Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день своєї смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , - один. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 2,56 га, розташованої на території Глухівської міської ради (колишньої Дунаєцької сільської ради Глухівського району) Сумської області, та належної померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 109962 від 01.10.2004. За життя батько залишив заповіт, яким все своє майно заповів своїй дружині ( його матері) [PERSON] , яка спадщину після його смерті не прийняла, оскільки померла раніше за спадкодавця, а саме [INFO] . Також зазначає, що він є єдиними спадкоємцем батька за законом. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Однак, коли він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх прав на спадкове майно померлого, то нотаріусом йому було відмовлено в цьому з тих підстав, що він не може підтвердити родинні стосунки зі спадкодавцем, а саме, що є сином [PERSON] , оскільки в свідоцтві про його народження в графі батько зазначене лише ім`я [PERSON] , за вказівкою матері, бо його батьки [PERSON] та [PERSON] хоча і жили разом однією сім`єю як чоловік та жінка, вели спільне господарство, спільно виховували дитину, але у шлюбі між собою не перебували. Крім того, ним пропущений встановлений законом строк прийняття спадщини, причини пропуску якого він вважає поважними, оскільки через те, що батьківство [PERSON] по відношенню до нього документально не підтверджено у нього були відсутні підстави для подання заяви про прийняття спадщини після його смерті. За таких обставин позивач просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Сутиски Глухівського району Сумської області, відносно нього та визначити йому додатковий строк в один місяць після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після його смерті. Позивач в судове засідання не з`явився, а надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, проте надала заяву, в якій зазначає, що Глухівська міська рада Сумської області не заперечує вимогам позивача і просить справу розглядати без участі її представника. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~ Так, судом встановлено, що [INFO] в с. Сутиски Глухівського району Сумської області помер [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.9). За життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 2,56 га у межах згідно з планом на території Глухівської міської ради (колишньої Дунаєцької сільської ради Глухівського району) Сумської області з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ № 109962 від 01.10.2004 (а.с.14), на яку після його смерті відкрилась спадщина. Згідно залишеного [PERSON] за життя заповіту, посвідченого секретарем виконкому Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області 04 січня 1999 року за р. № 1, останній, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.10), яка згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.11.2019 померла [INFO] , тобто раніше за спадкодавця. Наявність та чинність вищевказаного заповіту підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70555097 від 08.11.2022 (а.с.22). Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70555067 від 08.11.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась ( а.с. 23). За даними довідок виконавчого комітету Уздицького старостинського округу Глухівської міської ради Сумської області № 369 та № 370 від 02.12.2021, останнє постійне місце проживання померлого [INFO] [PERSON] було: [ADDRESS] . На час смерті за вказаною адресою померлий був зареєстрований та проживав один. Від імені [PERSON] 04.01.1999 Дунаєцькою сільською радою було посвідчено заповіт, зареєстровано в реєстрі за № 1 (а.с.15-16). Як\~\~стверджує позивач, померлий [INFO] [PERSON] є його батьком. У листопаді 2022 року позивач, маючи намір оформити спадщину батька, звернувся до приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Янкової Є.О., однак нотаріусом йому було відмовлено в цьому у зв`язку з відсутністю документального підтвердження батьківства [PERSON] відносно нього та пропуском ним строку для прийняття спадщини, про що було видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.8). Можливість внесення відповідних змін до актового запису та свідоцтва про народження позивача на час розгляду справи втрачена, тому для реалізації свого права на спадкування після смерті батька йому необхідне встановлення факту батьківства. Частиною 1\~ст. 315 ЦПК України\~визначений перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Згідно з ч. 2 даної норми у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Також, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначений в\~ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад,\~факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року;\~батьківства;\~реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Як вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 30 жовтня 1963 року Дунаєцькою сільською радою Глухівського району Сумської області, позивач [PERSON] народився [INFO] в с. Сутиски Глухівського району Сумської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30.10.1963 зроблено відповідний запис №48. Матір`ю позивача вказана [PERSON] , в графі батько зазначено лише ім`я « [PERSON] ». В той же час, за даними витягу з погосподарської книги на 1961-1963 роки та довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Уздицького старостинського округу Глухівської міської ради Сумської області № 01-19/43 від 19.01.2022, головою господарства значиться [PERSON] , 1906 р.н., по відношенню до голови господарства [PERSON] , 1932 р.н., зазначений сином, [PERSON] , 1937 р.н. невістка, [PERSON] , 1962 р.н., та [PERSON] , 1963 р.н. онуки (а.с.17-19). А відповідно до довідки виконкому Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області від 19.07.2005, [PERSON] помер [INFO] в с. Сутиски Глухівського району Сумської області і поховав його син [PERSON] . Також, згідно з наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , засвідченими старостою Дунаєцького старостинського округу Глухівської міської ради Шосткинського району Сумської області, померла [INFO] [PERSON] , та померлий [INFO] [PERSON] , є батьками [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дійсно завжди проживали разом однією сім`єю. [PERSON] називав [PERSON] батьком, а той його сином. [PERSON] завжди піклувався за своїм сином [PERSON] , утримував його, завжди визнавав своє батьківство по відношенню до сина і ніколи не піддавав його сумніву. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1\~статті 58 Конституції України) норми\~СК України\~застосовуються до\~сімейних відносин,\~які виникли\~після набрання\~ним чинності,\~тобто не\~раніше 1\~січня 2004\~року. Правовідносини, що виникли, на час їх виникнення були врегульовані Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР», а тому саме цей нормативний акт з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) підлягає застосуванню. Зокрема, відповідно до п. 7 Указу у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Встановлення батьківства у відношенні осіб, які досягли повноліття, допускається тільки з їх згоди. Аналогічні роз`яснення надав Пленум Верховного Суду України в своїй\~постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Зокрема, згідно п. 15 постанови Пленуму суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених\~ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2\~ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Виходячи з досліджених по справі доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність факту того, що померлий [INFO] [PERSON] за свого життя визнавав позивача [PERSON] своїм сином. Встановлення даного факту потрібно позивачу для реалізації свого права на спадщину. Встановити вказаний факт у інший спосіб не є можливим, тому вимога останнього про встановлення факту батьківства [PERSON] відносно нього підлягає задоволенню. Щодо визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1223,\~1270 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258,\~ч.ч\~1\~ст.1261\~ ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово;\~кожна наступна\~черга спадкоємців\~за законом\~одержує право\~на спадкування\~у разі\~відсутності спадкоємців\~попередньої черги,\~усунення їх\~від права\~на спадкування,\~неприйняття ними\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття. \~У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивач по справі [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] та відповідно до ст. 1261 ЦК України його спадкоємцем першої черги за законом, а відтак має право на спадщину після його смерті. Наявність інших спадкоємців судом не встановлено. Позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті батька, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за умови, що строк на прийняття спадщини був пропущений з поважної причини. \~ \~ \~ \~ За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3\~ст.\~ 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску ним встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). За таких обставин суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в цій частині задовольнити та визначити йому додатковий строк в один місяць після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька. \~ \~ \~ \~ На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved