Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2005р. зареєструвала шлюб із відповідачем, який рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14.12.2017р. розірвано. В шлюбі у сторін народилися двоє дітей, дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач проживає в іншому місці та своїх батьківських обов`язків щодо дітей не виконує, не цікавиться дітьми, їх вихованням, утриманням та розвитком. Позивачка змушена самостійно вирішувати всі матеріальні питання та питання щодо виховання дітей. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, ніде не працює та зловживає алкоголем. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , а також стягувати із відповідача у її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 3000грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Представник позивача - адвокат Золочівський В.П. в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавачого комітету Червоноградської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Рішення виконкому щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримує. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Із копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14.12.2017р., встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідок Соснівського навчально-виховного комплексу №13 Червоноградської міської ради Львівської області від 24.08.2022р., встановлено, що дочки сторін [PERSON] та [PERSON] є учнями вказаного навчального закладу. Їх батько не брав участі у вихованні дітей, не спілкувався з учителями, не цікавився навчанням та поведінкою дітей, не брав участі у батьківських зборах. Відповідно до рішення виконкому Червоноградської міської ради Львівської області №171 від 16.11.2022р. визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної, загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони протягом шести місяців не виявляють у відношенні дітей батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. З цих підстав суд задовольняє позовні вимоги позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки відповідач не піклується про дітей, не утримує їх матеріально, не цікавиться ними, їх життям та здоров`ям, чим усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач інших дітей, крім спільних з позивачкою немає, на стан здоров`я не скаржиться, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідач офіційно не працює, проте, він не визнаний інвалідом, не подав документів, які б свідчили про протипоказання до будь-якої роботи, відповідно, має можливість працевлаштуватися, тому, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям, а враховуючи, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає, що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000грн. щомісяця на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved