Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

До Малиновського\~районного\~суду\~м.\~Одеси\~звернувся\~з позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Приморського районного суду міста Одеси до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилався на такі обставини. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з Відповідачем, донька залишилася проживати з матір`ю, яка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси призначено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів доходів позивача за період з 02 серпня 2016 року до набуття дочкою повноліття, тобто до [INFO] . Позивач жодним чином не ухилявся від сплати аліментів на утримання дочки, оскільки він працевлаштований у військовій частині [NUMBER] та розмір встановлених рішенням суду аліментів автоматично відраховується роботодавцем з заробітної плати позивача, що підтверджується довідкою про доходи, виданої позивачу. 18 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було складено відповідний актовий запис № 498. В шлюбі з [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що в [PERSON] на утриманні окрім дочки [PERSON] , [INFO] , також перебуває дочка [PERSON] , [INFO] , розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] , в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України, підлягає зміні. 28 січня 2023 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач із заявленими вимогами не погодився, посилаючись на такі обставини. Фактично, заявляючи вимоги про зменшення суми аліментів, позивач посилається на народження другої дитини. Інших підстав та обґрунтувань наведено не було. Жодних доказів погіршення матеріального стану до позову надано не було, так само в позові не було заявлено про докази, які позивач не може, або має намір подати пізніше. Обґрунтовуючи ціну позову, позивач зазначає, що базою для нарахування аліментів становить сума 34199, 95 грн. Однак, таке твердження є маніпулятивним з огляду на наступне: -по-перше, з довідки про заробітну плату, яку надав позивач, вбачається, що таку суму він отримав лише одного разу за рік, а середня заробітна платня за рік становить близько 19000,0 грн; -по-друге, сама довідка фактично вказує, що за останній рік його заробітна платня виросла більш, як на 200%, що однозначно вказує на покращення майнового стану; -по-третє, рішення про стягнення аліментів було винесене у 2017 році. Перший платіж, на його виконання був здійснений позивачем 17 січня 2017 у розмірі 2010,05 грн - тобто на той момент його заробітна платня становила 8080,20 грн. Тобто з моменту ухвалення рішення, розмір зарплати збільшився більш ніж на 400%, що також свідчить про покращення майнового стану. Таким чином, позивач сам довів, що його матеріальний стан суттєво покращився за останній рік, і дуже суттєво, порівняно із часом винесення рішення про стягнення з нього аліментів. Жодного причинно - наслідкового зв`язку із народженням другої дитини та зміною матеріального становища немає. Стягнення аліментів у розмірі частини здійснюється на підставі рішення Приморського районного суду по справі 522/14182/16-ц від 27.12.2016 року. Крім аліментів на дитину, даним рішенням були також стягнуті аліменти на утримання матері дитини у розмірі 1/6 усіх видів доходів, до досягнення дитиною 3 років. Таким чином, зважаючи, що дитині вже виполонилось 6 років, батько тривалий час звільнений від тягаря додаткових витрат на утримання матері дитини, що також у сукупності, є свідченням покращенням його матеріального становища, порівняно з момент виникнення аліментних зобов`язань. Як зазначив позивач, місце проживання дитини визначене з матір`ю, тобто відповідачка самостійно обіймається вихованням дитини. Батько дитини не дає будь-якої іншої допомоги крім, аліментів, не покриває додаткова витрати тощо. Таким чином, позивач, маючи зріст доходів, намагається штучно зменшити суму аліментів в ситуації, коли мати дитини має тяжке матеріальне становище. Також, всупереч принципу доказування, не надав жодних доказів на підтвердження заявлених вимог, які необхідно враховувати при розгляді даної категорії справ, відповідно до сталої практики ВСУ. 01 лютого 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив наступне. Відповідач стверджує\~про недоведеність\~погіршення матеріального\~стану позивача,\~а отже\~на відсутність\~підстав для зміни розміру аліментів на утримання спільної з відповідачем доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому в статті 182 СК України, наведений чіткий перелік факторів, які впливають на визначення судом розміру аліментів на утримання дитини, які жодним чином законодавець не пов`язує між собою (серед яких в окремих пунктах зазначено матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника інших дітей на утриманні). Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач навмисно вводить суд в оману, стверджуючи про те, що заробітна плата позивача виросла більше як на 200%. Згідно довідки про доходи, доданої позивачем до позовної заяви, дійсно має місце збільшення заробітної плати у грудні місяці за рахунок новорічних премій для військових. Проте, згідно довідки дохід у грудні місяці не перевищив дохід за листопаді у два рази. Стверджуючи про необхідність відмови позивачу у задоволенні позовної заяви, відповідач посилається на збільшення розміру заробітної плати позивача протягом всього періоду сплати аліментів, тобто починаючи з 2017 року. В Україні збільшується розмір мінімальної заробітної плати у зв`язку зі збільшенням вартості товарів та послуг необхідних для забезпечення нормальної життєдіяльності людини. А тому зі збільшенням розміру зарплатні з 2017 року по сьогоднішній день пропорційно збільшується розмір середньомісячних витрат на забезпечення сім`ї позивача. Враховуючи, що дочці Єсєнії ще не виповнилось трьох років, дружина тимчасово не працює, оскільки доглядає дочку, а тому позивач є єдиним годувальником сім`ї. Таким чином, на утриманні позивача перебуває дружина [PERSON] , малолітня донька [PERSON] та малолітня донька [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, всупереч збільшенню розміру зарплати, можна беззаперечно стверджувати про збільшення розміру витрат позивача враховуючи збільшення кількості осіб, які перебувають на його утриманні. Враховуючи, що дочка [PERSON] у свої 6 років не є дитиною з особливим потребами, а також не має певних вад фізичного чи духовного здоров`я, також не має інвалідності, відповідно її права не будуть порушені у випадку задоволення судом позовних вимог. Оскільки, навіть у випадку, відсутності офіційного заробітку батька, її потреби та інтереси будуть забезпечені за рахунок сплати ним обов`язкового встановленого державою обґрунтованого розміру грошових коштів, яких буде достатньо для забезпечення нормального функціонування організму та збереження здоров`я Ніколь, а саме 50 відсотків затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З вищенаведеного вбачається, що будь-які обмеження прав Ніколь у випадку задоволення позовних вимог відсутні. Також, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач стверджує про погіршення її матеріального становище при цьому, в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, нею не подано жодного доказу на підтвердження погіршення свого матеріального становища. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки майновий стан позивача не погіршився, тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що в шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, донька залишилася проживати з матір`ю, яка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2016 р. вирішено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів доходів позивача за період з 02 серпня 2016 року до набуття дочкою повноліття, тобто до [INFO] . 18 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було складено відповідний актовий запис № 498. В шлюбі з [PERSON] народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у [PERSON] на утриманні окрім дочки [PERSON] , [INFO] , також перебуває дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач працевлаштований у військовій частині [NUMBER] та розмір встановлених рішенням суду аліментів автоматично відраховується роботодавцем з заробітної плати позивача, що підтверджується довідкою про доходи (а. с. 10). Згідно вказаної довідки позивач отримав за 2022 рік загальний дохід в сумі 231768,06 грн, тобто в середньому по 19314,0 грн на місяць. На утримання дочки сплачені аліменти в середньому по 4087,13 грн на місяць. Позивачем заявлено вимоги про зменшення розміру аліментів до 1/8 частини від його доходу, тобто до 2414,25 грн (19314,0 грн середня заробітна плата за 2022 рік / 1/8). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Змінюючи розмір стягнення аліментів, суд повинен виходити з положень ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Суд керується\~тим,\~що згідно\~Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від\~17\~травня 2017\~року в\~ч.\~2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України внесені\~зміни,\~за яким\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,0 грн. Ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За постановою Верховного Суду від 16.09.2020 р. по справі № 565/2071/19 про застосування положень ст. 192 СК України, суд дійшов висновку, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. При цьому, суд зазначив, що відповідно до рішення суду першої інстанції розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, якій сплачуються аліменти, та суперечитиме її інтересам. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 р. розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дочки [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed