Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

08.11.2022 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. \~Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.07.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13-16). Згідно документів на підставі який було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 09.07.2014 року приватним нотарусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєловою О.С., за реєстровим № 3109 вбачається, що [PERSON] подавав заяву в якій повідомив, що йому відомо про купівлю його дружиною [PERSON] квартири [ADDRESS] за особисті грошові кошти, що були набуті останньою згідно договору про пожертву, посвідченого 09.07.2014 [PERSON] , приватним нотарусом Чернігівського міського нотаріального округу, за реєстровим номером №3107 (а.с. 56). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.9). У відповідності до довідки Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 5790 від 26.10.2022 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач, її неповнолітні діти - [PERSON] , [PERSON] , та колишній чоловік [PERSON] (а.с.10). Згідно акту про фактично проживаючих осіб від 02.11.2022 року, вбачається, що відповідач в кв. [ADDRESS] з вересня 2021 року фактично не проживає (а.с.11). На момент пред`явлення позову відповідач лишається зареєстрованим у належній позивач квартирі. Втім, всі витрати, пов`язані з утриманням майна, несе позивач, зокрема, оплачує за відповідача комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Оскільки інше не встановлено чинним законом, договором, на підставі якого встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням. Відповідно до п.1\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved