Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (з урахуванням уточнення), в якій просив встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Микільське, Солонянський район, Дніпропетровська область, громадянин України, що помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 06.09.1985 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Красногвардійському відділі РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №738. Проте, відносини між подружжям не склалися, тому починаючи з 1990 року вони стали мешкати окремо, лише періодично зустрічаючись, бо перебували у зареєстрованому шлюбі. Мати позивача [PERSON] , [INFO] мешкала з 1990 року з його біологічним батьком [PERSON] [INFO] . Від вказаних стосунків [INFO] народився позивача [PERSON] . Проте, у зв`язку з тим, що його мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , то його, [PERSON] було зареєстровано відповідно до вимог Кодексу про шлюб та сім`ю України, тобто батьком зазначено [PERSON] , на підставі свідоцтва про укладення шлюбу, яке видане Красногвардійським ЗАГС м. Дніпропетровськ, актовий запис №738, від 06.09.1985 року. Однак, позивач все своє життя проживав зі своєю матір`ю та з [PERSON] , який виховував та утримував його, він знав, що він є батьком позивача. Батьки разом вели спільне господарство, піклувались про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечували здобуття повної загальної середньої освіти, вищої освіти, готували до самостійного життя позивача. Хочу зазначити, що 19.09.2000 року рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між матір`ю позивача та її чоловіком було розірвано, а причиною розірвання шлюбу зазначено, що [PERSON] порушила подружню вірність та мешкала з іншим чоловіком. Проте лише у січні 2007 року матір`ю позивача отримано свідоцтво про розірвання шлюбу в Амур - Нижньодніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області згідно до актового запису № 29. З якої причини біологічні батьки позивача не зареєстрували шлюб та не вирішили питання з його усиновленням біологічним батьком, йому достеменно не відомо. Проте впродовж з 1991 року по 2021 року позивач та його біологічний батько проживали разом за адресою: [ADDRESS] , були єдиною родиною, підтримували близькі стосунки як син та батько. Тому коли його біологічний батько захворів, позивач намагався його вилікувати та надати всю необхідну допомогу. Але його старання були марними. [INFO] помер його біологічний батько [PERSON] , що підтверджується наданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть. Саме позивач поховав свого біологічного батька і продовжую мешкати в належній йому квартирі. У зв`язку з тим, що позивач фактично все життя проживав разом з батьком, був його єдиним сином, то звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій оскільки нотаріусу не надано жодного право встановлювального документу, який би підтверджував, що позивач дійсно є сином спадкодавця. Отже, позивач не можу належно реалізувати свої спадкові права. Також, до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява відповідно до якої просить виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як про батька, дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 718 від 14.03.1991 року, складений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, де я, [PERSON] , [INFO] , записаний батьком народженої [INFO] дитини [PERSON] . В обґрунтування зустрічної позовної заяви вказав на те, що за клопотанням позивача [PERSON] судом була призначена посмертна судово-медична молекулярно-генетична експертиза, згідно до висновку якої встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , зі ступінню вірогідності 99,99% є [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] . Достовірно дізнавшись про ту обставину, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не є його сином. 06.09.1985 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований у Красногвардійському відділі РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №738. У зв`язку з тим, що між ним та відповідачкою відносини не склалися, то починаючи з 1990 року вони стали мешкати окремо, лише періодично зустрічаючись, бо перебували у зареєстрованому шлюбі. Проте, на той період він достеменно не знав, що відповідачка має іншого чоловіка, з яким веде спільне господарство та має інтимні стосунки. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , батьком якого був зареєстрований, оскільки на той період він перебував у шлюбі з відповідачкою і достеменно не знав, що не є біологічним батьком народженого у відповідачки сина. Після народження сина стосунки з відповідачкою так і не налагодилися, бо вона не бажала жити разом з ним, а проживала з дитиною окремо. На початку 1994 року відповідачка повідомила позивача про те, що вже декілька років мешкає з іншим чоловіком, але не сказала, про те, що син не мій. З цього часу вони повністю припинили будь-яке спілкування і взагалі не цікавились одне одним. Коли позивач спробував налагодити відносини з сином, відповідачка попросила його цього не робити, бо дитина знає іншого батька- її співмешканця, і травмувати сина не треба. Тим більше, відповідачка зазначила, що не буде звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів. Тому спілкування з дитиною також не існувало. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2000 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. З цього часу позивач взагалі викреслив відповідачку та дитину зі свого життя. Отже, про те, що народжена у відповідачки дитина, зареєстрована на його ім`я і про це є актовий запис про його народження за № 718 від 14.03.1991 року, складений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, де [PERSON] , [INFO] , записаний батьком, позивач знав з моменту народження дитини, але про те, що син відповідачки не є його біологічною дитиною, він дізнався від відповідачки та відповідача у період, коли [PERSON] звернувся до суду з первісним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) підтримали дану позовну заяву та просили її задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) підтримала подану позовну заяву та просила її задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала щодо задоволення первісного та зустрічного позову. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов підлягає задоволенню, по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 06.09.1985 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Красногвардійському відділі РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №738 (а.с. 14). Проте, відносини між подружжям не склалися, тому починаючи з 1990 року вони стали мешкати окремо, лише періодично зустрічаючись, бо перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 березня 1991 року (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 19.09.2000 року рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-1118/00 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15). В рішенні суду зазначено, що шлюбні відносини між сторонами припинилися в червні 1994 року з причини того, що відповідачка стала проживати з іншим чоловіком. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини 2 статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Відповідно до ст. 53 КпШС України визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 1 статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно же з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ухвалою Красногвардійського районного м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року у справі призначено посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: чи є громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець села Микільське, Солонянського р-ну., Дніпропетровської обл., який помер [INFO] біологічним батьком громадянина [PERSON] , [INFO] , чи це виключається. Відповідно до Висновку експерта №87 від 15 листопада 2021 року визначено, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с. 90-94). Більш того, [PERSON] визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом визнає позовні вимоги позивача за первісним позовом, визнання відповідачем за первісним позовом позовної вимоги не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення первісного позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачем вимоги за первісним позовом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Стосовно зустрічних позовних вимог, суд вказує наступне. [PERSON] визнає зустрічні позовні вимоги. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом визнає позовні вимоги позивача за зустрічним позовом, визнання відповідачем за зустрічним позовом позовної заяви не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення зустрічного позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 136 Сімейного Кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Крім того, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю та те, що [PERSON] є батьком [PERSON] . За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає можливим первісний позов [PERSON] про визнання факту батьківства та внесення змін до актового запису - задовольнити в повному обсязі; зустрічний позов [PERSON] про оспорювання батьківства і виключення з актового запису відомостей про батька - задовольнити у повному обсязі; встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Микільське, Солонянський район, Дніпропетровська область, громадянин України, що помер [INFO] , є батьком [PERSON] [INFO] . виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як про батька, дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 718 від 14 березня 1991року, складений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, де [PERSON] , [INFO] , записаний батьком народженої [INFO] дитини [PERSON] ; внести зміни Новокодацьким відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до актового запису про народження № 718, складеного 14 березня 1991 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, а саме - у графі «батько» виключити [PERSON] [INFO] , та зазначити батьком [PERSON] [INFO] , уродженця села Микільське, Солонянський район, Дніпропетровська область, громадянина України, в графах: дитина прізвище, власне ім`я, по батькові - залишити без змін [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved