Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 13 грудня 2022 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначила, що 25 липня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, в якому [INFO] народилась дочка [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вказала, що із травня 2022 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, у зв`язку з чим нею подано позов про розірвання шлюбу. Вона разом із дитиною проживає окремо від відповідача. [PERSON] у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини не надає. Відтак вона змушена звернутись до суду з цим позовом, оскільки через скрутне матеріальне становище вона не в змозі самостійно утримувати дитину та забезпечувати їй належний рівень життя. Зазначила, що відповідач на території України офіційно не працевлаштований, однак постійно працює на будівельних роботах в різних містах України, де отримує значні заробітки, має задовільний стан здоров`я, інших дітей на утриманні не має, а тому спроможний сплачувати аліменти в значно більшому від мінімального розмірі, визначеному законом, в твердій грошовій сумі, що підлягатиме індексації. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, що підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Проте у строк, встановлений судом, відповідач відзив на позов не подав. Представник відповідача, подавши у судовому засіданні 01 лютого 2023 року "заперечення" на позов, про поновлення строку для подання відзиву не клопотала. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд не бере до уваги подане "заперечення". Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану він не може знайти роботи із стабільним заробітком, отримує мінливий дохід від періодичних підробітків. Вказав, що інших утриманців не має, однак змушений доглядати матір, з якою проживає й яка за станом здоров`я, перенісши оперативне лікарське втручання, потребує його допомоги. Повідомив, що добровільно допомагає дитині шляхом придбання одягу, взуття, канцелярського приладдя, ліків. Згідний із стягненням із нього аліментів у розмірі по 1500 грн щомісячно. Представник відповідача позов визнала частково, вказавши на наявність на утриманні відповідача непрацюючої матері та труднощі із отриманням доходів у період воєнного стану. Суд, заслухавши пояснення відповідача і його представника, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, документально підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 25 липня 2011 року укладено шлюб, який зареєстрований Гірниківською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 13. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 жовтня 2011 року Гірниківською сільською радою Ратнівського району Волинської області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Гірниківської сільської ради Ковельського району Волинської області № 1449 від 12.12.2022, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на утриманні останньої. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм\~СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У силу ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із\~ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2023 року на дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Установлено, що відповідач є особою молодого працездатного віку, офіційного заробітку не має, отримує мінливий дохід від періодичних заробітків, протипоказання за станом здоров`я щодо працевлаштування останнього відсутні. Твердження відповідача про необхідність догляду за матір`ю, 1970 року народження, яка, зі слів останнього, перенесла оперативне лікарське втручання, у зв`язку із чим має труднощі в пересуванні, жодними доказами не доведені. Не доведеними є й твердження відповідача про добровільне надання ним матеріальної допомоги дитині, зокрема придбання одягу, взуття, ліків. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Водночас, позивачкою не надано суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн щомісячно. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8\~ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, з огляду на значне зростання вартості проживання, з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі по 2500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. За правилами ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача\~в дохід\~держави з\~урахуванням заявлених\~позивачкою позовних\~вимог слід\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 1073,60 грн. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial