Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства до Глевахівської селищної ради в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Мархалівка Васильківського району Київської області помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] Васильківською районною державною нотаріальною конторою 29 вересня 2017 року була заведена спадкова справа №196/2017. Як стверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, спадщину після покійного прийняла його дружина - [PERSON] 29 вересня 2017 року позивач в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого набула право власності на земельну ділянку площею 0,2181 га, кадастровий номер 3221485501:01:006:0008, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Як вбачається із вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, діти покійного спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Поряд з тим, позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований на успадкованій позивачем земельній ділянці по [ADDRESS] . Як вбачається з відмови нотаріусом позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, підставою її винесення було те, що право власності на спірний будинок у спадкодавця за життя не виникло. Дійсно, позивачем не було надано нотаріусу правовстановлюючого документа на спірний будинок, виходячи з наступного. Як вбачається з технічного паспорту на спірний будинок він був побудований в 1985 році. На момент закінчення будівництва спірного будинку, питання реєстрації права власності на житлові будинки в сільській місцевості на державному рівні врегульовано не було. Оскільки, спірний житловий будинок був побудований в 1985 році і знаходиться в сільській місцевості чоловік позивача не мав змоги на той час оформити на нього право власності. Виходячи з наведених вище обставин вбачається, що спадкодавець за життя маючи виготовлений технічний паспорт на спірний будинок, рішення виконавчого комітету Мархалівської сільської ради про дозвіл на будівництво будинку та рішення про визнання за спадкодавцем права власності на будинок з доручення МБТІ оформити право власності за спадкодавцем, приватизовану земельну ділянку під спірним будинком, мав фактично можливість завершити процедуру оформлення за собою права власності на спірний будинок, про те з невідомих для позивача причин не зробив це. Виходячи з наведеного позивач вважає, що у неї є всі законні підстави звертатися з позовом до суду про визнання за позивачем права власності на спірний будинок у порядку спадкування за законом. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання та витребувано докази у справі (а.с.29). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року було залучено [PERSON] та [PERSON] до участі у справі за позовом [PERSON] до Глевахівської селищної ради про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за законом у якості співвідповідачів (а.с. 85). У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення (а.с. 102). Представник Глевахівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с. 93). [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про слухання справи у їхній відсутності, позов визнають (а.с. 96, 99). Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 196/2017 до майна померлого [INFO] - [PERSON] , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 256 (а.с. 11). Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу померлий [PERSON] [INFO] одружився із [PERSON] (а.с. 55) [PERSON] , 29.09.2017 року звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] (а.с.50). 29 вересня 2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого набула право власності на земельну ділянку площею 0,2181 га, кадастровий номер 3221485501:01:006:0008, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 13). Як вбачається із спадкової справи № 196/2017 із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулися дружина - [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини на користь матері (а.с. 46-80). Постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Остранициною О.Б. від 29.09.2018 р. позивачу відмовлено у в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , встановити неможливо, оскільки право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно не виникло, - правовстановлюючий документ на нерухоме майно [PERSON] за життя не отримав, право власності на нерухоме майно не зареєстрував, - ст. 182 Цивільного кодексу України, 2003 (а.с. 15). З технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] , збудовано у 1985 році (а.с. 16-21). Як вбачається із витягу з рішення виконавчого комітету Васильківської районної ради народних депутатів від 17.10.1983 року №347, були затверджені рішення виконавчих комітетів сільських і селищних рад народних депутатів «Про надання дозволу на будівництво і перебудову індивідуальних громадянам», та надано дозвіл [PERSON] на будівництво спірного будинку (а.с. 22). Відповідно до рішення виконавчого комітету Мархалівської сільської ради від 27.05.2004 року №54 за [PERSON] було визнано право власності на спірний будинок та доручено Васильківському МБТІ оформити право власності за [PERSON] (а.с. 23). Згідно до Архівної довідки КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» від 06.08.2018 року №1064, вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано на ім`я [PERSON] . Нерухоме майно за вищевказаною адресою за інвентаризовано на ім`я [PERSON] , інвентаризаційна справа №123 (а.с. 24). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Факт наявності даного будинку померлому підтверджуються копією технічного паспорту, рішенням виконавчого комітету Мархалівської сільської ради від 27.05.2004 року №54 відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на спірний будинокоднак, згідно Архівної довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. У зв`язку з відсутністю документа, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутися до суду, для встановлення за позивачем, як спадкоємцем померлого [PERSON] , права власності на вказаний будинок. Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на будинок не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved