Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Таран О.В. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 квітня 2017 року Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №399 від 22 квітня 2017 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем, спільних дітей від шлюбу сторони не мають. За час перебування у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї, з травня 2021 року не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Шлюб носить виключно формальний характер, примирення між сторонами неможливе. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 29 квітня 2022 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27 січня 2023 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову, в якій він вказав, що визнає позовну заяву в повному обсязі та просить розірвати шлюб між ним та позивачкою. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №399 від 22 квітня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 2018 року Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Дітей від шлюбу сторони не мають. Представник позивача, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначив, що за час перебування у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї, з травня 2021 року вони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Шлюб носить виключно формальний характер, примирення між сторонами неможливе. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача та відповідача, який визнав позовні вимоги, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved