Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач - [PERSON] вернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача - [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 17.05.2006р. В спірному будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який за місце своєї реєстрації не проживає більше одного року, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, майно та особисті речі відповідача в будинку відсутні, перешкод для проживання у спірному будинку для відповідача позивач не створює, він за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою судді від 30.11.2022 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем були отримані ухвала про відкриття провадження та матеріали позову, своїм правом на подання відзиву та заперечень він не скористався, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , на підставі Договору дарування від 17.05.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковою Л.Є., зареєстрованого за №1088, на праві приватної власності належить цілий житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Миколаєві» Миколаївської міської ради від 31.10.2022р. № 23054-000585292- 037-08, в будинку [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач - [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з понад одного року, що підтверджується листом Національної поліції України ГУНП в Миколаївської області Миколаївське районне управління поліції Відділення поліції № 3. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати при звернені до суду з даним позовом.

Outcome: approved