Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

24 листопада 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь Банку 11840 грн. 01 коп. заборгованості за кредитним договором та 2481 грн. витрат за оплату судового збору. В обґрунтування позову представник позивача вказував, що [PERSON] , згідно кредитного договору б/н від 04 січня 2011 року, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак 15 січня 2020 року він помер, тому заборгованість по кредиту, яка утворилася на день смерті позичальника, підлягає стягненню з його спадкоємців у відповідності до положень ст.1282 ЦК України. Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02 січня 2023 року [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в яких вказувала, що відповідно до рішення Полонського районного суду від 10 серпня 2015 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, що позбавляє її права на спадкування, та з квітня 2019 року проживає в с. Глибочок Новоград-Волинського району Житомирської області без реєстрації з іншим чоловіком у фактичних шлюбних відносинах. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 04 січня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 11840,01 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00029877036 (а.с.58), однак, у зв`язку із попереднім порушенням ним кредитних зобов`язань, станом на вказану дату в нього утворилась заборгованість в загальній сумі 11840,01 грн. 21 липня 2022 року Банком направлено до Полонської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій він просив повідомити про спадкоємців померлого Боржника, та як вбачається з наданої відповіді від 15.08.2022, спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою суду від 08.12.2022 було задоволено клопотання позивача про витребування копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , а також довідки про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою проживання [ADDRESS] . З даних паспорта громадянина України (а.с.56-57, зворот) вбачається, що [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 29.01.2009. Відповідно до повідомлення Понінківської селищної ради №13-11/1901 від 16.12.2022 станом на 15 січня 2020 року за адресою [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент викриття спадщини і не припинилися внаслідок йога смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень ст. 1282 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч.ч.2,3 ст. 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої етапі 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; \~при дотриманні кредиторам строків визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України. Разом з тим за змістом положень ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи Слід зазначити, що реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Судом було встановлено, що відповідач фактично на день смерті [PERSON] не була його дружиною, оскільки, відповідно до рішення Полонського районного суду від 10.08.2015, шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с.101), мешкала за іншою адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області (а.с.104), із заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки розірвання шлюбу є зміною сімейного стану, що скасовує цивільні права та обов`язки подружжя стосовно один до одного і позбавляє його права на спадкування відповідно до ст. 1261 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі № 320/6489/16 від 2 серпня 2019 року. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач отримала у спадщину будь-яке майно та набула статусу спадкоємця, а відтак у відповідача відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. На підставі ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, позовні вимоги банку не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed