Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення. Позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/2180/3/16533 про надання [PERSON] кредиту в сумі 45 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 29 травня 2018 року (включно), зі сплатою 14,50 % річних. В подальшому, 09.12.2013 року між ПУАТ «ФІДОБАНК», що є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Фідокомбанк», яке раніше мало назву - АТ «ЕрстеБанк», та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, 30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - [PERSON] та поручителем, фізичною особою - [PERSON] було укладено Договір поруки №014/2180/3/16533 ПФО. Також позивачка зазначає, що 19.12.2017 року між ПУАТ «ФІДОБАНК» та нею, [PERSON] , за результатами відкритих електронних торгів (аукціону) від 28.11.2017 року було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником [PERSON] , договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] , договором іпотеки № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим №2263, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем [PERSON] . Крім того, позивачка вказує, що при укладенні Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року, Банком їй було передано оригінали Кредитного договору №014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року разом з Додатковою угодою № 2 від 09.12.2013 року до Кредитного договору №014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, Договору поруки №014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, Договору іпотеки №014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим №2263. Про заміну первісного кредитора у зобов`язанні з ПУАТ «ФІДОБАНК» на неї, [PERSON] , в порядку ч.2 ст.516 ЦК України, боржник [PERSON] , фінансовий поручитель [PERSON] були письмово повідомлені листами від 22.12.2017 року, однак жодних дій, спрямованих на погашення існуючої заборгованості відповідачі не вчинили. Додатково у позові [PERSON] посилається на те, що 27.02.2018 року нею було складено та направлено [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням письмову заяву-вимогу про усунення порушення зобов`язань за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яка містила відомості про прострочену заборгованість по поверненню кредиту, вимогу про усунення порушення зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний нею на власний розсуд, у разі невиконання законних вимог нового кредитора. Вказана вимога була отримана [PERSON] 12.03.2018 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 6900207443185, однак останній жодних дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості не вчинив. Враховуючи викладене позивачка вважає, що її права, як кредитора, порушені відповідачами та вони підлягають відновленню, у зв`язку із чим просить суд позов задовольнити. Відповідно до змісту первісних позовних вимог [PERSON] , до відповідачів [PERSON] та [PERSON] були заявлені такі вимоги: стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] солідарно 185 920 грн. 75 коп. - суму невиконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року; усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власності шляхом позбавлення [PERSON] та членів його сім`ї права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , і вичленення цих осіб. Судові витрати покласти на відповідачів солідарно. 20.09.2021 року позивачем було подано заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог (том 2 а.с.23-28). На підставі уточнених позовних вимог залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (том 2 а.с.159). 17.01.2022 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог (том 2 а.с.188-189). 15.08.2022 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог та залишення частини позовних вимог без розгляду (том 2 а.с.214-217). Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2022 року у справі № 333/7357/20 позов [PERSON] в частині вимог до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення його права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] залишено без розгляду (том 2 а.с.223). За остаточними позовними вимогами позивачка просить стягнути солідарно з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] суму невиконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року у розмірі 818 154,71 грн., з яких: заборгованість за кредитними коштами - 740 576,80 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 77 577,91 грн., судові витрати по справі покласти на відповідачів (том 2 а.с.214-217). У судове засідання позивачка не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала до суду заяву в якій просила суд проводити розгляд справи за її та її представника відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, представника позивача, відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/2180/3/16533 про надання позичальнику [PERSON] кредиту в сумі 45 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 29 травня 2018 року (включно), зі сплатою 14,50 % річних. В подальшому, 09.12.2013 року між ПУАТ «ФІДОБАНК», що є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Фідокомбанк», яке раніше мало назву - АТ «ЕрстеБанк», та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору (том 1 а.с.15-18). У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено Договір іпотеки № 014/2180/3/16533, посвідчений 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим № 2263, відповідно до пункту 1.2. якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, загальною площею 52,34 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 29.10.1993 року за реєстровим № 1-2849, право власності на яку зареєстроване за Іпотекодавцем в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 21.04.2008 року за №18595687, реєстраційний номер предмету іпотеки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23013797 (том 1 а.с.19-21). Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, 30 травня 2008 року між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/2180/3/16533 ПФО (том 1 а.с.22-23). На підставі рішення Правління Національного банку України від 20.05.2016 року № 8 «Про віднесення ПУАТ «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних», 20.05.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 18 липня 2016 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Національний банк України прийняв рішення № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК». На підставі цього рішення виконавчою дирекцією Фонду 19 липня 2016 року прийнято рішення № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК». 24.07.2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3150 «Про затвердження умов продажу активів ПУАТ «ФІДОБАНК», яким визначено активи банку, що ліквідується та підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні), а саме права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, зокрема з [PERSON] за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року із визначеною заборгованістю за кредитом станом на 01.06.017 року у розмірі 789 608, 71 грн., оціночною вартістю цього активу станом на 01.11.2016 року - 270 932,93 грн. (без ПДВ), початковою ціною, що затверджена виконавчою дирекцією Фонду - 789 608, 71 грн. (без ПДВ) та початковою ціною реалізації - 789 608, 71 грн. (без ПДВ). 19.12.2017 року між ПУАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] , за результатами відкритих електронних торгів (аукціону) від 28.11.2017 року укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за наступними договорами: Кредитний договір № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - [PERSON] ; Договір поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - [PERSON] та поручителем, фізичною особою - [PERSON] ; Договір іпотеки № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим № 2263, з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем, фізичною особою - [PERSON] (том 1 а.с.25-27). Отже, укладення 19.12.2017 року між ПУАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] . Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги свідчить про заміну кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором, договором поруки та іпотечним договором на підставі пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України. Зазначене свідчить про наявність підстав послідовного процесуального правонаступництва у спірних правовідносинах - подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 року у справі № 910/12525/20. Про заміну первісного кредитора у зобов`язанні з ПУАТ «ФІДОБАНК» на [PERSON] боржник [PERSON] , фінансовий поручитель [PERSON] були письмово повідомлені листами від 22.12.2017 р., що підтверджується наявними у справі доказами (том 1 а.с.29-31). Оскільки, [PERSON] як боржник та [PERSON] як поручитель узятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року належним чином не виконали, виникла заборгованість зі сплати кредитних коштів, яка станом на 19 грудня 2017 року становила 818 154,71 грн., з яких: заборгованість за кредитними коштами - 740 576,80 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 77 577,91 грн. (том 1 а.с.32). 27.02.2018 року [PERSON] , було складено та направлено [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням письмову заяву-вимогу про усунення порушення зобов`язань за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яка містила відомості про прострочену заборгованість по поверненню кредиту, вимогу про усунення порушення зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний [PERSON] на власний розсуд, у разі невиконання законних вимог нового кредитора. Вказана вимога була отримана [PERSON] 12.03.2018 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 6900207443185, яке міститься у матеріалах справи (том 1 а.с.34-35). У наступному, Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат», 12 березня 2018 року було передано [PERSON] , за адресою проживання: [ADDRESS] , відповідну заяву [PERSON] , що вбачається із Свідоцтва про передачу заяви-вимоги приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 633 (том 1 а.с.36-38). У зв`язку із невиконанням [PERSON] заяви-вимоги про усунення порушення зобов`язань за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, в квітні 2018 року [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки - квартиру загальною площею 52,34 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі якої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. було прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на зазначену вище квартиру за [PERSON] , з відкриттям розділу № 40698231 від 18.04.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заведенням реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (том 1 а.с.56). Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна - двокімнатної квартири, загальною площею 52,34 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складеного ТОВ «Метр-Експерт Плюс» - вартість вказаного нерухомого майна на момент звернення [PERSON] стягнення на предмет іпотеки становила 632 234,00 грн. (том 1 а.с.39-55). Таким чином, з огляду на те, що загальна сума заборгованості становить 818 154, грн. 71 коп., а вартість майна, на яке було звернуто стягнення в якості способу задоволення вимог кредитора становить 632 234 грн. 00 коп., позивачка при зверненні із первісними позовними вимогами дійшла до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за собою права власності на вищевказану квартиру у повному обсязі не задовольняє відступлені їй Банком вимоги до позичальника та поручителя. А отже, сума непогашених зобов`язань відповідачів перед позивачем становила 185 920 грн. 71 коп. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 15.06.2022 року у справі № 333/2304/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна, про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40698231 від 18.04.2018 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] ., право власності на яку було зареєстровано за [PERSON] . Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2021 року у справі № 333/2304/18 набрало законної сили 15.06.2022 року. Таким чином, у зв`язку із скасуванням рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2021 року у справі № 333/2304/18 рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40698231 від 18.04.2018 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] . за позивачем [PERSON] , зважаючи на те, що погашення частини кредитного боргу за рахунок предмету іпотеки не відбулося, остання набула права вимагати належного виконання [PERSON] та [PERSON] своїх невиконаних зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року в повному обсязі - на суму 818 154,71 грн., з яких: заборгованість за кредитними коштами - 740 576,80 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 77 577,91 грн. За змістом частин 1 та 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Кредитні відносини між [PERSON] та ПУАТ «ФІДОБАНК» виникли на підставі Кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року з наступними змінами та доповненнями, відповідно до п. 1.1. якого, Кредитор на положеннях та на умовах цього договору, надає позичальнику кредит в сумі 45000 доларів США, за строком користування кредитними коштами до 29 травня2018 року (включно), із сплатою 14,50 відсотків річних. Зобов`язальні правовідносини між [PERSON] та ПУАТ «ФІДОБАНК» виникли з укладенням Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, згідно з п.1.2. якого, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій неустойки (пені, шрафи). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 серпня 2020 року у справі №490/4123/16-ц прийшов до висновку, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Так, Кредитний договір № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року та Договір поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року недійсними не визнано, а згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, встановлена ст.204 ЦК України презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню - такого правого висновку дійшов Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.01.2023 року у справі № 438/1611/15-ц. Нормами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст.525 ЦК України). Так, з виписок з рахунків обліку заборгованості [PERSON] по Кредитному договору № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року вбачається, що, у порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором та приписів ст.1049 Цивільного кодексу України, [PERSON] кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Висновком експерта №6, складеного 24.03.2021 року судовим експертом з економічних питань Ліхтіною Лілією Раїсівною за наслідками проведення судової економічної експертизи по справі № 333/2304/18 з питання визначення кредитної заборгованості [PERSON] по Кредитному договору № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року, документально підтверджується сума заборгованості за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року по рахунках [PERSON] , відкритих ПУАТ «ФІДОБАНК» для обслуговування кредитного договору станом на 19.12.2017 року (дату укладення Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги) в сумі 818154,71 грн., яка складається: з заборгованості за тілом кредиту (основного боргу) - 740 576,80 грн. та нарахованих відсотків у розмірі - 77 577,91 грн.; документально підтверджується зміна валюти зобов`язання [PERSON] за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30.05.2008 року з доларів США на українську гривню (конвертація) станом на 22.12.2015 року по курсу 2351,8182 грн. за 100 доларів США (том 2 а.с.29-31). При цьому, доказів, які б підтверджували оплату відповідачами заборгованості перед Банком, Фондом або новим кредитором [PERSON] , чи спростовували нараховану Банком заборгованість відповідачів, останні до суду не надали. З введенням тимчасової адміністрації, а у подальшому - процедури ліквідації, ПУАТ «ФІДОБАНК» запроваджено особливий режим діяльності банківської установи. Згідно з п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (який є спеціальним законом у цих правовідносинах) ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені наслідки початку процедури ліквідації банку з дня початку процедури його ліквідації. Так, відповідно до п.4-1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Тобто, норма п.4-1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосується лише депозитних рахунків клієнтів банку. Отже, нормами чинного законодавства не передбачено припинення кредитних зобов`язань боржника перед банком у випадку початку процедури його ліквідації. Оскільки Кредитний договір № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року, укладений між ПУАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] , є дійсним, то відповідно до умов договору Банком здійснено нарахування відсотків та штрафних санкцій. Крім цього, на момент укладення Кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року Банк - ВАТ «ЕрстеБанк», правонаступником всіх прав якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», мав відповідну банківську ліцензію, яка була відкликана рішенням Національного банку України 18.07.2016 року № 142-рш. Таким чином, чинне законодавство України не передбачає такої підстави для припинення кредитного договору й втрати кредитором права вимоги за таким кредитним договором до боржника, як відкликання банківської ліцензії у банка - кредитора та виключення його з Державного реєстру банків. Наявність чи відсутність ліцензії у ПУАТ «ФІДОБАНК» на момент розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, які склались на підставі Кредитного договору та не звільняє боржників від виконання своїх зобов`язань перед Банком чи Новим кредитором. За змістом ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. Відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи у касаційному порядку справу №925/698/16, у постанові від 10.12.2019 року зазначила, що предметом спору у цій судовій справі не є відкликання банківської ліцензії відповідного банку. Наявність прав цього банку щодо зобов`язань його боржників по кредитному договору та договору поруки не залежить від наявності в нього банківської ліцензії, оскільки остання є лише однією з умов здійснення банківської діяльності, а не реалізації прав та обов`язків, набутих у результаті цієї діяльності. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.10.2022 року у справі №902/538/16 зазначено, що банківським законодавством передбачена послідовність процедур для випадку відкликання банківської ліцензії. Відсутність банківської ліцензії припиняє банківську діяльність банку але не припиняє сам банк з його існуючими правами та обов`язками, які виникли в результаті банківської діяльності до відкликання банківської ліцензії . Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 року у справі №913/549/17 і від 11.03.2020 року у справі № 905/1342/17. Отже, враховуючи викладене, ПУАТ «ФІДОБАНК» мав повне право на нарахування заборгованості, в тому числі пені та процентів за Кредитним договором за відсутності банківської ліцензії, оскільки її наявність надає право такій юридичній особі здійснювати саме банківську діяльність, зокрема, право на видачу кредитних коштів, а не на облік та стягнення вже виданих кредитних коштів. У відзиві на позовну заяву [PERSON] посилається на те, що за Договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року не були передані права вимоги за договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником [PERSON] і поручителем [PERSON] , а, враховуючи те, що цей договір поруки є похідним від кредитного договору, тому від обсягу переданих прав вимог залежать обов`язки позичальника щодо розміру/обсягу та порядку погашення цих вимог (том 1 а.с.116-124). Суд критично оцінює наведені доводи відповідача виходячи з такого. Відповідно до п.2.1. Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредиторові ( [PERSON] ) належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, поручителів, іпотекодавців, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитним договором, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, у Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року зазначено, що за цим договором відступається право вимоги: за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - [PERSON] , позичальник - [PERSON] ; за Договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником, фізичною особою - [PERSON] та поручителем, фізичною особою - [PERSON] , поручитель - фізична особа [PERSON] ; за Договором іпотеки № 014/2180/3/16533від 30 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. за реєстровим № 2263, з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, укладений між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем, фізичною особою - [PERSON] , іпотекодавець - [PERSON] . Матеріали справи містять копію Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, за яким поручителем є фізична особа громадянка України [PERSON] . Пунктом 1.2 Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року встановлено, що поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій неустойки (пені, штрафів), а також зобов`язань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором. Згідно п.1.3 Договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, сторони договору встановили, що зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цих договором та вказаним в п 1.2 кредитного договору - не потребують. Разом із цим, доказів на підтвердження існування ще одного аналогічного договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеного ВАТ «ЕрстеБанк» з іншим поручителем [PERSON] , про який зазначає [PERSON] у відзиві, стороною відповідача не було надано суду. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом частин 1 та 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення коштів, уточнивши позовні вимоги та коло відповідачів в процесі розгляду справи, [PERSON] просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON] і [PERSON] суму невиконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року у розмірі 818 154,71 грн. Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, у Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором № 014/2180/3/16533 від 30 травня 2008 року складає 818 154,71 грн. Частиною першою ст.543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.6 та ч.7 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Таким чином, оскільки відповідачем не надано доказів щодо існування ще одного договору поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «ЕрстеБанк» та позичальником [PERSON] і поручителем [PERSON] , та враховуючи те, що за Договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.12.2017 року відступлено право вимоги саме до поручителя [PERSON] за договором поруки № 014/2180/3/16533 ПФО від 30 травня 2008 року, а тому твердження відповідача [PERSON] про збільшення зобов`язань позичальника щодо розміру/обсягу та порядку їх погашення є необґрунтованими, та такими що не приймаються судом до уваги. Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 818 154,71 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідачем понесені витрати зі сплати судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 3540,81 грн. (том 1 а.с.13), і витрати зі сплати судового збору при поданні заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 4640,74 грн. (том 2 а.с.231), а разом у розмірі 8181,55 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів.

Outcome: approved