Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, про визнання недійсними акту і свідоцтва . Також вказаним рішенням суду призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 17 лютого 2023 року на 09 годину 30 хвилин та встановлено відповідачу приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Мілоцькому Олегу Леонідовичу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат - до 13 лютого 2023 включно. 13 лютого 2023 року відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким Олегом Леонідовичем направлено до суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу. (т.2 а.с.53) Учасники справи в судове засідання не з`явились, були повідомлені про день, час та місце судового засідання належним чином. В поданій заяві відповідач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л. просив провести розгляд питання про стягнення витрат на правничу допомогу без його участі, в якій також підтримав стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Інші учасники справи причини неявки в судове засідання не повідомили, заяв чи клопотань до суду не подали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України). За правилом п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. - адвокат Ярошенко Д.В. виклав відповідну заяву та вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 10 000,00 грн. Відповідачем виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Як визначено в ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності. Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України) Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 26 лютого 2021 року між Адвокатським об`єднанням «ЕФ ТІ ЛІГАЛ» та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. укладено договір про надання правничої допомоги №26/02 (далі - договір), згідно умов якого виконавець зобов`язується за завданням клієнта протягом дії даного договору надати за винагороду клієнту правничу допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити вартість наданої виконавцем правничої допомоги та відшкодувати (за наявності) фактичні витрати, в тому обсязі та на тих умовах, що закріплені за взаємною згодою сторін у даному договорі. (т.1 а.с.95-98). Згідно п.3.1. договору плата (гонорар) за договором та порядок розрахунків визначається та погоджується сторонами в замовленні. Якщо, у виключних випадках, сторони не визначили плату (гонорар) у замовленні, він вказується в акті надання правничої допомоги в залежності від обсягу витраченого співробітниками виконавця часу на надання правничої допомоги, виходячи з узгодженого порядку оплати. 21 липня 2021 року АО «ЕФ ТІ ЛІГАЛ» та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л., на підставі вищевказаного договору, підписано замовлення №7/2021, предметом якого є надання правничої допомоги в Дніпровському районному суді міста Києва у справі №755/8403/21. (т.1 а.с.99) У вказаному замовленні сторони погодили додаткові умови, а саме, що гонорар за надання правничої допомоги встановлюється в розмірі 10 000,00 грн, незалежно від кількості судових засідань, а також кількості складених та поданих процесуальних документів. Гонорар сплачується клієнтом двома частинами. Перша частина гонорару в розмірі 5 000,00 грн сплачується протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами цього замовлення. Друга частина гонорару сплачується протягом 10 банківських днів після ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва рішення, ухвали про закриття провадження у справі або залишення позовної заяви у справі №755/8403/21 без розгляду. На підставі даного договору, АО «ЕФ ТІ ЛІГАЛ» 28 липня 2021 року видано Ордер серії АА №1125966 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Ярошенком Д.В. (т.1 а.с.101) та 28 жовтня 2021 року видано Ордер серії АА №1152023 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Цверою І.С. (т.1 а.с.146) Оплата клієнтом першої частини гонорару в розмірі 5 000,00 грн підтверджується платіжним дорученням №904 від 29 липня 2021 року та платіжною інструкцією №904 від 29 липня 2021 року (т.1 а.с.100, т.2 а.с.55) Також до заяви відповідача долучено акт 1-1/2023 від 06 лютого 2023 року, підписаний АО «ЕФ ТІ ЛІГАЛ» та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л., згідно якого клієнт прийняв надану виконавцем на підставі замовлення №7/2021 професійну правничу допомогу у справі №755/8403/21, вартість наданої правничої допомоги становить 10 000,00 грн. (т.2 а.с.54) Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18. Відповідачем заяву про долучення доказів витрат на правничу допомогу з додатками направлено на адресу позивача 13 лютого 2023 року, проте позивач не скористалась своїм правом на подання заперечень щодо даної заяви, свого представника до суду не направила. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що не вбачає неспівмірності розміру визначеної відповідачем та АО вартості послуг адвоката зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. При цьому, як зазначалось вище, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу, що прямо випливає з положень ч.1 ст.632 ЦК України. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. При ухваленні додаткового рішення суд також враховує, що в замовленні №7/2021 від 21 липня 2021 року АО «ЕФ ТІ ЛІГАЛ» та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л. обумовили фіксований розмір гонорару в сумі 10 000,00 грн та порядок оплати, за яким перша частина гонорару в розмірі 5 000,00 грн сплачується протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами цього замовлення, друга частина гонорару сплачується протягом 10 банківських днів після ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва рішення. Отже погоджена сторонами договору домовленість містить відкладальну обставину про сплату другої частини гонорару, в даному випадку, протягом 10 банківських днів від 06 лютого 2023 року. Таким чином, на визначену судом дату подання доказів розміру витрат на правничу допомогу, строк оплати другої частини гонорару ще не настав. У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи обґрунтованість заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн в контексті положень ч.5 ст. 137 ЦПК України, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена представником відповідача сума не є надмірною. Враховуючи викладене, а також те, що в задоволені позову відмовлено, а заявлений представником відповідача у відзиві розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, не є завищеним та є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг при складанні відзиву та безпосередньо в підготовчому засіданні, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, підлягає відшкодуванню у сумі 10 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved