Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Васильківської міської ради Київської області в якому просить визнати за ним право власності на 3/10 частини земельної ділянки кадастровий номер 3210700000:10:033:0007 загальною площею 0.0611 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] його дружини [PERSON] . Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] в м. Васильків Київської області померла його дружина - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме: на 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; на частку земельної ділянки кадастровий номер 3210700000:10:033:0007 загальною площею 0,0611 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склала, а тому спадкування належного їй майна здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є її чоловік - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18 травня 1974 року. Крім чоловіка, спадкоємцем після померлої [PERSON] є її син - [PERSON] , який не звернувся в установлений законодавством строк із заявою до нотаріуса про прийняття. 03 серпня 2018 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Іванкової І.О. із заявою про прийняття спадщини. Однак, Позивач отримав постанову від 04 грудня 2020 року № 145/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з неможливістю визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала померлій. Відмова мотивована тим, що право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0611 га, кадастровий номер: 3210700000:10:033:0007, яка розташована в [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровано на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна вид спільної власності: спільна сумісна, розмір частки 1/1. Отже, видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на частину вказаної земельної ділянки неможливо, оскільки неможливо визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала померлій. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 березня 1982 року [PERSON] на праві власності належало 3/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане право власності спадкодавця 14 травня 1982 року було зареєстроване у Фастівському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відміткою на Свідоцтві про право на спадщину за заповітом. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 вересня 2013 року Серія [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9981651 від 26 вересня 2013 року право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0611 га, кадастровий номер: 3210700000:10:033:0007, яка розташована в [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровано на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна вид спільної власності: спільна сумісна, розмір частки 1/1. Оскільки спадкодавцю на праві власності належала 3/10 частки житлового будинку, то відповідно і частка її у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку становила 3/10 частки. При житті спадкодавця співвласники земельної ділянки не здійснили дій щодо виділення своїх часток у спільному сумісному майні. Оскільки приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, Позивач змушений звертатись в суд з позовом, так як у відповідності із ст. 1277 ЦК України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження (а.с. 33). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази у справі (а.с.46-47). У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення (а.с. 130). [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 42). Представник Васильківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с.43). Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 7/2018 до майна померлої [INFO] - [PERSON] , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис про смерть №247 (а.с. 12). Згідно з копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.05.1974 року (а.с. 11). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.1982 року [PERSON] на праві власності належало 3/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 вересня 2013 року Серія [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9981651 від 26 вересня 2013 року право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0611 га, кадастровий номер: 3210700000:10:033:0007, яка розташована в [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровано на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна вид спільної власності: спільна сумісна, розмір частки 1/1 (а.с. 15-17). Як вбачається із спадкової справи № 7/2018 із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулися [PERSON] та діти померлої [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини на користь чоловіка померлої (а.с. 52-126). Постановою від 04 грудня 2020 року № 145/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з неможливістю визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала померлій. Відмова мотивована тим, що право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0611 га, кадастровий номер: 3210700000:10:033:0007, яка розташована в [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровано на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна вид спільної власності: спільна сумісна, розмір частки 1/1 (а.с. 18-20). Як вбачається із технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] виданий на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визначено, що у [PERSON] визначено частку у розмірі 3/10 (а.с. 22-24). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved