Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

02.02.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газопровідної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до Наказу № 586 о/с від 06.06.2017 року «Про прийняття на роботу» був прийнятий на посаду провідний інженер з метрології Лабораторії з повірки побутових лічильників газу відділу лабораторних вимірів управління метрології до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», яке 05.06.2019 року було перейменовано на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз». Наказом № 3655 о/с «Про припинення трудового договору» від 30.11.2020 року позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, підстава звільнення заява [PERSON] 09.01.2021 року на адресу позивача від відповідача надійшов цінний лист з описом, в якому знаходилась: трудова книжка [PERSON] , копія наказу АТ «Київоблгаз» про звільнення № 3655 о/с від 30.11.2020 року та лист, про що свідчить роздруківка з сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштової кореспонденції та конверт з АТ «Київоблгаз». Звільнення позивач вважає незаконним і необґрунтованим. Позивач вказував, що в даному конкретному випадку, спільного волевиявлення сторін, спрямованого на припинення трудових відносин в обумовлений строк не було. Позивач зазначав, що заяви на звільнення не писав, намірів звільнитися у нього не було. 11.12.2020 року позивач вийшов на роботу з метою виконання покладених на нього посадових обов`язків, проте начальник лабораторії з повірки побутових лічильників газу [PERSON] не допустив його до роботи, мотивуючи тим, що позивача звільнено, хоча позивач з наказом про звільнення не був ознайомлений та трудову книжку йому не видавали. Надалі позивач звернувся до канцелярії АТ «Київоблгаз» з проханням прийняти і зареєструвати заяву щодо допуску його до роботи та проведення службового розслідування. Проте позивачу було відмовлено. 14.12.2020 року позивач повторно в черговий раз прийшов на роботу з метою виконання покладених на нього посадових обов`язків. Проте його знову не допустили до роботи, внаслідок чого він був змушений викликати працівників поліції з метою з`ясування причини не допуску його до роботи. Працівники поліції, до приїзду за адресою відповідача відібрали у позивача заяву та повідомили, що проведуть перевірку у відповідності із законодавством України. З довідки Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області № 6105, вихідний № 15217 від 21.12.2020 року про результат проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні [PERSON] зареєстрованому до ЄО № 28755 від 14.12.2020 року, було встановлено, що з приводу звільнення, заявнику не було повідомлено про звільнення належним чином та не надано трудову книжку. Також в даній довідці зазначено, що в даній ситуації, вбачаються ознаки конфлікту цивільно-правових інтересів, вирішення якого покладається на відповідні судові органи. 17.12.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача з проханням надати інформацію про те, чи дійсно його було звільнено з АТ «Київоблгаз» і надання інформації щодо підстав не допуску його до роботи. При цьому, позивач в прохальній частині вказаної заяви зазначив, що в разі дійсного звільнення його з роботи, просить направити на його адресу трудову книжку і наказ про звільнення. 09.01.2020 року на адресу позивача поштовим зв`язком від відповідача надійшов лист, трудова книжка і копія наказу про звільнення. З наданих АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» документів, стало відомо, що його було звільнено на підставі заяви, яка нібито ним була підписана і подана. Вивчивши дану заяву, позивач вважає її недійсною і підробленою, оскільки, писав заяву на звільнення за згодою сторін, проте він в ній не зазначав дату, і нікому не подавав зазначену заяву, оскільки звільнятися найближчим часом не збирався. Написана ним заява зберігалася на його робочому місці і до відділу кадрів АТ «Київоблгаз» не була ним подана. Позивач вказував, що йому не відомо хто міг від його імені подати вказану заяву. Звертав увагу суду, що в даній заяві не зазначена дата звільнення, оскільки після речення «Прошу звільнити мене за угодою сторін» вказана дата «0.11.2020». Крім того, після дати не зазначено норму статті Кодексу законів про працю України, яка передбачає звільнення за угодою сторін, тобто п. 1 ст. 36 КЗпП України. На підставі вище наведеного, позивач просив суд, поновити його [PERSON] , з 30.11.2020 року на посаді провідного інженера з метрології Лабораторії з повірки побутових лічильників газу відділу лабораторних вимірів управління метрології у Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі та стягнути судові витрати. 02.02.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче засідання. 20.04.2021 року представником відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» Регешою А.В. зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовну заяву [PERSON] вважає необґрунтованою, а дії АТ «Київоблгаз» при звільненні останнього з посади провідного інженера з метрології лабораторії з повірки побутових лічильників газу відділу лабораторних вимірів управління метрології АТ «Київоблгаз» правомірними та такими, що відповідають вимогам трудового законодавства, з наступних підстав. Представник відповідача вказував, що [PERSON] був прийнятий на роботу у штат АТ «Київоблгаз» з 06.06.2017 року на вказану посаду провідного інженера з метрології лабораторії з повірки побутових лічильників газу відділу лабораторних вимірів управління метрології ПАТ «Київоблгаз» наказом ПАТ «Київоблгаз» від 06.06.2017 року № 586 о/с про прийняття на роботу на підставі відповідної заяви від 02.06.2017 року. 27.11.2020 року позивач подав заяву від цієї ж дати на ім`я голови правління АТ «Київоблгаз» про звільнення за угодою сторін 30.11.2020 року. В подальшому наказом відповідача від 27.11.2020 року № 3655 о/с позивача звільнено 30.11.2020 року з посади провідного інженера з метрології лабораторії з повірки побутових лічильників газу відділу лабораторних вимірів управління метрології АТ «Київоблгаз» у порядку пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП (за угодою сторін) на підставі відповідної заяви. В день звільнення 30.11.2020 року [PERSON] прибув до приміщення АТ «Київоблгаз» за адресою: проспект Героїв Сталінграду, 20-а, м. Київ для візування обхідного листа в бухгалтерії, адміністративно-господарському відділі та управлінні інформаційних систем та технології. Працівниками відділу кадрів та підбору персоналу відповідача. а саме, [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та начальником канцелярського відділу та архіву [PERSON] був складений акт про те. що позивач відмовився отримати трудову знижку та покинув приміщення. 01.12.2020 року був надісланий лист Відповідача від 01.12.2020 року 810-СЛ-12717-120 за підписом начальника управління з персоналу Гляцевич А.І., у якому письмово поінформовано Позивача про звільнення 30.11.2020 за угодою сторін. Тим же листом, у зв`язку з відмовою отримати трудову книжку на день звільнення, позивачу запропоновано прибути до відділу кадрів та підбору персоналу управління з персоналу AT «Київоблгаз» для отримання трудової книжки або надати згоду на відправлення трудової книжки поштою за вказаною адресою Даний лист було надіслано за адресою місця реєстрації [PERSON] відправленням за трекінговим номером 0421308725540 та не отримано адресатом при врученні, тобто з підстав, що не залежали від Відповідача. 23.12.2020 року [PERSON] подано до AT «Київоблгаз» заяву від 17.12.2020 про надання інформації стосовно звільнення, не допуску до роботи, направлення трудової книжки та наказу про звільнення. У відповідь, листом від 29.12.2020 року № 81003.1 -Сл-14011-1220 на вказану Позивачем адресу надіслано оригінал трудової книжки та завірену копію наказу від 27.11.2020 року № 3655 о/с «Про припинення трудового договору». Фактично Позивачем обґрунтовується нібито незаконність його звільнення виключно обставиною неподання та не підписання останнім заяви про звільнення за угодою сторін. Така помилкова позиція є відведенням уваги суду від суті спору та намаганням позивача і його представника створити підстави та аргументацію для обґрунтування своїх позовних вимог. Проте, як описано вище, є достатня кількість письмових доказів, що спростовують необізнаність і відсутність наміру звільнитись 30.11.2020 за угодою сторін на підставі заяви від 27.11.2020 року. На підставі вище наведеного, представник відповідача просив суд, в задоволенні позову просив відмовити. 23.04.2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Скибою М.А. через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи наведені відповідачем вважає необґрунтованими. Вказував, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ту обставину, що написання заяви про звільнення про звільнення без зазначення дати звільнення, дати написання заяви відбувалось без наміру дострокового припинити трудові взаємовідносини з відповідачем. Вказував, що відповідачем не доведено належними, допустимими доказами факт подання позивачем заяви про звільнення, а також не спростовано твердження позивача про складання ним цієї заяви задовго до звільнення, відсутність наміру дострокового припинення повноважень на посаді. Відносно наданих у складі відзиву документів пояснив наступне. Акт від 30.11.2020 року складено за участю співробітників АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», які знаходяться в прямому підпорядкуванні відповідача, а тому не може бути належним доказом обставин, викладених за змістом вказаного документа. Відносно акту, складеного 30.03.2021 року Головним управлінням Держпраці Київській області, зазначав, що даний акт не може бути свідченням дотримання положень діючого законодавства у процесі звільнення [PERSON] , оскільки особи, які брали участь у проведенні заходів державного нагляду не досліджували питання спільного волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк, оминувши питання відсутності дати заяви та дати припинення трудових відносин, написаної третьою особою, а не позивачем особисто, особи, які брали участь у проведенні заходів державного нагляду не володіють спеціальними знаннями, які б дозволили встановити втручання третьої особи у написання заяви, особи, які брали участь у проведенні заходів державного нагляду провели поверхневу перевірку, без дослідження та вивчення питань, порушених позивачем за змістом надісланих на адресу відповідача листів, звернень. 30.06.2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Скибою М.А. через канцелярію суду зареєстровано додаткові пояснення до позовної заяви, в яких просив суд розглянути додаткові пояснення до позовної заяви та долучити їх до матеріалів справи. 02.07.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 548 від 07.10.2021 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/1458/21 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021 року вказану цивільну справу передано на розгляд судді Янченку А.В. 08.10.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. постановлено прийняти до розгляду цивільну справу № 369/1458/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. 26.11.2021\~року ухвалою\~судді Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~Янченка А.В.\~постановлено клопотання представника позивача [PERSON] задовольнити. Проводити повторне підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Призначити підготовче засідання. 24.01.2022\~року ухвалою\~судді Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~Янченка А.В.\~постановлено клопотання представника відповідача Артема Регеши про відкладення розгляду справи залишити без задоволення. Клопотання представника позивача адвоката Скиби М.А. про призначення судової почеркознавчої експертизи задовольнити. Призначити у цивільній справі № 369/1458/21, судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання: Чи виконано рукописний текст, а саме дата «0.11.2020» у заяві про звільнення за згодою сторін [PERSON] ? Чи виконано рукописний текст, а саме реквізит дата «27.11.2020», яка знаходиться перед підписом [PERSON] у заяві про звільнення за згодою сторін [PERSON] ? Проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6). 16.05.2022 року\~ухвалою судді\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~Янченка А.В.\~постановлено клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Віталія Годзя та Ігоря Красюка - задовольнити. Поновити провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газопровідної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газопровідної системи «КИЇВОБЛГАЗ» надати суду оригінал заяви про звільнення за згодою сторін від 27.11.2020 для подальшого надання судовим експертам КНДІСЕ з метою проведення судової почеркознавчої експертизи. Зобов`язати [PERSON] надати вільні зразки почерку із цифровими записами [PERSON] , які можуть міститися в оригіналах різнохарактерних документів з місця роботи чи проживання: квитанціях, листах, заявах, блокнотах тощо, максимально наближених за часом виконання до досліджуваного документа, зокрема за 2019-2021 р.р. (не менше ніж на 10-15 док.). Визнати обов`язковою явку в судове засідання позивача [PERSON] . 14.06.2022 року\~ухвалою судді\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~Янченка А.В.\~постановлено клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Віталія Годзя та Ігоря Красюка задовольнити частково. Додатково надати у розпорядження експертів експериментальні зразки почерку [PERSON] на 6 (шести) аркушах, які відібрані під час судового засідання 14.06.2022 року, та вільні зразки почерку [PERSON] . Експертам в якості вільних зразків почерку [PERSON] використовувати оригінал заяви про приєднання № 414091111 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжних карток) від 24.01.2018 року, оригінал Паспорту споживчого кредиту, оригінал Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 24.01.2018 року, оригінал Акту № ВС . 119847 здачі-прийняття робіт (надання послуг), оригінал Виписки повідомлення до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «НАДРА» від 14.07.2014 року, оригінал заяви про надання відпустки від 13.04.2020 року та від 25.03.2020 року, оригінал заяви від 02.02.2021 року, оригінал опису вкладення у ц-п 0815100406180 від 12.12.2020, заяви про проведення службового розслідування від 11.02.2020 року, оригінал опису вкладення у ц-п 0815100406199 від 12.12.2020 року, оригінал заяви про проведення службового розслідування від 11.12.2020 року, оригінал заяви від 17.12.2020 року та оригінал Договору про надання правової допомоги від 10.12.2020 року. В решті частині клопотання відмовити. Надати у розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 369/1458/21, оригінал заяви про приєднання № 414091111 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжних карток) від 24.01.2018 року, оригінал Паспорту споживчого кредиту, оригінал Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 24.01.2018 року, оригінал Акту № ВС . 119847 здачі-прийняття робіт (надання послуг), оригінал Виписки повідомлення до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «НАДРА» від 14.07.2014 року, оригінал заяви про надання відпустки від 13.04.2020 року та від 25.03.2020 року, оригінал заяви від 02.02.2021 року, оригінал опису вкладення у ц-п 0815100406180 від 12.12.2020, заяви про проведення службового розслідування від 11.02.2020 року, оригінал опису вкладення у ц-п 0815100406199 від 12.12.2020 року, оригінал заяви про проведення службового розслідування від 11.12.2020 року, оригінал заяви від 17.12.2020 року та оригінал Договору про надання правової допомоги від 10.12.2020 року. 21.10.2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. постановлено поновити провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газопровідної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. 08.12.2022 року представником позивача [PERSON] адвокатом Скибою М.А. через канцелярію суду зареєстровано додаткові пояснення, які просив суд прийняти їх до уваги та долучити до матеріалів справи. 08.12.2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. постановлено закрити підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач відповідно до Наказу № 586 о/с від 06.06.2017 року «Про прийняття на роботу» був прийнятий на посаду провідний інженер з метрології Лабораторії з повірки побутових лічильників газу відділу лабораторних вимірів управління метрології до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», яке 05.06.2019 року було перейменовано на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз». Наказом № 3655 о/с «Про припинення трудового договору» від 30.11.2020 року позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, підстава звільнення заява [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що в даному конкретному випадку, спільного волевиявлення сторін, спрямованого на припинення трудових відносин в обумовлений строк не було. Позивач у поданій відповіді на відзив зазначав, що написання заяви про звільнення без зазначення дати звільнення, дати написання заяви, відбувалось без наміру достроково припинити трудові взаємовідносини із відповідачем. Однак, суд не приймає до уваги твердження позивача, про те, що ним було написано заяву про звільнення без дат, оскільки воно спростовується письмовими матеріалами справи, в яких міститься заява позивача на звільнення з посади від 27.11.2020 року, про звільнення 30.11.2020 року. Судом встановлено, що в заяві позивача від 27.11.2020 року зазначається, зокрема, наступне: «Прошу звільнити мене з роботи за згодою сторін 30.11.2020 року». Отже, на момент видачі наказу № 3655 від 30.11.2020 року між роботодавцем та працівником було досягнуто згоди щодо припинення трудового договору у визначену в заяві дату, а саме 30.11.2020 року. Крім того в матеріалах справи міститься розрахунковий листок АТ «Київоблгаз» за листопад 2020 року, на якому міститься напис «З розрахунком ознайомлений та згоден 30.11.2020 року [PERSON] » та містить підпис. В свою чергу, між сторонами виник спір стосовно відсутності у позивача волевиявлення на звільнення за угодою сторін. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Однією з підстав припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п. 1 ст.36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що за домовленістю між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді в цьому власника або уповноваженого ним органу і працівника. Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 01.10.2018 року у справі № 306/1425/17 (провадження № 61-31292св18), від 27.05.2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19), від 24.02.2021 року у справі № 591/2547/19 (провадження № 61-14186св20). Отже, при розірванні трудового договору за угодою сторін, обов`язковою умовою є волевиявлення обох сторін трудового договору та додержання таких умов: сторони не мають претензій один до одного, сторони не повинні виконувати будь - які додаткові дії, між ними досягнута домовленість про дату і основу припинення відносин. Так, заява [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи від 27.11.2020 року про звільнення за угодою сторін, свідчить про те, що позивач проявив своє волевиявлення щодо його звільнення з займаної посади. Видавши 30.11.2020 року наказ № 3655 про звільнення [PERSON] 30.11.2020 року, відповідач тим самим підтвердив згоду на звільнення позивача за угодою сторін. Зазначене свідчить, що між сторонами існувала домовленість щодо припинення трудового договору за взаємною згодою. Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що позивач вживав заходи щодо відкликання своєї заяви про звільнення. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним, що в момент видачі спірного наказу про звільнення волевиявлення позивача на припинення трудового договору було вільним, оскільки, як встановлено, 30.11.2020 року позивач був ознайомлений під підпис з розрахунковим листком за листопад 2020 року та ніякої незгоди з цим не виказував, намірів продовжувати роботу не висловлював. Суду не надано належних і допустимих доказів того, що написання позивачем заяви про звільнення суперечило його волевиявленню та не було добровільним, а було вчинено під тиском відповідача, тоді, як стороною відповідача надано докази того, що звільнення [PERSON] відбулося за його власноруч написаною заявою, за його власним волевиявленням, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, за відсутності будь-якого тиску з боку підприємства. Крім того, суд зауважує, що не може прийняти до уваги надану позивачем судову практику, так як вона стосується правовідносин, в яких не було погоджено дати звільнення та була відсутня дата підписання заяви про звільнення. З копії заяви [PERSON] про звільнення, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що вона міститься дві дати. Погоджену дату звільнення «30.11.2020 року» та дату написання заяви «27.11.2020 року». Суд звертає увагу, що представником позивача заперечувалось, що цифра «3 (три)» в даті - «30.11.2020 року» є не цифрою «3 (три)», а буквою «з». Проте суд не може прийняти дані зауваження, так як не володіє спеціальними знаннями у цій сфері. Крім того, суд звертає увагу, що 20.10.2022 року на адресу суду надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13.10.2022 року № 5804/5805/22-32 про залишення ухвали про призначення експертизи без виконання. Причина відсутність у КНДІСЕ ,станом на 13.10.2022 року відомостей щодо сплати позивачем вартості по експертному провадженні № 5804/5805/22-32 у відділі бухгалтерського обліку і звітності Інституту. Дата написання заяви про звільнення «27.11.2020 року» сторонами в судовому засіданні не заперечувалась. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що доводи позивача про протиправне та незаконне звільнення є безпідставними, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача у сфері трудових правовідносин, то і вимоги, щодо поновлення позивача [PERSON] з 30.11.2020 року на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволення не підлягають. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed