Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 110828 від 26.07.2022, складеного інспектором взводу № 2 роти № З БУПП в Черкаській області ДПП Бражником А., о 23.42 год. в м. Черкаси по вул. Нижня Горова, 47 під час «Комендантської години» він відмовився покидати вулицю та пред`являти документи, що посвідчує особу, чим не виконав законну вимогу працівників поліції. Не погоджуючись із змістом складеного протоколу він підготував та надіслав до Придніпровського районного суду м. Черкаси заперечення, згідно яких вимогу працівника поліції покинути вулицю вважав незаконною, оскільки у вказаний в протоколі час в м. Черкаси була оголошена повітряна тривога і він направлявся до бомбосховища, яке розташоване у приміщенні ТРЦ «Дніпро-плаза», що по вул. Припортовій у м. Черкаси. Протокол про адміністративне правопорушення складався поліцейськими під час комендантської години у відділку поліції по вул. Пастерівська, де з ним поводилися зухвало і брутально, а також відмовили доставити його додому, через що вимушений був направлятися до свого будинку по вул. Нижня Горова пішки. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що у даному випадку працівниками патрульної поліції при складанні та направленні протоколу до суду, були грубо порушені його права, що призвело до необґрунтованого притягнення до відповідальності за правопорушення, яке не вчиняв, чим завдано йому, інваліду III групи, моральну шкоду. Наявність моральної шкоди обґрунтував пережитими душевними стражданнями, які виникли у зв`язку із притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке не вчиняв, відвідуванням судових інстанцій, стресом упродовж розгляду адміністративної справи, а також приниженням його честі та гідності, як інваліда III групи та законослухняного громадянина. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, було порушено його звичний розклад життя, він був змушений звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість перед посадовими особами Національної поліції. Зазначив, що являється інвалідом III групи та йому протипоказано психоемоційне навантаження, але безпідставна доставка його до поліцейського відділку без подальшого забезпечення доставки до місця проживання призвела до того, що він рознервувався і це негативно вплинуло на стан його здоров`я. Вважає, що має право на відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КУпАП, внаслідок незаконного ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, компенсація завданої йому моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., буде справедливою сатисфакцією за дії неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням його психологічного стану. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 20.09.2022 від представника Управління патрульної поліції в Черкаській області Лебідь А.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність належними і допустимими доказами. Зазначила, що 26.07.2022 інспектор роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Бражник А.О. ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку, близько 23:31 год. на службовий планшет надійшов виклик про те, що за адресою [ADDRESS] , у дворі шумить молодь. Прибувши на місце виклику інспектором було встановлено, що у дворі за вищевказаною адресою сидять біля столику 3 особи та голосно розмовляють. Інспектор звернувшись до них представився та проінформував про порушення громадської безпеки, а саме: порушення тиші та перебування на подвір`ї в комендантську годину. Невстановлені особи погодились покинути подвір`я та прослідувати в укриття (через повітряну тривогу) чи додому, проте позивач ухилявся від законної вимоги поліцейського, у зв`язку з чим інспектором у відповідності до положень ст. 260, ст. 261, ч. 1 ст. 262 КУпАП, було здійснено адміністративне затримання позивача шляхом застосування заходу примусу визначеного пп. б), п.1 ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме спеціальний засіб - кайданки. В подальшому було здійснено доставлення позивача до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, де після встановлення його особи було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 110828 за ст. 185 КУпАП та протокол про адміністративне затримання серії АА № 156208. За результатами розгляду справи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 закрито провадження за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, при цьому, дії працівників поліції не визнано неправомірними. Отже, застосування відносно позивача заходу примусу, визначеного ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» за вказаних обставин було обґрунтованим, необхідним та законним. Твердження позивача про завдання йому внаслідок неправомірних дій поліцейських моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях внаслідок відвідування судових інстанцій, постійного стресу упродовж розгляду адміністративної справи, приниженням честі та гідності, як інваліда III групи та законослухняного громадянина - не відповідають дійсності, оскільки неправомірності в діях поліцейських жодним рішенням суду не встановлено, складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та протокол про адміністративне затримання не визнані судом незаконними, доказів душевних та моральних страждань, приниження честі та гідності позивачем не надано, а визначений розмір моральної шкоди в сумі 50000 грн. є необґрунтованим та не доведеним належними і допустимими доказами. Виходячи з вищезазначеного, позивачем не доведено не тільки причинно-наслідковий зв`язок між діями поліцейських та моральними стражданнями, а й самі моральні страждання від цього. Крім того, позивач свою позицію обгрунтовує положеннями ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідуванні, прокуратури і суду» та позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 10.01.2019 по справі № 532/1243/16-ц, від 26.02.2020 по справі № 142/143/17 вказуючи, що притягнення його до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрите судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Однак вказана правова позиція Верховного Суду має інший правовий характер та не пов`язана з даною справою з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 4 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, всупереч ст. 81 ЦПК України до позову не долучено жодних доказів того, що дії працівників поліції завдали позивачеві моральної шкоди. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про Національну поліцію», у складі поліції функціонують: кримінальна поліція; патрульна поліція, органи досудового розслідування; поліція охорони; спеціальна поліція; поліція особливого призначення. Згідно ст. 5 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність», оперативно-розшукова діяльність здійснюється такими оперативними підрозділами Національної поліції: підрозділами кримінальної поліції та підрозділами спеціальної поліції. Відповідно до ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Однак, інспектор, який складав протокол про адміністративне правопорушення та здійснював адміністративне затримання позивача, є патрульним поліцейським і посадовою особою управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. Таким чином, патрульна поліція є окремою структурою і не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, відшкодування моральної шкоди за незаконні дії яких безпосередньо врегульовано положенням вищевказаного Закону, на який посилається позивач. Отже, з огляду на те, що у позовній заяві не доведено обставин, які вказували б на завдання позивачеві моральної шкоди, а також не зазначено обґрунтування визначеного розміру моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., вимоги позовної заяви є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. 13.10.2022 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якої вважає, що стороною відповідача невірно трактовано фактичні обставини справи та нормативно-правове обгрунтування позовних вимог. Так, 26.07.2022 о 23:39 він разом із двома своїми знайомими направлявся до бомбосховища, про що повідомив поліцейських, які прибули на виклик, але останні на це не звернули уваги та стверджували, що він порушив закон, заважав людям та проявив злісну непокору представникам поліції. Разом з тим, вказані твердження не відповідають дійсності, оскільки жодної відмови від виконання законної вимоги поліцейського з його боку не було, що підтверджується наданою відповідачем відеозйомкою. Крім того, судом при розгляді складеного на нього протоколу про адміністративне правопорушення також було встановлено, що він жодним чином не проявляв злісну непокору законним вимогам працівникам поліції. Таким чином, беручи до уваги, що він притягався до адміністративної відповідальності через складений працівниками патрульної поліції протокол безпідставно, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 провадження у справи про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, вважає що має право на відшкодування завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1174 ЦК України, п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складення протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). В такому випадку відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказав, що незаконне затримання, перебування у кайданках, примусове транспортування в автомобілі патрульної поліції до відділку, необхідність вночі самотужки повертатись додому та вживати додаткові зусилля для доведення своєї невинуватості у суді спричинило йому моральну шкоду. Він був пригніченим, пережив відчуття несправедливості, упередженість співробітників правоохоронних органів, що викликало у нього невдоволення та недовіру до правоохоронних органів. Окрім моральних страждань зазнав ще й фізичних, оскільки являється інвалідом, з діагнозом артрит кінцівок, а під час затримання йому заламували руки та одягали кайданки. Таким чином, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає, що поміркованою та достатньою компенсацією моральної шкоди буде грошова сума у розмірі 50000,00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022 за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції у Черкаській області на належного - Департамент патрульної поліції та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в Черкаській області та Головне управління Державної казначейської служби в Черкаській області. 28.11.2022 від представника Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області - Яроша С.В. надійшли письмові пояснення, в яких останній заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що дії працівників органів Національної поліції, за які позивач вимагає відшкодування моральної шкоди не передбачені ч. 1 ст. 1176 ЦК України, оскільки його не було незаконно затримано чи незаконно накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Натомість, відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами передбаченими статтями 1173 та 1174 ЦК України. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Разом з тим, позивачем не надано підтверджуючих документів чи інших доказів, щодо завдання йому моральної шкоди, яку оцінено у 50000,00 грн., не доведено факт наявності шкоди, а також її виникнення внаслідок дій працівників органів патрульної поліції. З рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 по справі № 711/3562/22 не вбачається, що працівниками патрульної поліції було порушено процедурні (процесуальні) норми з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Посилання позивача, що складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення є підставою для відшкодування моральної шкоди, суперечить правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 21.10.2020 по справі № 312/262/18 та у постанові від 10.04.2019 по справі № 464/3789/17. Сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, а закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. У рішенні Європейського суду з прав людини «Назарчук проти України» від 19.04.2005 визначено, що сам по собі факт визнання порушення становить достатню справедливу сатисфакцію. Отже, порушення органами державної влади прав та законних інтересів громадян не завжди має обов`язковий наслідок у вигляді відшкодування на їх користь шкоди. З огляду на вищезазначене Головне управління Казначейства вважає, що саме по собі закриття судом справи про адміністративне правопорушення за результатом розгляду протоколу у зв`язку з недоведеністю вини позивача не свідчить про завдання йому моральної шкоди, враховуючи, що рішенням суду його права були поновлені і це поновлення прав в судовому порядку є справедливою сатисфакцією (відшкодуванням) позивачу. 06.12.2022 від представника Департаменту патрульної поліції Лебідь А.І. надійшов відзив на позовну заяву, який за своїм змістом аналогічний відзиву, поданому Управлінням патрульної поліції в Черкаській області. 29.12.2022 від адвоката Оржеховської А.О., яка представляє інтереси [PERSON] , надійшла відповідь на відзив, яка за своїм змістом аналогічна відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 13.10.2022. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Оржеховська А.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Департаменту патрульної поліції Трохименко М.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області Ярош С.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність позивачем факту спричинення йому моральної шкоди. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За змістом статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 27.07.2022 інспектором взводу № 2 роти № З БУПП в Черкаській області ДПП лейтенантом поліції Бражником А.О. відносно [PERSON] був складений протокол серії ГП № 110828 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, згідно якого 26.07.2022 о 23 год. 42 хв. в м. Черкаси по вул. Калініна, 47 біля третього під`їзду під час комендантської години [PERSON] відмовився покидати вулицю та пред`являти документ, що посвідчує особу, чим не виконав закону вимогу працівника поліції та вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. Крім того, 27.07.2022 поліцейським взводу 2 роти 3 БУПП в Черкаській області ДПП капралом поліції Лавріненко І.О. був складений протокол серії АА № 156208 про адміністративне затримання, згідно якого 26.07.2022 о 23 год. 45 хв. [PERSON] , у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, був доставлений в службове приміщення Черкаського районного управління поліції для припинення правопорушення, встановлення особи, складання протоколу про адміністративне правопорушення. Із оглянутого у судовому засіданні відеозапису, наданого УПП в Черкаській області вбачається, що під час адміністративного затримання до [PERSON] застосовувалася фізична сила, яка проявилась у заламуванні кінцівок рук за спину та застосуванні спеціальних засобів кайданок. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2022 по справі № 711/3562/22, яка набрала законної сили 22.08.2022, провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення. Позивач стверджує, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у моральних (душевних) стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправними діями патрульних поліцейських, незаконним затриманням та перебуванням у кайданках, а також необхідністю вжиття додаткових зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди рішенням, діями чи бездіяльністю службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №569/1799/16-ц, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічні правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 640/16169/17, від 22.07.2020 у справі № 303/7352/18, від 26.01.2022 у справі № 953/6561/20 та від 07.09.2022 у справі № 289/2110/21. Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми та враховуючи, що провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, суд приходить до висновку, що безпідставне затримання позивача та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, призвело до завдання йому моральної шкоди, яка виразилася у моральних (душевних) стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправними діями патрульних поліцейських, незаконним затриманням та перебуванням у кайданках, а також необхідністю вжиття додаткових зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому наявні правові підстави для відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1174 ЦК України, пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Твердження представника відповідача про те, що працівники патрульної поліції при затриманні позивача та складанні протоколу про адміністративне правопорушення діяли у межах своїх повноважень, не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу та події правопорушення, свідчить про те, що справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ініційовано незаконно, а відшкодування шкоди за таких обставин здійснюється незалежно від вини. Крім того, порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (стаття 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, враховуючи конкретні обставини даної справи, характер незаконних дій працівників поліції, тривалість та глибину моральних страждань, зокрема, період перебування позивача у статусі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого порушеного права, а також вимоги розумності, справедливості, а також співмірності, суд дійшов висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 3000 грн. На переконання суду, такий розмір відшкодування моральної шкоди буде справедливою сатисфакцією за дії неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial