Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

29 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] (законний представник [PERSON] ), [PERSON] про встановлення порядку користування садибою. Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником 1/4 частини садиби, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, також, він є зареєстрованим за вказаною адресою, що підтверджується паспортом. Проте, з вересня 2019 року він не мешкає за вказаною адресою, оскільки відповідач [PERSON] створює йому перешкоди у користуванні садибою. Позивач звертався до відповідача із пропозиціями укладення договору про виділ частки в натурі, та вони залишились без уваги. У звязку з чим позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровськоїх області для захисту своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана головуючому судді Васюченку О.Г.. Ухвалою від 02 лютого 2021 року суддею відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 07 квітня 2021 року задоволено клопотання позивача про призначення комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної, товарознавчої експертизи. В подальшому до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів необхідних для виконання експертизи, у зв`язку з чим позивач звернувся із заявою про забезпечення доказів, та в результаті розгляду даної заяви, 19 листопада 2021 року, судом постановлена ухвала про проведення технічної інвентарізації житлового будинку (садиби) та виготовлення технічного паспорта. 11 серпня 2022 року судом було отримано висновок експерта. 05 жовтня 2022 року постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 30 грудня 2022 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог після експертизи, в якій позивач просить встановити порядок користування домоволодінням згідно з варіантом №2 висновку експерта №583/584-22 від 15 липня 2022 року ухвалити рішення, яким його позов задовольнити повністю. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву до канцелярії суду в якій просив справу розглянути без участі позивача та його представника, заявлені вимоги просив задовольнити. Також надав заяву, в якій зазначив, що ні він, ні його представник до призначеної дати судового засідання не отримали від відповідачів пропозицію щодо зустрічі для обговорення тексту мирової угоди, не отримали тексту мирової угоди, не заважаючи на те, що з моменту подачі повідомлення про готовність укладання мирової угоди пройшов значний проміжок часу. Представник відповідача та відповідач [PERSON] до суду не з`явились, про час та дату повідомлялись належним чином. В судовому засіданні від 26 грудня 2022 року представник відповідача [PERSON] адвокат Чернецька О.А. надала повідомлення щодо готовності відповідача-1 укласти мирову угоду по справі (у порядку ст. 43 ЦПК України). Зазначивши, що позивач не заперечує проти укладення з позивачем мирової угоди та визначення порядку користування [PERSON] житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами використовуючи порядок користування приміщеннями по варіанту № 2 відповідно до висновку експерта №583/584-22 від 15 липня 2022 року за результатами судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлено, позиває власником 1/4 частини садиби, що розташована адресою: за [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦК України - садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Право власності [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку, господарсько-побутові будівлі та 1/4 частину земельної ділянки підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 16-19). Також встановлено, що позивач є зареєстрованим за даною адресою, що підтверджується копією паспорта [PERSON] (а.с. 14). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 16 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку (а.с. 20-21). Як зазначає позивач, з вересня 2019 року він не мешкає у садибі, оскільки відповідач [PERSON] створює йому перешкоди в користуванні садибою, у зв`язку з чим [PERSON] 03 березня 2020 року був вимушений звернутись до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні 1/4 частини садиби шляхом вселення його до вказаної садиби. 07 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовою пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки садиби та експертним шляхом визначити можливі варіанти виділу його 1/4 частки садиби, а у випадку неможливості виділення йому його 1/4 частки садиби у натурі, він пропонував укласти договір про встановлення порядку користування садибою та експертним шляхом визначити можливі варіанти встановлення порядку користування садибою, виходячи із його 1/4 частки. (а.с. 26-27). Пропозиція була відправленна цінним листом, про що свідчить фіскальний чек та опис (а.с. 28). Однак, така пропозиція була залишена без розгляду відповідачем, який в п`ятиденний строк, передбачений для відповіді, не виявив бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин. У зв`язку з чим, 07 грудня 2020 року позивач був вимушений повторно звернутися до [PERSON] з аналогічною пропозицією, яка відповідачкою була також залишена без уваги. (а.с. 29-31; 32) Згідно трекінгу відправлень Укрпошти, роздрукованого позивачем 27 січня 2021 року, останнє відправлення від 07 грудня 2020 року було вручено особисто [PERSON] 16 грудня 2020 року (а.с. 33-35). Також, про отримання даного листа свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36) Враховуюче вище\~зазначене позивач [PERSON] був змушений звернутись до суду з позовною заявою (з урахуванням уточнень після проведення експертизи) до відповідачів [PERSON] , [PERSON] (законний представник [PERSON] ), [PERSON] про встановлення порядку користування садибою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З отриманого судом висновку експерта №583/584-22 від 15 липня 2022 року за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по цивільній справі №175/374/21 вбачається наступне. Об`єктами дослідження є: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , ринок продажів нерухомості м. Дніпро. На дослідження надані такі матеріали: цивільна справа №175/374/21 на 144 арк., диск (а.с. 82), копія акту №2315/2316-21 на 14 арк. (матеріали прошиті та пронумеровані олівцем); додаткові матеріали: копія Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 17 травня 2022 року незалежним оцінювачем [PERSON] , копія оцінювального акту про будинок, копія акту конкретного користування. При проведенні дослідження були застосовані наступні методи: метод візуального обстеження об`єкта зі співставленням з технічною документацією при цьому проводилися необхідні виміри електронним світловіддалеміром Leica DISTO А3, виконувався огляд, фіксація, контрольні виміри та фотографування. За даними технічної документації домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з наступних будівель і споруд: 1. Житловий будинок літ.«А1» - 1973 року забудови; 2. Прибудова літ. «а2» - 2018 року забудови; 3. Навіс літ. «аЗ» 2018 року забудови; 4. Ганок літ. «а4» - 2018 року забудови; 5. Літня кухня літ. «Б1»- 1973 року забудови; 6. Гараж літ. «В1» - 1973 року забудови; 7. Погріб пг -1973 року забудови; 8. Сарай літ. «Г1» - 1973 року забудови; 9. Вбиральня літ. «Д1» - 1973 року забудови; 10. Гараж літ. «El» - 2013 року забудови; 11. Гараж літ. «Ж1» - 2013 року забудови; 12. Навіс літ. «З1» - 2013 року забудови; 13. Літній душ літ. «Л1» - 2013 року забудови; 14. Альтанка літ. «М1» - 2013 року забудови; 15. Споруди: зливна яма з.я; мостіння І; хвіртка №4, ворота №5,огорожа №6, огорожа №7, хвіртка №8. Згідно технічного паспорту на домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] загальна площа житлового будинку складає 71,5 кв.м, а площа 1/4 частини від загальної площі житлового будинку складає 17,87 кв.м. При визначенні\~технічної можливості\~виділу 1/4\~частини зазначеного\~вище домоволодіння\~відповідно до\~вимог ДБН\~В.2.2-15-2019\~«житлові будинки.\~Основні положення»\~площа однокімнатної\~квартири повинна\~бути не\~менше 28\~кв.м.\~при якій\~необхідно: влаштування приміщення коридору глибиною не менше 1,4 кв.м.; житлової кімнати не менше 14 кв.м; кухні не менше 8 кв.м., в однокімнатній квартирі допускається зменшувати площу кухні до 5 кв.м.; влаштування приміщення туалету (санвузлу) з улаштуванням санітарно - технічних приладів з відвідом каналізації та вентиляції. Таким чином, площа в розмірі 17,87 кв.м, яка належить на 1/4 частину від житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] не відповідає вимогам та нормам ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення» для влаштування відокремленої квартири, тому виділити в натурі 1/4 частину садиби, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з урахуванням проведених невід`ємних поліпшень технічно не можливо. Враховуючи неможливість виділення в натурі 1/4 частини житлового будинку (садиби) по [ADDRESS] визначити порядок користування житлового будинку та садиби, виходячи із часток співвласників 1/4 частка за кожним, з урахуванням невід`ємних поліпшень можливо з незначним відхиленням по площі на 1/4 частку. На розгляд суду експертом було запропоновано 2 варіанти порядку користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] між співвласниками згідно часток співвласників 1/4 та з поєднанням 3х часток по 1/4 частині, тобто на 3/4 частини з визначенням компенсації за відступ від ідеальних часток. Отже,\~статтею 55\~Конституції України\~установлено,\~що права\~і свободи\~людини і\~громадянина захищаються\~судом.\~Кожен має\~право будь-яким\~не забороненим\~законом засобами\~захищати свої\~права і\~свободи від\~порушень і\~протиправних посягань. Згідно з ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Суб`єктами права спільної власності на земельні ділянки територіальних громад можуть бути районні та обласні ради. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Згідно ст. 317, ч. 1, 2 ст. ст. 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Нормами ст. 152 ЗК України, ст. 386 ЦК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У даному випадку судом встановлено, що позивач, який є співвласником житлового приміщення та має там зареєстроване місце проживання, не має змоги користуватись своєю часткою житлового будинку через перешкоди, які створені відповідачем. Також при розгляді справи по суті, суд враховує баланс інтересів сторін спору. Суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачами, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом. Приймаючи до уваги думку сторін та з урахуванням висновку експерта №583/584-22 за результатами проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, суд задовольняє позовну заяву (уточнену) [PERSON] встановивши порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , згідно з варіантом № 2 висновку експерта, а саме: 1) залишити у спільному користуванні співвласників домоволодіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , наступні приміщення в житловому будинку: коридор 1-1, площею 3,5 кв. м, коридор 1-2, площею 5,9 кв. м, ванну 1-3, площею 4,7 кв. м, вбиральню 1-4, площею 1,8 кв. м, кухню 1-9, площею 11,8 кв. м, а разом 31, 4 кв. м; 2) виділити [PERSON] , в користування наступні приміщення: кімнату 1-6, площею 10,3 кв. м. в житловому будинку літ. «А1», 1/4 частину площі спільного користування, площею 7,85 кв. м. в прибудові літ. «а2»; 3) виділити [PERSON] , в користування наступні господарські будівлі та споруди, в тому числі спільного користування: гараж літ. «Ж1», навіс літ. «З1», літній душ літ. «Л1», 1/4 частину від наступних споруд: навісу літ. «аЗ»; ганку літ. «а4»; зливної ями З.Я; мостіння І; хвіртки №4; воріт №5; огорожі №6; огорожі №7; хвіртки №8; 4) виділити співвласникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в користування наступні приміщення: кімнату 1-5, площею 7,0 кв. м. в житловому будинку літ. «А1», кімнату 1-7, площею 8,0 кв. м. в житловому будинку літ. «А1», частину кімнати 1-8, площею 14,8 кв. м. в житловому будинку літ. «А1», а разом 29,8 кв. м, 3/4 частини площі спільного користування, площею 23,55 кв.м. в прибудові літ. «а2»; 5) виділити співвласникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в користування наступні господарські будівлі та споруди, в тому числі спільного користування: літню кухню літ. «Б1», гараж літ. «В1», погріб ПГ, сарай літ. «Г1», вбиральню літ. «Д1», гараж літ. «Е1», альтанку літ. «М1», 3/4 частини від наступних споруд: навісу літ. «а3», ганку літ. «а4», зливної ями З.Я, мостіння І, хвіртки №4, воріт №5, огорожі №6, огорожі №7, хвіртки №8; 6) співвласникам [PERSON] та [PERSON] , яка також є законним представником неповнолітньої особи [PERSON] , виконати наступні переобладнання для відокремлення: в приміщенні 1-8, площею 18,5 кв. м. встановити перегородку з дверним прорізом для влаштування двох приміщень: коридору, площею 3,7 кв. м. та приміщення кімнати, площею 14,8 кв. м.. Щодо розподілу судових витрат, які складались з: судового збору та витрат пов`язаних із залученням експертів та спеціалістів, суд зазначає наступне. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (у разі задоволення позову). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та витрат пов`язаних із залученням експертів та спеціалістів в загальній сумі 26\~650,08 грн.

Outcome: approved