Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 5 членів: дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , мати [PERSON] , головою якого був [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну їй частку житлового будинку, яку прийняла донька [PERSON] у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку, яку прийняла у встановленому законом порядку дружина [PERSON] , однак не можуть оформити спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, позивачі просять задовольнити позов. Позивачі в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що надали до канцелярії суду письмові заяви. Представник відповідача Теребовлянської міської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області від 15.12.2022 року №09-04/15/402, двір розташований за адресою: [ADDRESS] був колгоспним, в даному домогосподарстві проживали і були зареєстровані станом на 15.04.1991 року: дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , мати [PERSON] , головою якого був [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 16.12.2022 року, [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати вказана [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 02.09.1973 року зареєстрували шлюб. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Долинською сільською радою від 24.05.2000 року, актовий запис №8. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну їй частку житлового будинку, яку прийняла донька [PERSON] в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, так як фактично вступила в оперативне управління спадковим майном, однак не оформила спадкових прав. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР). При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 03.08.2021 року, актовий запис №287. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку садибного типу, яку прийняла дружина [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф. від 09.12.2022 року №1532/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , у з"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу 09.12.2022 року №1532/02-31, у приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа №4/2022, іншими спадкоємцями за законом першої черги є сини померлого [PERSON] та [PERSON] , які уклали із [PERSON] договір про поділ спадщини, згідно якого [PERSON] мала б успадкувати житловий будинок із господарськими будівлями. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Теребовлянської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на 3/5 часток житлового будинку , з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/5 частка житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] як спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; та 1/5 частка житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] як спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; та 1/5 частка житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Також визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] на яку він має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] на яку він має право як член колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved