Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивує тим, що 15.09.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27.08.2014 року розірвано. Під час перебування у шлюбі ними було побудовано та набуто на праві власності домоволодіння, а саме будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом, виготовленим Мукачівським бюро технічної інвентаризації власником будинку від 14.05.2008 року, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 311551418 від 04.10.2022 року, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . За ним зареєстровано право власності 14.05.2008 року на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] виконкомом Кольчинської селищної ради. Зазначає, що після розірвання шлюбу вона разом з дітьми продовжували проживати в будинку, однак відповідач запропонував їй винаймати окрему квартиру, за яку він буде повністю сплачувати кошти, на що вона погодилась і вони знайшли в оренду квартиру, в якій вона з дітьми проживала, а відповідач сплачував кошти, поки вони не знайдуть окрему квартиру. Однак на даний час відповідач не сплачує кошти за орендовану квартиру та досягти згоди з відповідачем про визначення часток у будинку за взаємною згодою не вдається можливим. Відповідач у добровільному порядку відмовляється поділити спільне майно, набуте сторонами у шлюбі. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати частки у праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на будинок [ADDRESS] , загальною площею 229,1 кв.м., житловою площею 68.4 кв.м. за кожним по 1\\2 частині. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2001 року ( а.с. 13). В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 6). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 311551418 від 04.10.2022 року, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . За ним зареєстровано право власності 14.05.2008 року на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] виконкомом Кольчинської селищної ради (а.с. 17). За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набула за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Конструкція норми вищенаведеної статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільного права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширювати правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. (Постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17). Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 14 липня 2021 року (справа № 303/4265/18 провадження № 61-64св20), що неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності. Отже, початок перебігу позовної давності у справах про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України), тобто з моменту виникнення спору між ними. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445св18), від 24 лютого 2021 року у справі № 303/6365/17 (провадження № 61-13857св19). Враховуючи, що спірний будинок був придбаний сторонами під час шлюбу, матеріали справи не містять доказів щодо придбання вищенаведеного майна за особисті кошти будь-кого з подружжя, суд доходить висновку про те, що зазначене майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статтей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11). Матеріали справи не містять доказів щодо домовленості між сторонами щодо збільшення або зменшення часток майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також щодо укладення між сторонами договору про поділ спільного майна. При вирішенні даного спору, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що чинним законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя, підстави для відступу від якої потребують доведення. Відповідно до ст.ст.\~77,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за сторонами слід визнати по 1/2 частці на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved