Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

06 лютого 2021 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11 березня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 382. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрачені почуття любові та поваги. Подружні стосунки припинені давно, сторони мешкають окремо, позивач зазначає, що дитина проживає разом із нею в Сполучених штатах Америки, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була вимушена звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно супровідного листа Солом`янського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року, справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 27.09.2022 року. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 року для розгляду вказаної справи було визначено головуючого суддю Рубіжного С.О. 29.09.2022 судом було зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання. Відповідно до отриманої довідки від 19.10.2022 року, відповідач[PERSON] станом на 13.10.2022 року зареєстрованим не значиться. За інформацією Державної міграційної служби України останнє місце реєстрації [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи в її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява в якій позивач визнає вимоги щодо розірвання шлюбу та не заперечує проти винесення відповідного рішення. Однак наголошує на тому, що відповідач не визнає вимоги в частині стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 11 березня 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 382, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). [INFO] у подружжя народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується копією сертифікату про народження № 146-206-008760, виданого 22 березня 2016 року (а.с. 8, 11). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Позивача, згідно вказаних даних та поданих документів проживає разом з дитиною в Сполучених штатах Америки. Відповідач проживає в м . Києві. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу відповідають вимогам закону, а тому підлягають задоволенню. Також, позивач просила суд стягнути з відповідача на її корить судові витрати. Попередній розрахунок судових витрат позивачем визначено в розмірі 16008,00 грн., з яких судовий збір в сумі 908,00 грн., сплачений при подачі позову. Також витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. та витрати на відправлення кореспонденції розмірі 100,00 грн., докази щодо їх розміру будуть надані після ухвалення рішення по справ. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с.5) в розмірі 454,00 грн., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 454,00 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved