Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

У провадженні Чернівецького районного суду перебуває вищезазначена цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у травні 2006 року сторони зареєстрували шлюб. За час перебування в шлюбі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач прожили разом десять років. Їхнє спільне сімейне життя не склалось через те, що вони різні по характеру люди, мають різні погляди на сімейне життя, через що між ними часто виникали сварки та скандали, що унеможливлює спільне проживання та призвело до того, що сторони на даний час більше шести років проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства. Відповідач з дитиною проживає за місцем реєстрації, позивач проживає окремо від них. Вважає, що подальше перебування в шлюбі немає сенсу, шлюб існує формально. Дані обставини стали причиною звернення позивача до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справа передана для розгляду судді Кушнір Б.Б. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 25.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду із викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, натомість, представником позивача подано заяву (№386/23-Вх від 13.02.2023) про розгляд даної справи у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, позивач на примирення з відповідачем не згоден. Відповідач в судове засідання не з`явилась, натомість, подала заяву (№390/23-Вх. від 13.02.2023) про розгляд даної справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 19 травня 2006 року сторони зареєстрували між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого повторно Могилів-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) серії [NUMBER] , актовий запис №08 (а.с.6). За час спільного проживання мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст.\~105\~СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.\~110\~СК\~України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст.\~112\~СК\~України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру, тобто 536 грн. 80 копійок. Решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову в сумі 536,80 грн., згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved