Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

18 листопада 202 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку загальною площею 154,2 м.кв, житловою площею 70,9 м.кв., стайні площею 22,0 м.кв., стодоли 19,1 м.кв., убиральні площею 1,0 м.кв., сараю 8,7 м.кв., навісу площею 8,9 м.кв., криниці площею 4.0 м/п., огорожі №2 площею 34,1 м.кв., огорожі №3 площею 101,5 м.кв., огорожі №4 площею 173,8 м.кв., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] , померлому [INFO] . Заявлені вимоги позивачі обґрунтовує тим, що [INFO] помер їхній чоловік та батько [PERSON] . За життя останньому належало домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , однак за життя належним чином право власності покійний [PERSON] не оформив. Вказують, що являється єдиними спадкоємицами за законом на майно чоловіка та батька, яке належало йому за життя, оскільки проживали та були зареєстровані на момент смерті [PERSON] .. Вони (позивачі) є спадкоємицями за законом на майно покійного, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 31.10.2022 року приватний нотаріус Острогляд Я.В. видала на ім`я позивачів свідоцтво про право власності на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, прощею 0,14 га, кадастровий номер 2620484801:01:001:0090, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований [ADDRESS] , їм відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Інших спадкоємців, які б претендували на зазначену частку в домоволодінні, що знаходиться в [ADDRESS] , немає. Крім того, саме вони здійснюють догляд за будинком, оплачують комунальні послуги. З огляду на викладене вище, вони змушені звертатися до суду за захистом своїх прав та доводити право на успадковане майно у судовому порядку. Просять позов задовольнити. Представник, позивачів надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Представник відповідача Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, у поданій заяві зазначив, що вимоги позову визнає та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнає, підстав для відмови у прийнятті визнання позову судом не встановлено, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] в м. Париж Французька Республіка помер [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України в день його смерті відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта, до складу домоволодіння, розташованого [ADDRESS] входять: житловий будинок позначений літерою А, стайня позначена літерою Б площею 22,0 м.кв., стодола позначена літерою В, площею 19,1 м.кв., убиральня позначена літерою Г, площею 1,0 м.кв., сарай позначений літерою Д, площею 8,7 м.кв., навіс позначений літерою Е, площею 8,9 м.кв., криниця №1 площею 4.0 м/п., огорожа №2 площею 34,1 м.кв., огорожа №3 площею 101,5 м.кв., огорожа №4 площею 173,8 м.кв. (а.с.14-17). Позивачка [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.7) є дружиною померлого [PERSON] та, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом. Позивачка [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8) є донькою померлого [PERSON] та, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом. З довідки №83/08-57 від 10 серпня 2022 року, виданої старостою с. Манява Солотвинської селищної ради, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав у будинку за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] , у Манявському сторостинському окрузі не посвідчувався (а.с.9). Отже [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт №90 від 10.04.2008 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на ім`я [PERSON] , останньому дозволено виконання будівельних робіт з перебудови індивідуального житлового будинку, розташованого [ADDRESS] . Згідно з рішенням виконавчого комітету Манявської сільської ради від 11.11.2005 року, [PERSON] надано дозвіл на перебудову індивідуального житлового будинку із господарськими спорудами на старому садибному місці, розташованому [ADDRESS] . З метою оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Острогляд Я.В., зареєстрована спадкова справа №141/2022 (а.с.10). 31.10.2022 року приватний нотаріус Острогляд Я.В. видала на ім`я [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право власності на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, прощею 0,14 га, кадастровий номер 2620484801:01:001:0090, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] (а.с.11). Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Острогляд Я.В.. №391/02-31 від 03 листопада 2022 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно (житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ), оскільки за життя [PERSON] , не виготовив правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно (а.с.13). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У положенні п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зважаючи на встановлені судом обставини, єдиним способом реалізації позивачами своїх спадкових прав після смерті спадкодавця є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, постановою по справі №523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Отже, право на спадщину спадкоємця, який не здійснив держреєстрацію права, входить до складу спадщини після його смерті. Таким чином, позивачі, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважають такими, що прийняли спадщину та суд визнає за позивачами право на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів, оскільки нерухоме майно (житловий будинок) входить до складу спадщини після смерті спадкодавця. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично та юридично, оскільки їхня воля, як спадкоємиць за законом, була виражена у подачі ними заяви про прийняття спадщини (а.с.37,46). Таким чином, позивачі [PERSON] та [PERSON] правомірно, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] , померлого [INFO] , набули у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно, їхнє право власності на зазначене домоволодіння слід визнати в судовому порядку. На підставі викладеного, ст. 328,392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved