Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.11.2022 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка залишилася проживати з нею та знаходяться на її утриманні. У зв`язку з досягненням донькою повноліття, виплата аліментів припинилася. На даний час [PERSON] навчається на 2-му курсі денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій в м. Києві за контрактом. Строк закінчення навчання 30.06.2025. Вартість навчання на рік становить 25725 грн. Плата за гуртожиток складає 8000 на рік. Також додатково вона несе витрати на проїзд до місяця навчання, придбання одягу та взуття, придбання навчально-методичних посібників, підручників тощо. Оскільки донька самостійних джерел для життя та навчання не має, тому на період навчання вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним і тому має можливість утримувати їхню спільну дитину, проте в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період її навчання. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач надав до суду відзив, в якому позов визнає частково. Зазначає, що він офіційно не працює, є безробітним, у зв`язку з цим має скрутне фінансове становище, на його утриманні перебуває дружина, яка має ІІ групу інвалідності з дитинства. Крім того, він хоч і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживав разом з дружиною по [ADDRESS] . Внаслідок збройної агресії Російської Федерації даний будинок, який на праві власності належить його дружині, фактично був повністю знищений російськими загарбниками. Вважає за доцільним сплачувати аліменти на період навчання доньки в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. Вимог позивача про стягнення з нього витрат за надання їй правничої допомоги визнає частково, а саме в розмірі 1300 грн., оскільки вважає, що підготовка позовної заяви даної категорії не представляє великої складності та великої кількості часу. Надані послуги адвокатом у виді вивчення документів та надання консультації оцінює у 300 грн., оскільки адвокат ознайомився з невеликою кількістю документів щодо навчання доньки. Позивач своїм правом надання відповіді на відзив не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.11). У шлюбі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка залишилась проживати з матір`ю (а.с.6, 9, 10). [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій в м. Києві за контрактом, вартість освітньої послуги за рік становить 25725 гривень, термін навчання до 30.06.2025 (а.с.13-14, 15). Вартість проживання в гуртожитку на 2022-2023 навчальний рік становить 8000 гривень (а.с.15). Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено судом, донька сторін досягла повноліття, навчається у вищому навчальному закладі, навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги. З доданих відповідачем до відзиву документів судом встановлено, що з 14.09.2021 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.42). Згідно з пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 02.11.2011 (а.с.40) [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно та має право на одержання державної пенсії. [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с.50), який в період з 24.02.2022 по 01.04.2022 було повністю знищено внаслідок збройної агресії Російської Федерації (а.с.44, 48). Будинок є аварійним, експлуатація та проживання в ньому людей неможлива і небезпечна, підлягає відселенню та зносу (а.с.46-47). Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо скрутного фінансового стану, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного фінансового стану, зокрема, доказів його перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, довідки з Пенсійного фонду України, що з нього не утримується податок, у зв`язку з відсутністю доходів, декларації з Державної податкової служби України про відсутність доходів. Дружина відповідача, хоч і є інвалідом ІІ групи з дитинства, проте вона має право на отримання державної пенсії, а вказаний вище будинок належить їй на праві приватної власності ще з 17.10.2016, тобто до реєстрації шлюбу з відповідачем. Адресою місця реєстрації відповідача є [ADDRESS] (а.с.28). В свою чергу, позивачем також не надано до суду жодних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими такий обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу, суд дійшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує на теперішній час навчання, але у меншому розмірі, ніж просить позивач. Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на навчання доньки у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. Оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 661,60 грн. Також [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею витрати за надання правничої допомоги у розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Медик Л.О. укладено договір про надання професійної правничої допомоги б/н від 24.11.2022. Відповідно до попереднього розрахунку витрат до вказаного договору адвокатом надано клієнту [PERSON] послугу: вивчення документів, надання консультації, підготовка цивільного позову, що складає 2000 грн. Вартість виконаних робіт за професійну правничу допомогу становить 2000,00 грн. (а.с.16-17). Згідно з квитанцією №2966102 від 24.11.2022 (а.с.18) [PERSON] сплачено адвокату 2000 грн. Отже, суд, виходячи з принципу змагальності, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, в тому числі фінансового стану обох сторін, вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, але у меншому розмірі, а саме 1500 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial