Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 11 грудня 2019 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 1000000 гривень в позику, а останній зобов`язався повернути кошти 17 лютого 2020 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 11 грудня 2019 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 1000000 гривень боргу, 12993 гривні 47 копійок інфляційних втрат та три проценти річних у сумі 17704 гривні 92 копійки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням в іншому судовому процесі. [PERSON] причини своєї неявки в судове засіданні не повідомив. З матеріалів справи вбачається, що сторона відповідача не з`явилась ні в одне судове засідання. Зокрема, у жовтні 2022 року представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] . Разом з тим, представник відповідача у судове засідання 05 жовтня 2022 року не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду з 2020 року, суд вважає, що в діях сторони відповідача наявне зловживання процесуальними правами. За таких обставин, причини неявки сторони відповідача в судове засідання визнані неповажними. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 1000000 гривень в позику, а останній зобов`язався повернути кошти 17 лютого 2020 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав позивачу боргову розписку від 11 грудня 2019 року (а.с. 8). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики від 11 грудня 2019 року [PERSON] має повернути [PERSON] 1000000 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1000000 гривень, тобто стягненню з відповідача підлягає зазначена сума. Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 18 лютого 2020 року по 20 вересня 2020 року в сумі 17704 гривні 92 копійки та інфляційні втрати в розмірі 12993 гривні 47 копійок. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми трьох процентів річних та інфляційних втрат наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 2, 3). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 17704 гривні 92 копійки та інфляційні втрати в розмірі 12993 гривні 47 копійок. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 10307 гривень.

Outcome: approved