Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 25.01.2023 представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що рішенням суду позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. В частині стягнення витрат на правову допомогу було відмовлено, у зв`язку з ненаданням доказів. При зверненні до суду у позовній заяві позивачем було зазначено, що розмір судових витрат буде визначено після ухвалення судом рішення. 26.12.2022 позивачу було виставлено для оплати інвойс на загальну суму 9702,57 грн, яка складається з 8000 грн надані послуги, 1702,57 грн витрати. 1663,57 це судовий збір, який було стягнуто за рішенням суду. За таких обставин суду потрібно вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача суму у розмірі 8039,00 грн. Крім того, 24.01.2023 позивачу було встановлено для оплати інвойс на суму 2170 грн. Крайній строк оплати 29.01.2023. У зв`язку з чим заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача 10209 грн. 02.02.2023 відповідачем подано заперечення проти заяви про стягнення витрат на правову допомогу. В обґрунтування яких вказано, що судом відмовлено заявнику у стягненні витрат на правову допомогу у зв`язку з ненадання доказів. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заяви. Сторони у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, звернулись з заявами про розгляд питання про стягнення судових витрат у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. \~Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.01.2023 позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~відшкодування майнової\~шкоди задовольнити частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 163\~857,39 грн, витрати, пов`язані із оплатою послуг експерта, у розмірі 2\~500,00 грн, сплачену суму судового збору у розмірі 1663,57 грн, а всього 168\~020 (сто шістдесят вісім тисяч двадцять) грн 96 коп. Цим же рішенням відмовлено позивачу у стягненні витрат на правову допомогу у зв`язку з їх недоведеністю. Разом з тим, після ухвалення рішення, позивачем подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та надано докази судових витрат, які понесено [PERSON] , При звернені до суду позивачем було заявлено, у позовній заяві, про намір подати заяву про стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення у справі. Відповідно до частин першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду\~ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Правничу допомогу у суді надавав адвокат Харченко К.С., на підставі ордеру , який видано адвокатським бюро «Дмитра Ципліцького». В свою чергу Висіканцевою О.В. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №231222 від 23.12.2022 з АБ «Дмитра Ципліцького», в особі керуючого бюро- адвоката Ципліцького Д.О. На підтвердження сум, які понесені позивачем позивачем надано інвойс №000808 на загальну суму 9702,57 грн та інвойс №000824 на суму 2170 грн. При цьому позивач зазначає, що сума у розмірі 9702,57 грн складається з 8000 грн послуги та 1702,57 грн витрати, які стягнути за рішенням суду. Проаналізувавши реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії розгляду справи, суд дійшов наступного висновку. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Відповідачем [PERSON] подано заперечення проти заяви про стягнення витрат на правову допомогу. В контексті оцінки доводів відповідача щодо недоведеності позивачем понесення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на відсутність детального опису робіт (наданих послуг), витраченого адвокатом часу, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у подібних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21), згідно з яким\~учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку визначення договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формальних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Оцінюючи заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених [PERSON] у суді, на предмет їх пропорційності складності справи, суд приймає заперечення відповідача. Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, розгляд справи в суді в порядку спрощеного провадження та постановлення судом рішення у першому та єдиному судовому засіданні, з урахуванням того, що [PERSON] фактично сплатила адвокату 8000 грн, що підтверджується відповідною банківською випискою, а також необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial