Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

07.12.2022 р. до суду звернулась позивачка [PERSON] (далі позивачка) з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідачка) в якій просить надати їй додатковий строк один місяць, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , визнавши причину пропуску цього строку поважною. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за життя спадкодавець - її баба [PERSON] склала заповіт на її ім`я, яким заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру в [ADDRESS] . Позивачка є єдиною спадкоємицею на зазначене майно, але у баби є рідна дочка [PERSON] - спадкоємиця першої черги за законом. Позивачка не мала можливості звернутись до нотаріуса після смерті баби із заявою про прийняття спадщини, оскільки у неї загострилась хронічна хвороба, а потім через військову агресію РФ вона була вимушена виїхати до Польщі, де перебувала з 09.03.2022 р. по 06.11.2022 р. Нотаріусом було відмовлено після повернення її із закордону у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби, оскільки вона на момент її смерті не проживала разом з бабою і не подала заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Позивачка наголошує, що зазначений строк пропущений нею з поважних причин та прохає задовольнити її позовну заяву у повному обсязі. Ухвалою суду від 30.12.2022 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.24-25). Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена належним\~чином,надала суду письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачкав судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за її відсутністю. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням встановив такі фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.12.2021 р. Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.9). Спадкодавець [PERSON] на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві приватної власності квартиру, розташовану в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, який був складений і підписаний 25.01.2012 р. [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою І.І. 25.01.2012 р. за № 182 (а.с. 10), а також Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за номером 29434094(а.с.11). Відповідачка [PERSON] народилась [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в графі «мати» зазначена спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.2011 р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7). 15.11.1986 р. відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 15.11.1986 р. відділом ЗАГСу м. Кривого Рогу (а.с. 8). [INFO] народилась [PERSON] , в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] , матір - відповідачка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.11.1987 р. відділом ЗАГСу Саксаганського району м. Кривого Рогу. 24.11.2012 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 24.11.2012 р. Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12). 29.11.2022 р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. із письмовою заявою з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. від 29.11.2022 р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] у зв`язку з тим, що позивачка пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с. 18). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1\~ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,\~1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно з ст.ст.1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Таким чином, позивачка [PERSON] на підставі ст.ст.1217, 1222 ЦУ України, є спадкоємицею за заповітом після смерті спадкодавця її баби, [PERSON] , яка померла [INFO] . Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). У той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного, можна зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Вчинення або\~не вчинення\~спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3\~ст.1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3\~ст.1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини суд визнав поважними. Позивачка просить встановити їй додатковий строк один місяць для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка зазначає,\~що причиною\~пропуску строку\~на прийняття\~спадщини після\~смерті баби\~стало те,\~що після\~її смерті\~у неї\~загострилось хронічне захворювання, а через деякий час в державі розпочалась воєнна агресія з боку РФ, внаслідок чого вона була вимушена виїхати за кордон, де заходилась до 06.11.2022 р., що підтверджується відміткою про перетинання нею кордону в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, виданого 06.09.2018 р. органом 1224. (а.с.5). Зазначена обставина не дозволила їй вчасно, тобто, у шестимісячний термін до 01.06.2021 р. включно, звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивачка змогла звернутись до нотаріуса тільки 29.11.2022 р., тобто з пропуском шестимісячного строку. Вона вважає, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати «свободу заповіту» як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17). Під свободою заповіту слід розуміти, в тому числі, право заповідача на визначення майбутньої юридичної долі свого майна на свій розсуд. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23.08.2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17. Отже, на переконання суду, наведена позивачкою причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною та такою, що створила істотні перешкоди для вступу у спадщину, що відповідає судовій практиці у справах про спадкування, зокрема постанові Верховного Суду від 13.03.2020 у справі №314/2550/17 (провадження №61-41480св18) з посиланням на п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування». Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивачку прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч.3\~ст.1272 ЦК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., понесені позивачкою та документально підтверджені (а.с.1а), стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved