Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.12.2021 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, яким просить стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 18635,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2013 року. 03.10.2019 року відбулось залиття належної їй на праві власності квартири, про що свідчить акт від 22.11.2019 року складений повноважним працівником відповідача по справі. На підставі вказаного акту було складено локальний кошторис на будівельні роботи та поточний ремонт належної їй квартири після залиття, відповідно до якого вартість робіт та матеріалів для проведення відновлювального ремонту квартири після залиття становить 8448,00 грн. Зазначила, що після залиття нею було проведено ремонтні роботи, однак відповідач в добровільному порядку матеріальні збитки не відшкодував. Крім того, зазначила, що 02.01.2020 року відбулось повторне залиття належної їй квартири, про що свідчить акт від 02.12.2020 року складений повноважним працівником відповідача по справі. На підставі вказаного акту було складено локальний кошторис на будівельні роботи та поточний ремонт належної їй квартири після залиття, відповідно до якого вартість робіт та матеріалів для проведення відновлювального ремонту квартири після залиття становить 10187,00 грн. Зазначила, що не зважаючи на встановлену актами про залиття вину, відповідач відмовляються усунути завдані збитки та сплатити компенсацію, тому позивач вимушений звернутись до суду. Крім того, зазначає, що винними діями відповідача їй було завдана моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях викликаних пошкодженням належного їй майна, та зумовили зміни у її звичайному способі життя, оскільки вона змушена була витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів та звернення до суду, щоб довести порушення своїх прав. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у сумі 15000,00 грн. Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.01.2022 року було відкрито провадження по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.11.2013 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Хижняком А.М., позивачу належить на праві приватної власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). 21.11.2019 року комісією в складі головного інженера Мошковського С.О., майстра технічної дільниці Костюк С.В. , слюсаря-сантехніка Хлебнікова В.І. ЖЕД № 6, було складено акт про залиття квартири [ADDRESS] . Відповідно до вказаного акту встановлено, що причиною залиття є порив стояка гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] (а.с. 11). Вказаним актом було зафіксовано, пошкодження квартири [ADDRESS] внаслідок залиття. Згідно локального кошторису від 28.01.2020 року на будівельні роботи № 2-1-1 на визначення розміру збитку внаслідок залиття квартири [ADDRESS] вартість матеріального збитку становить 8448,00 грн. (а.с. 12). 02.01.2020 року комісією в складі головного інженера Потапенко Р.В., майстра технічної дільниці Костюк С.В. , слюсаря Шевченка А.В. ЖЕД № 6, було складено акт про залиття квартири [ADDRESS] . Відповідно до вказаного акту встановлено, що причиною залиття є порив в ванній кімнаті стоякової труби гарячого водопостачання в між панельному перекриті квартир [ADDRESS] (а.с. 16). Вказаним актом було зафіксовано, пошкодження квартири [ADDRESS] внаслідок залиття. Згідно локального кошторису від 01.04.2020 року на будівельні роботи № 2-1-1 на визначення розміру збитку внаслідок залиття квартири [ADDRESS] вартість матеріального збитку становить 10187,00 грн. (а.с. 17). Виходячи з положень ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди ( ст. 386 ЦК України). Згідно з нормами частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивачів сталося не з вини власників квартири [ADDRESS] стороною відповідача не надано і встановлених обставин щодо факту залиття не спростував. Так, відповідно до вимог статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Звертаючись з позовом до суду, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача матеріальну шкоду в розмірі 18635,00 грн., яка заподіяна внаслідок залиття квартири 03.10.2019 року та 01.01.2020 року, зазначаючи при цьому що нею після залиття 03.10.2019 року було проведено ремонті роботи в належній їй на праві власності квартри. Враховуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що залиття квартири позивачів сталось саме з вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві», оскільки будинок [ADDRESS] перебуває на його балансі, яке здійснює прямий нагляд за справністю трубопровідних (стоякових ГВП) та інших систем у будинку [ADDRESS] . А тому, суд приходить до висновку про стягнення саме з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві» завданої матеріальної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 10187,00 грн., оскільки позивачем не була надано належних доказів проведення ремонтних робіт квартири [ADDRESS] після залиття, яке мало місце 03.10.2019 року. Що стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то суд встановлено наступне. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач вказував на те, що винними діями відповідача їй було завдана моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях викликаних пошкодженням належного їй майна, та зумовили зміни у її звичайному способі життя, оскільки вона змушена була витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів та звернення до суду, щоб довести порушення своїх прав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виключення, що не потребують доведення вини, визначені у ч. 2 вказаної норми. Оскільки діями відповідача, позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного їй майна,

Outcome: partial