допомогу в утриманні дітей. Тому вона змушена звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Інші процесуальні дії у справі. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 19.05.2022 р. судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 20.05.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 10.06.2022 року засобами електронної пошти до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] (вх. № ЕП - 7348). У відзиві представник відповідача [PERSON] зазначає, що у [PERSON] є донька - [PERSON] [INFO] . Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-4235 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 травня 2009 року по 08 лютого 2025 року. Подаючи до суду позов про стягнення аліментів з моряка, який працює за контрактом, слід брати до уваги, що моряк фактично вважається безробітним, так як контракт має строковий характер і не гарантує, що після його закінчення цього фахівця знову візьмуть на роботу. Тому стягнення аліментів з моряка буде провадитися як з непрацюючого. Відомості щодо того, що відповідач раніше працював на іноземних судах контрактом, не дає безумовної гарантії, що в майбутньому він зможе ходити в закордонні рейси, (також із огляду на ситуацію в країні, яка може погіршитись та відповідач взагалі не зможе здійснювати виїзд за кордон). Крім того, наявність в нього діючих документів не гарантує йому нового рейсу, оскільки моряки є вільнонайманими працівниками і працевлаштовуються за власним бажанням та за обопільною домовленістю за певними посадами на суднах, у т.ч. і за тими, які обіймає позивач, існують певні вікові обмеження, які в подальшому не даватимуть відповідачу можливості такого працевлаштування. Відповідач вважає, що позивач умисно завищує розмір суми аліментів, для того щоб забезпечувати за їх рахунок не лише спільних дітей, а й себе. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Тобто розмір коштів, які просить позивач встановити на утримання дітей, вищий ніж установлений державою прожитковий мінімум для дітей певного віку. Зазначає, що відповідач на сьогоднішній день має на утриманні [PERSON] , відповідач не має постійного місця роботи, має не стабільний дохід, та не в змозі сплачувати 14000 гривень щомісяця на утримання [PERSON] , [PERSON] . Також відповідач наголошує що строк рейсів та інтервал між рейсами позивачем вказано не вірно, відповідні докази за період з 08.12.2014 року по 27.11.2021 року надаються (копії сторінок трудової книжки моряка). Відповідач вважає необхідним зазначити, що у нього у власності перебуває скутер та земельна ділянка, іншого майна немає. Відповідач має бажання сплачувати щомісяця на утримання своїх дітей [PERSON] , [PERSON] відповідні кошти, але у меншому розмірі, ніж зазначено у позовній заяві, з урахуванням вищезазначеного. Крім того, позивач просить стягнути на її користь витрати на правничу допомогу у мірі 18200 грн. Відповідач заперечує проти стягнення на користь позивача у зазначеному розмірі та просить зменшити розмір зазначених витрат. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 31.10.2022 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Єфімової Л. Я. про витребування доказів та витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України, громадянином України, [PERSON] , за період з 01.01.2019 року по теперішній час (дату, в`їзд/виїзд в Україну із обов`язковим зазначенням пункту пропуску та напрямок маршруту. У судове засідання сторони та їх представники не з`явились. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, позивачка та відповідач перебували у шлюбі із 13 червня 2017 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 572. Відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ). Діти постійно проживають із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно п.2.1. договору оренди від 25.01.2022 року, орендна плата становить 6000 грн. щомісячно, в опалювальний сезон 7000 грн. [PERSON] отримує дошкільні освітні послуги в Одеському приватному закладі «Центр розвитку дитини «Азбука», що підтверджується Договором про надання освітніх послуг від 18.02.2022 року. Відповідно п.5.1.1 договору, вартість освітніх послуг складає 425 грн. за один день. Тобто на місяць при 30 календарних днів 12750 грн.; 31 календарних дня 13175 грн. [PERSON] за станом здоров`я не може відвідувати дитячий садочок та потребує постійного нагляду батьків, лікарських обстежень та тривалого лікування. Відповідно Виписки ЛКК № 8/43 від 22.02.2022, виданої Комунальним підприємством «Дитяча міська поліклініка № 3» Одеської міської ради, [PERSON] має діагноз порушення мовного розвитку (дифузія розвитку) та реабілітації психофізичного розвитку. Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-4235 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 травня 2009 року по 08 лютого 2025 року. Відповідно до контракту особистого найму моряка від 22.05.2021 року [PERSON] працює моряком закордонного плавання (другий помічник капітана, судно [PERSON] ), строк дії контракту 19.12.2021 року. Інші докази про продовження дії контракту в матеріалах справи відсутні. Як вбачається з платіжних відомостей за період з 27.06.2021 року по 24.11.2021року заробітна плата в середньому на місяць становить 4500 дол. США. Відповідно до записів у паспорті моряка, відповідач перебував у рейсі з 08.12.2014 року по 18.07.2015 рік, з 21.07.2017 року по 30.01.2018 року. 26.07.2018 року по 19.11.2018 року, з 20.04.2019 року по 09.08.2019 року, з 27.06.2021 року по 27.11.2021 року. Інша інформація щодо перебування останнього у рейсах в наступні роки в матеріалах справи відсутня. Відповідач у відзиві визнав, що у нього у власності перебуває скутер придбаний 10.09.2019 року та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , вартість 47\~400 грн. Відповідно до відповіді на запит суду Адміністрацією Держприкордон служби України повідомлено, що 04.04.2022 року виїхав за межі України. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ст.ст. 1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є дієздатною, працездатною людиною. Обставини, які б спростовували зазначене, відсутні. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Як зазначено, у пункті 18 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим, суд вважає не обґрунтованою заявлену суму аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , до досягнення ними повноліття, а саме до [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 (сім тисяч) грн, оскільки вказаний розмір аліментів не підтверджено належними та допустимими доказами. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та вважає за необхідне встановити розмір аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , до досягнення ними повноліття, а саме до [INFO] , у твердій грошовій сумі у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. на кожного з дітей та вважає, що вищевказана сума відповідає матеріальному стану та фінансовим можливостям відповідача, а також, є достатніми для задоволення належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей. Суд вважає за необхідне зазначити, що кожен з батьків повинен приймати рівну участь у духовному розвитку та матеріальному забезпеченні дитини. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Суд враховує, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-4235 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 травня 2009 року по 08 лютого 2025 року. Судом також враховується те, сам по собі факт наявності у [PERSON] посвідчення моряка, як і перетин ним кордону, не підтверджує, що це було відрядження за професією-моряк, і про отримання ним доходу. Докази на підтвердження здійснення відповідачем витрат, що перевищують його доходи, позивач суду не надала. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 992.40 грн., від сплати якого позивачка звільнена при пред`явленні позову. Щодо стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою суд вважає за необхідне зазначити наступне. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі статтею 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-6 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Так, позивачами було подані докази відповідних витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: -\~\~\~\~\~\~\~\~Витяг з угоди «На правову допомогу» від 22.02.2022 року, який містить найменування виду правової допомоги, час, витрачений адвокатом при наданні правової допомоги, погоджену сторонами вартість однієї години надання правової допомоги та повну вартість наданої допомоги по цивільній справі.; -\~\~\~\~\~\~\~\~Квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 22.02.2022 року про оплату [PERSON] послуг адвоката Єфімової Лариси Яківни за надання правової допомоги на підставі договору про правову допомогу на суму 18200,00 грн. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Згідно з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 757/47925/15-ц, від 20 червня 2018 року справа № 127/1284/14-ц, від 27 червня 2018 року справа №554/9348/15-ц, від 25 липня 2018 року справа № 522/4198/17-ц, від 13 березня 2019 року справа № 283/2065/14-ц, від 20 березня 2019 року справа № 753/23491/16-ц, від 23 січня 2019 року справа № 552/2145/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17, від 31 січня 2019 року справа № 204/6539/16-ц, , якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. В додатковій постанові Верховного суду №910/16803/19 від 19 липня 2021 року, а саме в п. 1.36, п. 1.40 -зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126\~ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. За таких обставин, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 200 гривень. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved