Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказав, що з 14.09.2016 по 08.10.2021 перебував у трудових відносинах з відповідачем і виконував підземні роботи, був звільнений за власним бажанням через вихід на пенсію. Під час роботи у нього виникле хронічне професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч у стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання (отруєння), затверджений 27.07.2022. Згідно з актом захворювання виникле через тривалий виробничий стаж в умовах праці на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували норми. Тепер позивачеві протипоказана важка фізична праця, підземні та шкідливі умови виробництва робота вимушеному положенні тіла, несприятливих метеоумовах, безстроково встановлена ІІІ група інвалідності. Ступінь втрати працездатності встановлений у 65% з 01.09.2022 безтермінове. Хворіє позивач з 2017 року, неодноразово знаходився на лікуванні і за цей час переніс дуже багато моральних та фізичних страждань, намагаючись привести здоров`я до ладу. Внаслідок ушкодження здоров`я йому спричинено моральну шкоду, оскільки він став інвалідом, втратив працездатність, що змінило умови життя, знизило життєву активність. Він систематично нездужає, його організм послаблений, ним відчуваються переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Через невиліковність хвороб спостерігається критичне відношення до себе. Його переслідує постійний фізичний біль, є неможливим виконання побутової роботи, підняття важких речей, у нього поганий слух і труднощі із пересуванням квартирою. Вказане приводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 100000,00 гривень. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце справи повідомлений належним чином, до позовної заяви долучив заяву про розгляд справи без своєї участі. В наданому відповідачем відзиві представник відповідача [PERSON] вказала, що позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими і такими, ще не підлягають задоволенню. Так, позивач міг отримати професійне захворювання на інших підприємствах вугільної промисловості, де також працював, його загальний стаж роботи у підземних умовах становить 19 років 10 місяців, з яких лише 5 він працював у відповідача. Крім того, відповідач не приховував тяжкості і шкідливості технологічного процесу, а позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці, усвідомлюючи можливість ушкодження здоров`я та користуючись скороченням тривалості робочого часу за роботу у шкідливих і небезпечних умовах, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці у підвищеному розмірі та іншими пільгами і компенсаціями. Позивач умисно не повідомляв відповідача про необхідність його переведення на іншу менш шкідливу або менш важку роботу через погіршення стану здоров`я; не заявляв про порушення відповідачем умов його праці. Він проходив обов`язкові медогляди, був визнаний здоровим та придатним до роботи, звільнився за власним бажанням через вихід на пенсію, а не за станом здоров`я. Моральна шкода має відшкодовуватися власником за наявності його провини, висновок МСЕК, наданий позивачем, не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, понесення ним витрат на відновлення психологічного стану, стану здоров`я. Продовжуючи працювати за наявності хвороб, позивач навмисно сприяв розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для здоров`я, чим допустив порушення ст.14 Закону України «Про охорону праці», за що має нести безпосередню відповідальність. Не є доведеною неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена моральна шкода., не доведений склад правопорушення в діях, наявність вини підприємства у виникненні професійного захворювання, а також не наведено розрахунку відшкодування моральної шкоди. Права на працю позивач не позбавлений, оскільки йому встановлено ІІІ групу інвалідності, яка дозволяє провадити різні види трудової діяльності за певних умов. Вважає, що заявлена сума у 100000 грн є завищеною та не відповідає вимогам розумності і справедливості. Окремо відповідач звертає увагу, що відповідно до розділу 10 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Шахтобудівельна компанія» та Положення «Про порядок визначення та відшкодування моральної шкоди», у разі встановлення стійкої втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та їх наслідків …. моральна шкода відшкодовується підприємством за заявою працівника про характер моральних втрат за наявності висновку медичного закладу у вигляді одноразової грошової виплати, розмір якої залежить від ступеня вини сторін та ступеня втрати працездатності, з урахуванням середнього заробітку працівника, фактичного часу знаходження у шкідливих а важких умовах на підприємстві та часу перебування у шкідливих та важких умовах на інших підприємствах галузі за час трудової діяльності, виходячи з: А ? Б = В, де А середній заробіток (грн), Б % часу фактичного перебування у шкідливих та важких умовах на підприємстві від часу такого перебування на інших підприємствах галузі, В сума відшкодування моральної шкоди. Проте позивач не звертався з відповідною заявою до відповідача. Просила суд відмовити у позові, а у разі вирішення справи на користь позивача врахувати положення Податкового кодексу України щодо оподаткування суми моральної шкоди та вимоги процесуального закону щодо розподілу судових витрат. Окремо у додаткових поясненнях представник відповідача зазначила, що позивач був ознайомлений з умовами колективного договору, моральна шкода має розраховуватися судом саме за наведеною у відзиві і цих поясненнях формулою, а саме: 26525,52 грн (А середньомісячний заробіток [PERSON] ); 60 місяців/238 місяців * 100% = 25,2% (Б відсоток часу перебування позивача у шкідливих та важких умовах у ТОВ «ШБК» відносно загального стажу…); 26525,52 грн * 25,2% = 6684,43 грн (В сума відшкодування моральної шкоди). Представником відповідача подавалася суду заява про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 17.11.2022 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої по суті призначено на 14.12.2022. Відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 09.12.2022. 21.12.2022 ухвалою суду задоволене клопотання представника відповідача про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Розгляд справи 16.01.2022 відкладався через неявку представника відповідача з причини неможливості організації відеоконференції внаслідок загальновідомих наявних труднощів з електропостачанням на території України. 03.02.2023 в судове засідання представник відповідача в режимі відеоконференції за наявності у суду умов її проведення не з`явилася, заяв або клопотань про відкладення засідання не подала, тому судом ухвалене вирішити справу за відсутності сторін на підставі наявних у її матеріалах доказів. При цьому судом враховані норми частини 5 ст.212 ЦПК України, згідно з якими ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду несе учасник справи, який подав відповідну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [PERSON] з 14.09.2016 по 08.10.2021 працював у відповідача прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем на підземній роботі, звільнений наказом від 06.10.2021 №1295-к за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України з виплатою одноразової допомоги в розмірі двох середньомісячних заробітків (а.с.15). До цього позивач працював на підприємствах вугільної промисловості на підземних роботах з 02.04.1997 по 17.03.2014 із невеликими перервами (а.с.10-14). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.07.2022 за формою П-4, затвердженим начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці 27.07.2022, встановлено, що професійне захворювання [PERSON] : хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч у стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом виникле у зв`язку із тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми; причинами захворювання є вуглепородний пил та важкість праці. Осіб, що порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити не стало можливим, але ступень їхньої вини пропорційна тривалості праці особи у шкідливих умовах на підприємствах (а.с.28-32). 01.09.2022 [PERSON] за наслідками\~ огляду медико-соціальною комісією встановлено первинно ІІІ групу інвалідності безстроково з 01.09.2022 та сукупно 65% втрати працездатності за професійними захворюваннями, рекомендоване медикаментозне лікування за профзахворюваннями, санаторно-курортне лікування з приводу радикулопатії. Також встановлені протипоказання до важкої фізичної праці, підземних та шкідливих умов виробництва, роботи у викривленому положенні тіла та у несприятливих метеоумовах (а.с.33-34). Крім того, наявність захворювань і періодичне перебування [PERSON] на лікуванні підтверджене медичними документами виписками з медичної карти, довідками, результатами медичних досліджень, медичними висновками, тощо (а.с.16-27). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у\~ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина друга\~ст.1167 ЦК України\~передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38 Гірничого Закону України\~до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.\~ Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнавав фізичного болю, страждань, втратив 65% своєї працездатності та набув інвалідність, що суттєво змінило звичний уклад його життя. Доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо винуватості самого [PERSON] у виникненні хронічного професійного захворювання, недоведення ним факту спричинення йому моральної шкоди відповідачем, факту несення витрат на відновлення свого стану, ненадання обґрунтованого розрахунку моральної шкоди та інші суд до уваги не бере, оскільки це не спростовує факту ушкодження здоров`я позивача та виникнення у відповідача обов`язку у відповідності до положень ч.2 ст.1167\~ЦК України відшкодувати шкоду, завдану ушкодженням здоров`я працівника. Так само суд не бере до уваги вимогу відповідача про розрахунок відшкодування моральної шкоди виходячи з положень розділу 10 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Шахтобудівельна компанія» та Положення «Про порядок визначення та відшкодування моральної шкоди», оскільки питання, порушені у позові, цілком охоплюються діючим трудовим законодавством України, а наведені умови колективного договору вочевидь погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівника у його праві на відшкодування моральної шкоди через ушкодження здоров`я. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 100000,00 гривень має бути задоволена частково. За роз`ясненнями п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача; а також те, що у відповідача позивач пропрацював лише близько четвертої частини часу від розміру загального підземного стажу. Виходячи з викладеного вище та

Outcome: partial