Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, відповідно до якої просила суд встановити факти про те, що: померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , є рідною тіткою заявниці, а вона є її племінницею; померлий [INFO] [PERSON] і заявниця є двоюрідними братом і сестрою. Заява обґрунтувана тим, що [INFO] помер двоюрідний брат заявниці - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.08.2021 року, актовий запис № 18141. Брат був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яка складається з 1/2 частки права власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала йому спільно з його матір`ю (рідною тіткою заявниці) - [PERSON] на праві власності в рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.02.2009 р. Мати [PERSON] (рідна тітка заявниці) - [PERSON] , [INFO] , також померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.07.2021 р. Іншу 1/2 частину права власності на квартиру на даний час заявниця успадкувала після смерті своєї тітки - матері [PERSON] , [PERSON] , за її заповітом від 10.08.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шрестха Д. Г., і зараз оформлює право на спадщину. Крім цього, заявниця зазначила, що за її заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом відкрита спадкова справа № 13/2021 після смерті [PERSON] . Заявниці відомі також інші потенційні спадкоємці: її рідний дядько [PERSON] та її двоюрідна сестра [PERSON] . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шрестха Д. Г. відмовила їй у видачі свідоцтва про спадщину. За твердженням заявниці, зазначені обставини, а також відсутність документів про народження рідної тітки [PERSON] , не дає можливості встановити їй родинні відносини із [PERSON] по лінії їхніх матерів та оформити свідоцтво про право на спадщину на своє ім`я. Ухвалою від 17.01.2022 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, на виконання зазначеної ухвали заявницею надано заяву про усунення недоліків. Ухвалою від 09.02.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 12.07.2022 року заяву [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 10.11.2022 року ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 12.07.2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою від 19.12.2022 року розгляд справи призначено у судовому засіданні. Заявниця та представник заявниці в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду повідомлені належним чином, заяв чи клопотань від них не надходило. Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши свідків, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. За умовами пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.07.2021 року, актовий запис № 16580. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яка складається з 1/2 частки права власності на квартиру по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] спільно з його матір`ю [PERSON] на праві власності в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.2009 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.08.2021 року, актовий запис № 18141. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 27.12.2021 року приватним нотаріусом відкрита спадкова справа № 13/2021 після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 67964630 від 27.12.2021 року та листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шрестха Д. Г. № 73/02-14 від 27.12.2021 року. У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа [PERSON] зазначила, що вона підтримала вимоги апеляційної скарги та вказала, що заявниця є її двоюрідною сестрою по лінії матері, вона спадщину після смерті [PERSON] не прийняла і на неї не претендує. У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа [PERSON] зазначив, що він є рідним дядьком [PERSON] , він та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, а тому єдиним спадкоємцем є заявниця. Із матеріалів справи вбачається, що заінтересовані особи і потенційні спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли; із матеріалів справи не вбачається, що вони на неї претендують ( [PERSON] подала письмові заяви, одна з яких нотаріально посвідчена; [PERSON] підтвердив суду при допиті його у якості свідка). Допитані в судових засіданнях свідки: [PERSON] (рідний дядько заявниці по лінії матері) та [PERSON] (двоюрідний брат заявниці по лінії матері) підтвердили, що дійсно померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , є її рідною тіткою по лінії матері, а [PERSON] є її племінницею та померлий [INFO] [PERSON] і [PERSON] є двоюрідними братом і сестрою по лінії матерів. Зазначені у заяві факти, про встановлення яких заявлено вимоги, крім показань свідків, підтверджуються копіями: свідоцтва про народження заявниці, свідоцтва про шлюб та паспорта заявниці; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 24.11.2021 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя від 24.11.2021 року; свідоцтва про шлюб та паспорта [PERSON] ; листа Державного архіву Київської області Київської обласної державної адміністрації від 21.12.2021 року № 01-43/3122 (відповідно до якого книги реєстрації про народження актів громадян у с. Лісняки Яготинського району Київської області за 1939 рік відсутні, як і можливість надати архівну довідку); свідоцтва про народження та паспорта [PERSON] ; заповіту від 10.08.2016 року; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2016 року; свідоцтвом про закінчення Київських Державних курсів стенографії та машинопису від 27.06.1962 року; посвідчення серії [NUMBER] від 19.05.1998 року; фотоілюстраціями. Наведені документи підтверджують, що померла [PERSON] , [INFO] , була рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . У свою чергу, заявниця, як зазначено в копії її свідоцтва про народження, є донькою померлої [PERSON] , [INFO] , та, відповідно, є племінницею померлої [PERSON] , [INFO] . Крім цього, [PERSON] , [INFO] була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Виходячи із зазначеного, вбачається, що заявниця є двоюрідною сестрою померлого [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За змістом ст. ст. 76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі № 543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі № 935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі № 568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі № 282/976/20, п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає, що із наданих заявницею та досліджених судом документів, показів свідків, допитаних у судовому засіданні, факти родинного зв`язку між заявницею та померлими [PERSON] та [PERSON] є доведеними. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин з метою одержання свідоцтва про спадщину, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved