Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.12.2019 року - дня набрання законної сили рішення суду в справі № 343/1999/19 про розірвання шлюбу і до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2019 року. В даному шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , який знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн., що є значно нижчим від встановленого законом розміру аліментів, а останні три місяці взагалі відмовляється надавати кошти. Відповідач є здоровим, працездатним, отримує дохід, який витрачає на власні потреби. Інших утриманців він не має та аліменти нікому не сплачує. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітнього сина, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання представник позивачки згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1036051 від 01.12.2022 року адвокат Комарницький Е.Г. не з`явився, подав письмову заяву про розгляд даної справи без його та позивачки участі, в якій вказав, що вони заявлені позовні вимоги підтримують та просять задоволити їх в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошенням про виклик його до суду, поміщеним на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 16.01.2023 року (а.с. 26). За таких обставин суд 01.02.2023 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали 11.11.2019 року, що підтверджується рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2019 року в справі № 343/1999/19, отриманим з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 14-16). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження, серії [NUMBER] від 08.01.2014 року (а.с. 13), видане виконавчим комітетом Новошинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] , та перебуває на її утриманні. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, оскільки він є здоровим, працездатним та інших утриманців не має, про що ствердила в заяві позивачка. Разом з тим, згідно вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, а ліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Як ствердила позивачка у заяві, відповідач в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн. При цьому, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ухилявся від їх сплати і вона вживала відповідних заходів щодо одержання від останнього аліментів, суду не надано. За таких обставин позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved