Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 08.08.2022 [PERSON] (далі позивач) звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (далі відповідач ) з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, він одружився, має доньку [PERSON] , [INFO] , тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Просила суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь рішенням Шаргородського районного суду від 25.12.2009 з 1/4 на 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина [PERSON] , [INFO] та додала до матеріалів справи копію свідоцтва про зміну прізвища дитини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 21.11.2022 та 19.01.2023 від позивача [PERSON] до суду надійшли заяви про відкладення розгляду справи (а.с. 31-32, 53). 13.02.2023 до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с. 57). Відповідач [PERSON] 14.02.2023 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає частково. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь рішенням Шаргородського районного суду від 25.12.2009 з 1/4 на 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина [PERSON] , [INFO] та додала до матеріалів справи ксерокопію паспорта та свідоцтва про зміну імені дитини (а.с.58-61). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеляв К.А. від 21.10.2022 матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів передано за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.19). Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовської Т.О. від 17.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 27-28). Ухвалу суду від 17.11.2022 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача [PERSON] , яку вона отримала 22.11.2022 (а.с. 33). Відповідач [PERSON] 02.12.2022 подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.34-42). Позивач [PERSON] у встановлений судом строк відповідь на відзив [PERSON] до суду не подав. 13 грудня 2022 року та 20 січня 2023 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 20 січня та 14 лютого 2023 року відповідно (а.с.50,54). У судовому засіданні 14.02.2023 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу розгляд справи у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] і приєднання до матеріалів справи ксерокопії паспорта та свідоцтва про зміну імені [PERSON] . За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для пред`явлення позову про зменшення розміру аліментів, судом не встановлено. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У справі, що розглядається судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] (а.с.8). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2009 року у справі № 2-742/09 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13). 15 травня 2015 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 15.05.2015 (а.с.7). Від даного шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 17.12.2015 (а.с. 9). 15 грудня 2022 року [PERSON] , [INFO] змінив прізвище та по батькові на [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) 15.12.2022 та копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 02.01.2023 (а.с. 60, 61). Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи позивача та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я позивача, наявність у позивача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірах, визначених у рішенні суду. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. VІ. Висновки суду. Згідно зі статями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За приписами статтей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, з урахуванням норм матеріального права, фактичних обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши подані сторонами докази, дійшов до висновку, що матеріальний стан платника аліментів тобто позивача [PERSON] , в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, змінився у зв`язку з народженням [INFO] доньки [PERSON] , що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню, а розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. При цьому суд виходить із захисту інтересів обох дітей позивача, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження належного рівня життя. При ухвалені рішення у даній справі, судом на підставі вимог ч.4 ст.263 ЦПК України також враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц; від 27.02.2020 у справі № 500/3753/18.

Outcome: partial