Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

25.08.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2021 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача, на утримання доньки від усіх заробітків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також присуджено сплачувати кошти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку, щомісячно. За вказаним рішенням були видані виконавчі листи, які пред`явлені до примусового виконання до Бучанського ВДВС. Як зазначає позивач, відповідачем під час примусового виконання рішення суду щодо сплати аліментів неодноразово було допущено порушення строків таких розрахунків у 2021-2022 роках, що призвело до періодичного накопичення заборгованості по цих обов`язкових виплатах. Загальна сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати аліментів складає 17585,89 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку. Також, просить стягнути на її користь з відповідача частину додаткових витрат на утримання спільної дитини за період 2021-2022 року в сумі 13924,64 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі в судове засідання. 24.10.2022 року, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в загальній сумі 86080,23 грн, частину додаткових витрат в сумі 15588,31 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. 09.11.2022 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] надіслала відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідач тривалий час не мав постійного доходу, у зв`язку з втратою роботи. Скрутне фінансове становище, стало підставою для подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів, в задоволенні якої судом було відмовлено. Також, представник просила врахувати, що відповідач від першого шлюбу має двох дітей, проживає з батьками та сестрою, за адресою: [ADDRESS] . З перших днів вторгнення рф до України смт. Ворзель потрапило під окупацію та було звільнене 02.04.2022 року. Будинок, де проживала сім`я відповідача був пошкоджений. З 07.04.2022 року відповідач був призваний до ЗСУ, де на даний час перебуває, отримує орієнтовний дохід в розмірі 15000 грн. Також, представник зазначила, що на момент складання відзиву, заборгованість по сплаті аліментів повністю погашена. Що стосується, додаткових витрат на дитину, то позивач такі витрати не підтверджено належними доказами. На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити повністю. Судові витрати покласти на відповідача. 16.01.2023 року на електронну пошту суду представник відповідача Семенець Г.Л. надіслала Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 5/07/22 від 19.07.2022 року, в якій погодили розірвання договору про надання правової допомоги за взаємною згодою сторін. Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право на звернення до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (ст. 58 ЦПК України). Згідно ч. 1, 2, ст.64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Відповідач [PERSON] , залучив до справи представника, що підтверджується Ордером серії АІ № 1177930 виданого 23.01.2023 року та договором про надання правової допомоги від 21.01.2023 року. Згідно до вказаного договору адвокату Півень К.В. надані повноваження на ведення справи у Фастівському міськрайонному суді без будь-яких обмежень. В судовому засіданні позивач та її представник збільшені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач та його представник [PERSON] , не з`явилися, на електронну пошту суду від представника надійшло клопотання в якому останній повторно просив відкласти розгляд справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі в Ірпінському міському суді Київської області, однак будь-яких належних доказів до суду надано не було. Як і не було надано будь-яких клопотань про надання відзиву на позов. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2021 року розірвано. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2021 року стягнуто з [PERSON] , позивача по справі, аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 14.05.2021 року та стягнено аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. На виконання вказаного рішення, судом видані виконавчі листи, які пред`явлені до Бучанського ВДВС для примусового виконання. Постановою головного державного виконавця Бучанського ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ від 08.10.2021 року ВП № 67085607 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 381/1599/21 виданого 25.08.2021 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Постановою головного державного виконавця Бучанського ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ від 08.10.2021 року ВП № 67085044 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 381/1599/21 виданого 25.08.2021 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі частини всіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості складеного Головним державним виконавцем Ольгою Лемберською, заборгованість згідно виконавчого листа № 381/1599/21 від 25.08.2021 року виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання до досягнення донькою трирічного віку станом на 01.07.2022 року складає 28229,72 грн. В подальшому, заборгованість станом на 01.08.2022 року складає 27250,29 грн. З розрахунку заборгованості складеного Головним державним виконавцем Ольгою Лемберською, заборгованість згідно виконавчого листа № 381/1599/21 від 25.08.2021 року виданого Фастівським міськрайонним судом Кіївської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] станом на 01.07.2022 року складає 44548,17 грн. В подальшому, заборгованість станом на 01.08.2022 року складає 44670,80 грн. Згідно розрахунків заборгованості, станом на 01.10.2022 року (в період перебування справи на розгляді в суді) заборгованість у [PERSON] відсутня та є переплата. Частиною 4\~ст. 194 Сімейного кодексу України\~ передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~195\~Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч. 1, 2\~ст. 196 Сімейного кодексу\~України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов`язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. Таким чином, звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань по сплаті аліментів можливо лише в тому випадку, коли заборгованість виникла з незалежних, поважних причин, які в кожному конкретному випадку оцінюються судом з огляду на обставини справи. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від нього причин, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Як встановлено судом, внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, (на час подання позову) за ним існувала заборгованість по виплаті аліментів. Так, відповідно до ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені).\~\~ За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це один зі способів забезпечення виконання зобов`язання. Її завданням є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. При розрахунку пені за прострочення сплати аліментів суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з травня 2021 року по вересень 2022 року становить в сумі 51755,58 грн та пені за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] трирічного віку за період з травня 2021 року по вересень 2022 року - 34324,65 грн. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~внесено зміни до\~статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Наданий позивачкою розрахунок суд приймає за основу для нарахування пені, так як він проведений відповідно до вимог\~ст.196 СК України\~за період несплати аліментів на утримання дитини та дружини, з урахуванням вищевикладеного, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача в загальному розмірі становить 86080,23 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Що стосується вимог про стягнення з відповідача частини додаткових витрат на утримання спільної малолітньої доньки [PERSON] за період 2021-2022 року в сумі 15588,31 грн, слід зазначити наступне. Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~\~ Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: - навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; - розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; - оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); - лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В той же час, позивачем не наведено особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. У свою чергу, витрати на придбання продуктів харчування, засобів гігієни, ліків, одягу, іграшок, відноситься до загального розвитку дитини, і є необов`язковим, а добровільним волевиявленням батьків, а тому в цій частині задоволення позовних вимог слід відмовити оскільки ці витрати не відносяться до додаткових в розумінні ст. 185 СК України, так як вони не викликані особливими обставинами. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За умовами ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2022 року між адвокатом Зайцев Всеволод Сергійовичем та позивачем [PERSON] був укладений договір № 9/08/2022 про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача надано суду акт № 1 приймання-передачі правових послуг за Договором про надання правової допомоги № 9/08/2022 від19.08.2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Зайцевим В.С. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги клієнту [PERSON] за Договором про надання правової допомоги № 9/08/2022 від 19.08.2022 року, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом робіт та їх ціна. Розмір витрат на оплату послуг адвоката за об`єм робіт становить 5000,00 грн, що складається з: проведення зустрічі з клієнтом, підписання договору про надання правової допомоги № 9/08/2022, первинне інтерв`ювання, формулювання фабули справи та бажаного результату, якого хоче досягти клієнт від звернення до адвоката,, затрачений час одна година, вартість 500,00 грн, збір доказової бази та документів, необхідних для підготовки позовної заяви, надання клієнту консультацій та роз`яснень з питань цивільного, цивільно-процесуального законодавства та сімейного права, затрачений час одна година, вартість 500,00 грн; ознайомлення з нормативно-правовою базою, судовою практикою у відповідній категорії справ, формування остаточної правової позиції у справі, затрачений час дві години, вартість 1000,00 грн, підготовка в інтересах клієнта, оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства та направлення до суду позовної заяви до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] , а також про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання [PERSON] , затрачений час п`ять годин, вартість 3000,00 грн. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Надані представником позивача документи відповідно до положень ст. 12,81 ЦПК України є належними доказами надання [PERSON] професійної правничої допомоги адвоката Зайцевим В.С. у даній справі. Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також той факт, що представник позивача у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, і їх розмір не перебільшує суму, визначену умовами договору про надання правової допомоги, що вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial