Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

10 березня 2021 р. позивач [PERSON] (далі: позивач) звернулась з позовом до [PERSON] (далі: відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі:третя особа), в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.04.2018, з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на від заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалась на збільшення витрат на утримання дитини, а саме: їжу, одяг, медичне обслуговування, оздоровлення тощо, а також на поліпшення матеріального стану відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Подали заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаюсь на відсутність поліпшення майнового стану. Зазначив, що транспортний засіб «Mercedes-Bens c 220» придбав за рахунок продажу у 2018 р. іншого транспортного засобу та за матеріальної допомоги сестри. В подальшому до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Третя особа, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, причину неявки суду не сповістила, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, висновує: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.01.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані: [PERSON] , [PERSON] 20.04.2018 рішенням Київського районного суду м. Харкова стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти, на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2021 р. відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 15\~211, 50 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості наданим державним виконавцем В.Соляник. Як вбачається з листа № 149 від 22.04.2021 [PERSON] займається в ансамблі сучасного естрадного танцю «Северное сияние» клуба за місцем проживання «Норд» комунального позашкільного навчального закладу «Харківський міський комплексний центр клубів». Відповідач є фізичною особою підприємцем, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За період з 1 кварталу 2020 р. по 2 квартал 2021 р. відповідач доходу не отримував, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відсудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що відповідач має на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу № 1-4822, 04.10.1994, 3-тя ХДНК, рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 2-25476, 22.06.2005, 78/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач володіє транспортним засобом «Mercedes-Bens c 220», про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру МВС. 12.03.2021 державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника, а саме: ТЗ «Mercedes-Bens c 220». Спірні правовідносини регулюються нормами національного сімейного законодавства та міжнародними нормами щодо захисту інтересів дітей. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Право вимагати зміни способу стягнення аліментів, зміни розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, може не обмежуватися разовим здійсненням права на стягнення аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Законом України від 17 травня 2017 року № 037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, що підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін до статті 182 СК України - 30 %). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Отже, висуваючи вимогу про збільшення розміру стягуваних аліментів, позивач має довести обставини, що мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. Позивач зазначає, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. Вказує, що відповідач має гарний стан здоров`я, матеріальний стан, є ФОП, на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини та батьків не має, відтак, вважає наявними підстави збільшення розміру аліментів. Так доводи позивача про покращення майнового стану відповідача є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, зокрема, Витягом з Єдиного державного реєстру МВС, з якого вбачається, що відповідач після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів, а саме у 2019 р. придбав автомобіль «Mercedes-Bens c 220». Судом враховується, що на час розгляду справи доньці сторін виповнилось 14 років, у зв`язку з чим, вона потребує значно більше коштів на своє належне утримання і виховання, ніж у 2018 році. Отже, у зв`язку зі зростанням дитини з моменту присудження аліментів, витрати на її утримання збільшились. Враховуючи, що аліменти, визначені судовим рішенням у 2018 році у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на даний час є недостатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, з урахуванням того, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, та обов`язком обох батьків є належне утримання своїх дітей, суд дійшов висновку, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою. Доказів того, що відповідач має достатній рівень доходів для сплати аліментів у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як того вимагає позивач, суду не надано. Посилання відповідача на придбання транспортного засобу «Mercedes-Bens c 220» за рахунок продажу у 2018 р. старого автомобілю та матеріальної допомоги сестри, не беруться судом до уваги за їх недоведеності. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, а саме: збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду, - 10.03.2021р. і до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду, саме такий розмір аліментів узгоджується з вимогами закону, відповідатиме інтересам дитини, покриватиме частину витрат на утримання дитини і не порушуватиме, як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушить правил щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач в силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеній частині позову. На підставі наведеного,

Outcome: partial