Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

02.09.2022 Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01.01.2019 по 31.07.2022 у розмірі 24494,10 гривень, за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20209,52 гривень, а також судовий збір у розмірі 2481,00 гривень. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] і відповідно користується послугами з централізованого опалення місць загального користування та водопостачання гарячої води. Між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, останній такими послугами користувався для задоволення своїх потреб, та не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводив, чим порушив ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Так, за період з 01.01.2019 по 31.07.2022 за квартирою [ADDRESS] , утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування у розмірі 24494,10 гривень, за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20209,52 гривень. Просить позов задовольнити. 19.10.2022 [PERSON] подав письмовий відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що типовий договір йому надісланий не в 2014 році, а тільки 06.02.2016 року і т.зв. договір приєднання був без передбачених ст.26 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» (чинний на той час від 2004 року) істотних умов. Вказує на те, що бланки (роздруківки), які долучені до позовної заяви, так званих індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, йому ніколи не надавалися. Вказує на те, що долучені до позовної заяви розрахунки не є розрахунками, а лише є нарахуваннями та не містять належної інформації щодо способу /методики/ нарахування за послуги, а тому просить відмовити у задоволенні позову. 04.11.2022 [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою та просить суд визнати відсутність передбачених та оформлених (укладених) відповідно до чинного законодавства України договірних відносин між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та [PERSON] ; визнати дії Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» неправомірними в частині не укладення з [PERSON] договору про надання послуг з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води згідно з типовим договором; визнати безпідставними та протиправними нарахування плати за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] за період відсутності договірних відносин; зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» належним чином підготувати та укласти з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] договір про надання послуг теплопостачання з врахуванням конкретних індивідуальних умов надання послуг. В обґрунтування позову зазначає, що типовий договір йому надісланий не в 2014 році, а тільки 06.02.2016 року і т.зв. договір приєднання був без передбачених ст.26 Закону Укпаїни «Про житлово-комунальні послуги» (чинний на той час від 2004 року) істотних умов. Вказує на те, що бланки (роздруківки), які долучені до позовної заяви, так званих індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, йому ніколи не надавалися. Вказує на те, що долучені до позовної заяви розрахунки не є розрахунками, а лише є нарахуваннями та не містять належної інформації щодо способу /методики/ нарахування за послуги, а тому просить зустрічний позов задовольнити. 06.12.2022 представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Сапрун М.М. подала відзив на позовну заяву. Зазначає, що [PERSON] не вказує, яке саме порушене, невизнане або оспорювань право підлягає судовому захисту і яким чином воно порушено ЛМКП «Львівтеплоенерго», а тому просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою від 02.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 23.11.2022 суд зустрічну позовну заяву [PERSON] до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій прийняв до спільного розгляду з позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення боргу з централізованого опалення та водопостачання. Ухвалено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні та підготовче засідання призначив 20.12.2022. Ухвалою від 20.12.2022 суд закрив підготовче провадження у справі за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення боргу з централізованого опалення та водопостачання та за зустрічним позовом [PERSON] до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій. Призначити справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» Сапрун М.М. позов про стягнення боргу з централізованого опалення та водопостачання підтримала, просила задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову просила відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві на зустрічну позовну заяву. [PERSON] в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримав, просив задовольнити позов, а у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» просив відмовити. Заслухавши пояснення представника ЛМКП «Львівтеплоенерго», пояснення [PERSON] , дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] , зареєстрований і проживає в даній квартирі і відповідно користується послугами з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.07.2014 року був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даної послуг з метою їх оплати. У житловому будинку за адресою: [ADDRESS] встановлено три вузли обліку теплової енергії на опалення: один спільний для І-ІІІ під`їздів, другий окремий для ІV під`їзду, третій спільний для V-VІ під`їздів. Відповідно за даною адресою нарахування кількості та вартості послуги: - центрального опалення до 01.12.2021 проводилося згідно показів вузла обліку теплової енергії відповідно до Правил надання послуг з постачання центрального опалення, холодної та гарячої води і відведення, затв. Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, а з 01.12.2021 згідно показів вузла обліку теплової енергії відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1022) та відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затв. Наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 та встановлених тарифів. З постачання гарячої води: до 01.12.2021 на підставі Правил надання послуг з постачання центрального опалення, холодної та гарячої води і водовідведення, затв. Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, а з 01.12.2021 - відповідно до Правил надання послуг з постачання гарячої води, затв.постановою КМУ від 11.12.2019 №1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1023) та встановлених тарифів. Частиною 1 ст. 10 Закону № 2189 визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги встановлюються уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до ст. 16 Закону України "Про теплопостачання", законів України "Про житлово-комунальні послуги", "Про Державне регулювання у сфері комунальних послуг", підпункту 5 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 2014 р. № 715/2014, своєю постановою затверджує ПОРЯДОК формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання. Так, постановою НКРЕКП від 10.12.2018 № 1755 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Львівським міським комунальним підприємством «Львівобленерго», яке є виконавцем цих послуг» установлені тарифи, за якими Відповідач зобов`язаний оплачувати надану йому послугу. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-ІV), визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом. Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до розрахунку заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2019 по 31.07.2022 у розмірі 24494,10 гривень, за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20209,52 гривень/арк.спр.8-9/. Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання та водопостачання гарячої води, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, останній такими послугами користувався, не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводив, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Встановивши, що позивач надавав послуги з централізованого опалення та водопостачання гарячої води в будинку [ADDRESS] , а відповідач не надав належних доказів неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги, суд доходить висновку про задоволення позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» та стягнення з відповідача заборгованості. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] то суд дійшов такого. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок з укладання договору про надання житлово- комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Отже, відсутність укладеного договору між споживачем та надавачем послуг не є підставою для ненарахування та оплати за спожиті послуги. До того сторони визнали, що у 2016 році ЛМКП «Львівтеплоенерго» направляло на адресу відповідача примірники Типового договору для підписання, однак [PERSON] не скористався правом. У справі яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним. Крім того доказів про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг суду не надано. При цьому, відповідач не надав доказів на спростування таких обставин, крім цього, не надав доказів про те, що він звертався до виконавця з претензією щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, тому доводи щодо ненадання або надання послуг неналежної якості є безпідставними та голослівними. Надання [PERSON] фотознимки стану змішувача для ванни не може бути єдиним доказом і свідчити про те, що він не користувався наданими послугами по водопостачанню гарячої води ЛМКП "Львівтеплоенерго". Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачем не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно. Отже, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, оскільки він фактично ними користувалися. Проте, всупереч п.5 ч.3 ст.20 Закону № 2189 та чинних договорів [PERSON] не виконав свого зобов`язання щодо сплати за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання, хоча послугами користувався та від них не відмовлявся. За таких обставин, суд дійшов переконання про задоволення позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення боргу з централізованого опалення та водопостачання, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій необхідно відмовити. Судові витрати розподілити на підставі ст..141 ЦПК України.

Outcome: approved