Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Заступник прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, в особі Міської ради міста Кропивницького звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати недійсним заповіт № 22 від 18.04.1991 року посвідчений секретарем Виконкому Голиківської сільської ради народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НАС 181847, зареєстроване в реєстрі за № 1042, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Писаковською Ольгою Іванівною, щодо посвідчення та визнання спадкоємцем [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 770867935101, [PERSON] ; визнати недійсним договір дарування серії НМХ 162108, зареєстроване в реєстрі за № 1042, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Новицькою Іриною Олександрівною, щодо безоплатної передачі [PERSON] у власність [PERSON] квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 770867935101; визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] та складається з нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] площею 49,9 кв. м,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 770867935101 та передати квартиру [ADDRESS] площею 49,9 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 770867935101, у власність територіальної громади міста Кропивницького в особі Міської ради міста Кропивницького; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] , на користь територіальної громади міста Кропивницького в особі Міської ради міста Кропивницького нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 770867935101; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Кіровоградської області здійснені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 10 191 грн. В судовому зісіданні прокурор ти позивач позовні вимоги підтримали , прояснивши,що заповіт підроблений на що вказують висновки експертиз і тому визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом і послідуючи заявлені вимоги. Відповідачі позовні вимлоги не визнали та проситла в задоволенні позову відмовити. Треті особи до суду не зявилися прочас розгляду справи повідомлілися заяв чи клопотань не надали. Ухвалою судді від 08 січня 2020 року залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 20.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді від 20.01.2020 року задоволено заяву про забезпечення позову заступника прокурора Кіровоградської області. Відповідно до ухвали суду від 19.10.2020 року клопотання представника [PERSON] про зупинення провадження по справі залишено без розгляду. Ухвалою суду від 18.02.2020 року залучено третьою особою приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Новицьку Ірину Олекасандрівну. Відповідно до постанови Кропивницького апеляційного суду від 17.07.2020 року залишено без змін ухвала кіровського районного суду від 20.01.2020 року. Ухвалою суду від 18.02.2020 року залучено третьою особою Управління комунальної власності Міської ради м. Кропивницького. Ухвалою суду від 31.03.2020 року задоволено клопотання заступника прокурора Кіровоградської області та витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Новицької Ірини Олександрівни копію свідоцтва про спадщину за заповітом серія та номер НАС 181847 від 09.11.2015 року. Відповідно до ухвали суду від 02.08.2021 року в задоволенні клопотання представника [PERSON] про зупинення провадження по справі відмовлено. Ухвалою суду від 01.12.2021 року поновлено строк про продовження строків прийняття заяв про застосування строку позовної давності та витребувано з Кропивницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області оригінал кримінальної справи № 1201512002000932 для огляду та викликано експерта сектору технічного дослідження документів та почерку [PERSON] . Ухвалою суду від18 жовтня 2021 року закрито підготовче засідання. Залухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного. Встановлено, що 21.07.2006 на підставі свідоцтва про право власності № 41385 [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , отримали у спільну часткову приватну власність квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] , загальною площею 49,9 квадратних метрів. Частка власності щодо вказаної квартири у кожного з вказаних громадян складала по 1/2 частині. Речове право власності на вказану квартиру на підставі вказаного свідоцтва зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.08.2006, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 77867935101. Про зазначене свідчать відомості про об`єкт нерухомого майна, які викладені в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.11.2019 року. [PERSON] помер13.06.2007 року, а [INFO] померла [PERSON] . У [PERSON] та [PERSON] був син [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але 25.12.1988 року знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю. Внаслідок смерті [PERSON] в силу положень ст. 1220 ЦК України 13.06.2007 відкрилась спадщина щодо його прав і обов`язків, в тому числі й щодо нерухомого майна 1/2 частки квартири номер [ADDRESS] , що належала йому на підставі свідоцтва про право власності № 41385 від 21.07.2006 року. Право на спадщину будь - якого спадкоємця [PERSON] щодо вказаного нерухомого майна не реєструвалось. Про зазначене теж свідчать відомості, викладені в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.11.2019 року. Пізніше, внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина щодо її прав і обов`язків. Спадщину щодо прав і обов`язків [PERSON] , на підставі заповіту № 22 від 18.04.1991року, посвідченого секретарем Виконкому Голиківської сільської ради народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області, прийняла [PERSON] , [INFO] . Приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І. - 09.11.2015 року, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1061, на бланку серії НАС номер 181847. Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво складається з квартири під номером [ADDRESS] : 1/2 частка якої належала [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло від 21.07.2006 року № 41385 , виданого 03.11.2015 року Кіровоградською міською радою Кіровоградської області за № 1101; 1/2 частка якої належала чоловіку - [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло від 21.07.2006 року № 41385 , виданого 03.11.2015 року Кіровоградською міською радою Кіровоградської області за № 1101 , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Право власності [PERSON] щодо вказаного нерухомого майна - на квартиру номер [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за реєстровим номером 1061, серії та номеру НАС 181847 від 09.11.2015, зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького нотаріального округу Писаковською О.І. 09.11.2015 року, номер запису про право власності 11956880. Крім цього, спадкоємцем [PERSON] четвертої черги за законом вважала себе [PERSON] [INFO] , як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю. В зв`язку із зазначеним [PERSON] зверталась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] у справі № 404/8134/15-ц про визнання недійсним заповіту № 22 від 18.04.1991 року, посвідченого секретарем Виконкому Голиківської сільської ради народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1061 від 09.11.2015 року, виданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І.; визнання в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда 04.11.2016 року у справі № 404/8134/15-ц вказаний позов [PERSON] задоволено частково -встановлено факт, що [PERSON] проживала із [PERSON] , однією сім`єю, починаючи з вересня 2007 року до дня її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] ; визнано недійсним заповіт № 22 від 18.04.1991 року, посвідчений секретарем Виконкому Голиківської сільської ради народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області Савченко С.П.; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1061 від 09.11.2015 року, видане приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І.; визнано за [PERSON] , в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.02.2017року у справі № 404/8134/15-ц рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.11.року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення юридичного факту, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно -відмовлено. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року у справі № 404/8134/15-ц рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року залишено без змін. Викладені рішення судів свідчать про те, що [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON] . Відповідно до вищезазначених рішень судів у справі № 404/8134/15-ц та висновків експерта від 22.12.2015 року № 523, від 29.12.2015року № 528 та від 08.02.2016року № 16, складених за результатами проведених судовим експертом Кіровоградського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України судово - почеркознавчих експертиз на підставі постанови пропризначення судово - почеркознавчої експертизи від 04.02.2016 року слідчого Кіровоградського ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2015 за № 12015120020009932, вбачається наступне: у заповіті, складеному від імені [PERSON] , датованому 18.04.1991року та посвідченому секретарем Голиківської сільської ради народних депутатів Савченко Світланою Петрівною : підпис, розташований у графі «Підпис:» лицевої сторони заповіту виконаний не [PERSON] , а іншою особою, із наслідуванням справжнього підпису [PERSON] ; відтиск круглої печатки «Голиківської сільської ради», розташований у графі «Гербова печатка» зворотної сторони заповіту нанесений не кліше круглої печатки «Голиківської сільської ради», зразки відтисків якої надані для порівняння, а іншим кліше круглої печатки; підпис, розташований у графі «Посада, підпис службової особи секретар виконкому -С.П. Савченко» заповіту виконаний не [PERSON] , а іншою особою, із наслідуванням справжнього підпису [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 541, 543 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на день складання заповіту № 22 від 18.04.1991року, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених, заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Виходячи з викладених норм діючого на час укладання заповіту № 22 від 18.04.1991року законодавства слідує, що заповітом є одностороння угода, яка укладається у письмовій формі та підписується заповідачем особисто і нотаріально посвідчується. Статтею 48 ЦК Української РСР передбачалось, що у разі, якщо угода не відповідає вимогам закону, вона є недійсною. Відповідно до положень ст. ст. 1233, 1234, 1247 ЦК України (від 16.01.2003, в редакції, яка діє на сьогоднішній день) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Тобто й за Цивільним кодексом України заповіт є одностороннім правочином, який здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути підписаний заповідачем особисто. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України. Частиною 4 ст. 207 ЦК України визначено, що у разі якщо фізична особа узв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт № 22 від 18.04.1991, який є розпорядженням про заповідання всього майна [PERSON] на випадок її смерті, вчинено не [PERSON] , оскільки його підписано не нею особисто, а відомості про те, що текст цього заповіту підписано іншою особою за дорученням та у присутності [PERSON] , (оскільки у зв`язку з хворобою або фізичною вадою вона не могла підписати заповіт особисто), відсутні. З викладеного слідує, що [PERSON] не підписувала заповіт № 22 від 18.04.1991року про заповідання всього її майна [PERSON] , як особисто (власноручно), так і за її дорученням іншим громадянином, тому не здійснювала волевиявлення на його укладання. Як наслідок, такий заповіт не відповідає вимогам ст. ст. 541, 543 ЦК Української РСР та ст. ст. 1233, 1234, 1247 ЦК України, а тому [PERSON] не має права на спадкування прав та обов`язків [PERSON] за цим заповітом, а заповіт підлягає визнанню недійсним за позовом заінтересованої особи. Крім цього, права на спадкування прав та обов`язків [PERSON] за законом на загальних підставах [PERSON] теж відсутнє, оскільки не є родичем [PERSON] жодного споріднення та ніколи не проживала зі спадкодавицею однією сім`єю. Відповідно до положень Глави 89 Цивільного кодексу оформлення права на спадщину здійснюється шляхом видачі нотаріусом або уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи те, що приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І., 09.11.2015 року оформлено право [PERSON] на спадщину [PERSON] на підставі заповіту № 22 від 18.04.1991року шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (зареєстрованого в реєстрі за № 1061, на бланку серії НАС номер 181847), а також те, що [PERSON] є особою, яка не мала права на спадкування прав та обов`язків [PERSON] , оскільки остання не здійснювала волевиявлення на вчинення вищевказаного заповіту, тому свідоцтво про право на спадщину від 09.11.2015 року реєстровим № 1061 теж підлягає визнанню недійсним за рішенням суду. Оскільки заповіт є одностороннім правочином, то при визнанні судом його недійсним, з огляду на приписи ч. 3 ст. 216 ЦК України, можуть застосовуватись особливі правові наслідки недійсності такого правочину, які передбачені нормами книги шостої Цивільного кодексу України. В тому числі визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, що передбачено ст. 1301 ЦК України. Відповідно до листа Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області від 23.11.2019 № 4224-14.11-01-11, витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження щодо [PERSON] , та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2015 № 1061 - [PERSON] ( [INFO] , яка померла [INFO] ) була одружена з [PERSON] ( [INFO] , який помер [INFO] ) та мала сина [PERSON] ( [INFO] , який помер [INFO] ). Згідно інформації, яка відображена у Витязі зі Спадкового реєстру № 58784615 від 17.12.2019 року відомості про інші заповіти, здійснені від імені [PERSON] , [INFO] , крім заповіту № 22 від 18.04.1991 року, та про свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відсутні. З інформації Відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького від 11.11.2019 року № 6065 вбачається, що у квартирі за адресою [ADDRESS] по день смерті [PERSON] були зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] - з 16.10.1987 по 10.04.2015 рік; [PERSON] - з 16.10.1987 по 04.07.2007 рік; [PERSON] - з 16.10.1987 по 25.12.1988 рік; [PERSON] ( [INFO] разом) з малолітньою дитиною [PERSON] ( [INFO] )-з 29.09.2006 року по 01.10.2008 рік; [PERSON] ( [INFO] ) - з 29.09.2006 по 18.11.2015 рік. Під час розгляду Апеляційним судом Кіровоградської області апеляційної скарги [PERSON] на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.11.2016 року у справі № 404/8134/15-ц за позовом [PERSON] (яка вважала себе спадкоємицею [PERSON] ) до [PERSON] про визнання недійсним заповіту № 22 від 18.04.1991; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1061 від 09.11.2015; та визнання в порядку спадкування за законом право власності на квартиру, встановлено, що у [PERSON] . Спадкоємці відсутні. До приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини [PERSON] за законом звертались [PERSON] та її донька [PERSON] , як особи, які проживали зі спадкодавицею однією сім`єю. Разом з цим, вказаним особам приватним нотаріусом письмово роз`яснено, що для встановлення на підставі ст. 1265 ЦК України факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини їм необхідно звернутись до суду. До суду з метою встановлення вказаного факту звернулась лише [PERSON] , в позові якої рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області 02.02.2017 у справі № 404/8134/15-ц відмовлено в повному обсязі (вказане рішення суду набрало законної сили). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням судом у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, у [PERSON] , відсутні спадкоємці як за законом, так і за заповітом, окрім як за заповітом № 22 від 18.04.1991, який підлягає визнанню недійсним, а також відсутні особи, які усунені від права на спадкування чи мали б право на спадщину, але не прийняли чи відмовились від її прийняття. Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України (в редакції на час відкриття спадщини [PERSON] та через рік після цієї дати), у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Спадщина [PERSON] відкрилась за місцем її останнього місця проживання в квартирі, яка входить до складу її спадщини та розташована в [ADDRESS] космонавта. В зв`язку з тим, що спадкоємці [PERSON] як за законом, так і за заповітом відсутні та відсутні особи, які усунені від права на спадкування чи мали б право на спадщину, але не прийняли чи відмовились від її прийняття, наявні підстави визнання спадщини на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відумерлою та передачі її у власність територіальної громади міста Кропивницького в особі Міської ради міста Кропивницького, так як перехід спадкового майна у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України є юридичним наслідком судового рішення про визнання спадщини відумерлою. Крім цього, встановлено, що 21.11.2017 [PERSON] на підставі договору дарування, зареєстрованого за № 1042 безоплатно передала у власність квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] , [PERSON] . Щодо твердження відповідача про порушення слідчим порядку отримання квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги, які покладено в основу висновку почеркознавчої експертизи, оскільки вказане здійснено без проведення виїмки вказаних документів на підставі ухвали суду то отримання вищевказаних вільних зразків підпису [PERSON] для проведення судово-почеркознавчої експертизи теж могло відбутись шляхом добровільного їх надання слідчому на його вимогу, складену на підставі положень ч. 2 ст. 93 КПК України. Тому при такому способі отримання вказаних зразків слідчий діяв виключно в рамках, визначених законом. Також відповідач у додаткових поясненнях зазначає про відсутність відомостей, що вказані квитанції заповнювались саме [PERSON] , так як разом з нею на той час були зареєстровані інші особи. Разом з цим, у висновку експерта від 08.02.2016 № 16 вказано, що для проведення судово-почеркознавчої експертизи по підпису [PERSON] , поставленого в заповіті від 18.04.1991, надано вільні зразки підпису [PERSON] , виконані у:квитанціях по оплаті Кіровоградтелеком за жовтень-листопад 1998 року, за лютий, квітень, травень, липень, серпень 1999 року;розрахунковій книжці за природний газ за лютий-грудень 2000 року, січень - грудень 2001 року, січень 2002 року;розрахунковій книжці по оплаті за комунальні послуги за 2000 - 2002 рік, 2007- 2009 роки;розрахунковій книжці по оплаті за воду та скид стоків за 2005 - 2006 роки. Експертиментальні зразки підпису [PERSON] відсутні у зв`язку зі смертю останньої. З інформації Відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького від 11.11.2019 № 6065 вбачається, що в квартирі за адресою [ADDRESS] у період з 1998 по 2006 роки (за той період коли були складені квитанції та розрахункові книжки, які досліджувались еспертом) були зареєстровані громадяни [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, в експертному висновку від 08.02.2016 № 16 (сторінка 5) зазначено, що при порівнянні досліджуваного підпису, виконаного у заповіті, з вільними зразками підпису у квитанціях та розрахункових книжках, встановлено ознаки стійких, суттєвих розбіжностей, що свідчить про те, що досліджуваний підпис у заповіті виконаний не Д`яконовою IX, а іншою особою. Також, встановлено й співпадаючі ознаки у досліджуваному підписі, виконаному у заповіті, та у вільних зразках підписів, які є мало характерними, несуттєвими, що пояснює виконання досліджуваного підпису із наслідуванням справжнього підпису [PERSON] , виконаному у квитанціях та розрахункових книжках. Отже, вищевказані документи в сукупності свідчать про те, що підпис у заповіті иконаний не тією особою, якою виконано підписи у вищевказаних квитанціях та озрахункових книжках, разом з цим, підпис у заповіті виконаний з наслідуванням тідпису, виконаного у квитанціях та розрахункових книжках, тобто та особа, яка підписала заповіт намагалась відтворити оригінал підпису, виконаного у квитанціях й розрахункових книжках. Крім цього, враховуючи той факт, що у період коли заповнювались вказані квитанції та розрахункові книжки у квартирі проживали та були зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON] , тому крім вказаних осіб інші не могли складати та підписувати такі документи. Більше того, вказаний висновок експерта свідчить про те, що квитанції та розрахункові книжки заповнювала та підписувала лише одна особа, а та особа, яка підписувала заповіт, наслідувала (підробляла) підпис попередньої. Тобто у заповіті де начеб-то виконаний підпис [PERSON] , фактично стоїть підпис особи, яка намагалась відтворити оригінал підпису, виконаного у квитанціях та розрахункових книжках, який могла здійснювати лише [PERSON] . Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.Суд оцінює достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Статтею 80 ГПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При оцінці висновку експерта від 08.02.2016 № 16 в сукупності з іншими доказами у справі № 404/9166/19, зокрема й з висновками експерта№ 523 від 22.12.2015 року та № 528 від 29.12.2015 року, можливо встановити достатність доказів того, що в спірному заповіті підпис [PERSON] виконано з наслідуванням підписів, виконаних у квитанціях та розрахункових книжках підписаних [PERSON] ; підпис від імені секретаря виконкому Голиківської сільської ради Савченко С.П., у спірному заповіті виконано не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] ; відтиск круглої печатки Голиківської сільської ради поставлений у спірному заповіті нанесений не кліше круглої печатки Голиківської сільської ради. Крім цього, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 та у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 752/21411/17 висновок експерта, підготовлений у рамках кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, містить інформацію щодо предмету доказування у цивільному провадженні, якщо експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відповідає положенням ст. 102 ЦПК України та є належним і допустимим доказом. Зазначене свідчить про те, що наявні достатні докази того, що заповіт№ 22 від 18.04.1991 підписано, тобто вчинено не [PERSON] , особа, яка начебто нотаріально посвідчила вказаний заповіт його не підписувала, тобто не встановлювала наміри [PERSON] на вчинення заповіту, а отже [PERSON] волевиявлення на укладання вказаного заповіту не здійснювалось, як і не здійснювалось його нотаріальне посвідчення. Доводи [PERSON] про порушення права на захист у кримінальному провадженні, позбавлення її можливості ставити на вирішення експерта питання, оскаржувати висновки експерта, заявляти відвід експертній установі (оскільки експерт і слідчий перебували у службовій залежності - їх очолював один керівник), безпідставні, оскільки, частиною 2 статті 7 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого, в тому числі й права на захист. Враховуючи те, що у кримінальному провадженні 12015120020009932 від 17.10.2015 року, в якому проводились вищевказані експертизи, [PERSON] не була ні підозрюваною, ні обвинуваченою, ані потерпілою, тому її права на захист у вказаному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не могли бути порушені. Відповідно до ч. 2 ст. 69 КПК України не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого. У висновках експерта №523 від 22.12.2015 року , №528 від 29.12.2015року , та № 16 від 08.02.2016року зазначено, що експертизу проведено судовим експертом технічного дослідження документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Кіровоградського НДЕКЦ МВС України. Відповідно до Положення про Кіровоградський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України (далі - НДЕКЦ) - це державна спеціалізована установа судової експертизи, яка є територіальним підрозділом Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України та належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України. НДЕКЦ очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади державним секретарем Міністерства внутрішніх справ. Досудове розслідування у кримінальному провадженні 12015120020009932 та призначення проведення вказаних експертиз здійснювала слідчий Кіровоградського ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області. Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Крім цього, згідно з ст. 39 КПК України досудове розслідування організовує керівник органу досудового розслідування. З викладених норм слідує, що експерт, який проводив експертизи, безпосередньо підпорядковується директору Кіровоградського НДЕКЦ МВС України, який в свою чергу призначається та звільняється з посади державним секретарем Міністерства внутрішніх справ. Слідчий під час здійснення досудового розслідування є самостійним та зобов`язаний виконувати лише письмові вказівки прокурора та керівника органу досудового розслідування. А тому, експерт, що проводив вищевказані експертні дослідження, та слідчий у кримінальному провадженні 12015120020009932 не залежали один від одного, при цьому їх службову діяльність очолювали різні керівники. Статтею 8 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальною таємницею є сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу. Вільні зразки підпису [PERSON] та відтиски печатки Голиківської сільської ради, які вказаною сільською радою надано добровільно слідчому для проведення вищевказаних експертиз, не є нотаріальною таємницею, оскільки не містять відомостей, отриманих під час вчинення відповідної нотаріальної дії чи під час звернення до особи, яка проводила нотаріальні дії, заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки. А тому, при отриманні та наданні вказаних зразків вимоги ч. 6 ст. 163 КПК України не порушено, а отримані зразки є допустимими доказами. Також, відповідачем зазначається про незаконність витребування майна у [PERSON] , як добросовісного набувача, оскільки на час укладання договору дарування між [PERSON] та [PERSON] , жодних спорів щодо спірної квартири не було, жодна із сторін договору дарування не знала та не могла знати про майбутні спори, прокурору, що здійснює прокурорський нагляд ще з 2015 року відомо про наявність експертиз та про кримінальне провадження, міська рада є власником спірної квартири, прокуратурою не доведено факт відсутності адкоємців [PERSON] . Твердження відповідача про відсутність спорів відносно спірної квартири на момент укладання договору дарування не відповідає дійсності. Зокрема, договір дарування спірної квартири від 21.11.2017 року укладено після звернення Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького з позовом до суду у справі №404/7279/17, про що свідчать дані штампу вхідної кореспонденції Кіровського районного суду міста Кіровограда, відтиск якого проставлено на копії позовної заяви у цій справі (копії яких додані до позову у справі № 404/9166/19). Факт надходження до Кіровського районного суду будь - якої позовної заяви, в тому числі позову Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького у справі № 404/7279/17, та відомості щодо відповідачів і предмету кожного позову, який надійшов до суду є загальнодоступною інформацією, оскільки вона оприлюднюється на веб-сайті. Враховуючи викладене, [PERSON] було відомо про факт надходження до Кіровського районного суду міста Кіровограда позовної заяви Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького у справі № 404/7279/17 з 15.11.2017, відповідачем за якою була [PERSON] . Вимогу про витребування такого майна від [PERSON] за позовом у справі №404/916/19 пред`явлена на підставі ч. 3 ст. 388 ЦК України, де зазначено, що власник має право витребувати майно від добросовісного набувача у всіх випадках. Індивідуальний та надмірний тягар у випадку задоволення судом такої позовної вимоги у вказаній справі [PERSON] не понесе, оскільки жодних витрат при набутті спірного майна у власність за безвідплатним договором дарування вона не понесла. Кропивницьку міську раду позбавлено можливості набуття права власності на спірну квартиру через інститут відумерлості спадщини внаслідок протиправних дій [PERSON] . Разом з цим, відповідно до положень ст. 1277 ЦК України жодна інша особа, крім територіальної громади в особі Кропивницької міської ради, не має законних прав набуття права власності на вказане майно. Щодо заяви про застосування стоку давності пред`явлення позовних вимог то суд находить, що строки давності не порушені, оскільки прокуратурою Кіровоградської області про факт відсутності у [PERSON] спадкоємців за заповітом і за законом, наявності у спадщині вказаної особи ознак відумерлості, в тому числі щодо квартири, яка розташована у [ADDRESS] , та про наявність порушень інтересів держави стало відомо під час вивчення у вересні 2019 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10.06.2019 року та ухвали Кропивницького апеляційного суду від 11.09.2019 у справі № 404/7279/17, які розміщені в загальному доступі на веб -сайті та з інформації і документів, які надані Міською радою міста Кропивницького на запит прокуратури області № 4914/17-05-24 від 03.10.2019 року № 4914/17-05-24. Тому строки пред`явлення позову не порушені. Доводи представника [PERSON] про те, що не витребувана спадкова справа і таким чином не з`ясований круг спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] безпідставні оскільки пройшов тривалий час післі їх смерті, а крім того при розгляді справи за позовом [PERSON] був з`ясований круг спадкоємців. Прийняття рішення по вказаній справі стосується лише прав [PERSON] та [PERSON] . Статтями 387, 388 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Враховуючи те, що квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] набута [PERSON] безвідплатно за договором дарування від [PERSON] , яка не мала права його відчужувати з вищевикладених підстав, тому Міська рада міста Кропивницького, як особа яка має набути права власності на це майно на підставі ст. 1277 ЦК України та є єдиним можливим власником цього майна, відповідно до положень ч. 3 ст. 388 ЦК України має право витребувати його від [PERSON] у всіх випадках. Міській раді міста Кропивницького про факт наявності ознак у спадщині [PERSON] відумерлості стало відомо зі звернення [PERSON] , яке надійшло до міської ради 12.09.2017 року. Міська рада міста Кропивницького відповідно до ст. 29 Статуту територіальної громади міста Кропивницького, затвердженого рішенням Міської ради міста Кропивницького від 31.01.2019 № 2203 (далі - Статут), є представницьким органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Також, ч. 5 ст. 41 Статуту визначено, що територіальна громада міста Кропивницького, в особі міської ради, від імені та в інтересах територіальної громади відповідно до закону здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Враховуючи викладене, відповідно до положень ч. З ст. 1277 ЦК України (в редакції на день виникнення у Міської ради міста Кропивницького обов`язку по зверненню до суду із заявою про визнання спадщини [PERSON] відумерлою) спадщина відкрита у місті Кропивницькому (на вказану дату), визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади міста Кропивницького, представницьким органом якої є Міська рада міста Кропивницького. Як наслідок, протиправним набуттям права власності у порядку спадкування на нерухоме майно при відсутності у спадкодавця спадкоємців за заповітом і за законом, безпосередньо порушуються інтереси держави в особі саме Міської ради міста Кропивницького, оскільки лише вказаний орган місцевого самоврядування має право набувати нерухоме майно у власність шляхом визнання спадщини відумерлою. На підставі викладеного суд задовольняє позов в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України , оскільки суд задовольнив позов ,тому суд стягує з відповідачів [PERSON] , [PERSON] судовий збір в сумі з кожної по 5 095,50 грн. на користь прокуратури Кіровоградської області. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 256, 267 ст. 525, 526, 536, 546, 634,1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved