Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області вони зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки та непорозуміння. Фактично сім"я давно припинила своє існування та шлюб носить формальний характер. На даний час сімейного життя з відповідачкою не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та не стягувати з відповідачки судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач згідно поданої письмової заяви просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідачка також подала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов визнає. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 14 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 46. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 грудня 2009 року (а.с. 8). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження (а.с.9). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені за відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на подружнє життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На прохання позивача суду не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved