Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Морозов Олександр В`ячеславович, звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Морозов Олександр В`ячеславович, в позовній заяві вказує, що 23.07.2006 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї зареєстровано шлюб з відповідачкою (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 851). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 1600), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 1601). Позивач зазначає, що з 15 жовтня 2021 року спілкування з відповідачкою погіршилось, спільне життя не склалося, подружжя втратило взаєморозуміння, наразі не ведуть спільне господарство та не піклуються один про одного. В результаті спільних розмов позивач прийшов до висновку, що розлучення є єдиним виходом для подружжя побудувати нове щасливе життя. Позивач вказує на те, що шлюб наразі носить лише формальний характер, подальше його збереження, примирення неможливі. Сім`я фактично розпалася, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року у справі було відкрито провадження у спрощеному порядку з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 16.01.2023 року від відповідачки [PERSON] надійшло до суду письмове клопотання, в якому вона просить надати їй строк для примирення з чоловіком. 16.01.2023 року від позивача та його представника надійшла заява про те, що позивач не згоден на примирення та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 16 січня 2023 року було відмовлено відповідачці [PERSON] у задоволенні клопотання про надання строку для примирення. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Морозов Олександр В`ячеславович у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій просять проводити розгляд справи без участі сторони позивача, на задоволенні позову наполягають, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проти позовних вимог [PERSON] не заперечує, натомість зазначила, що їх сім`я розпалася з вини саме позивача, через його аморальну поведінку, яка виражалася в тому, що позивач неодноразово залишав сім`ю заради розваги, потім знову повертався, що суперечило інтересам їх дітей, негативно впливало на їх виховання. Також відповідачка зазначила, що позивач недобросовісно виконував свій обов`язок щодо матеріального утримання сім`ї, не інформував її про фактично отримані ним кошти, бо витрачав їх на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 23.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 851). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 1600), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 1601). Як зазначає позивач, з 15 жовтня 2021 року спілкування з відповідачкою погіршилось. На час звернення до суду з даним позовом подружжя не веде спільне господарство та не піклується один про одного. Відповідачка у відзиві підтвердила дану обставину, зазначаючи, що з лютого 2022 року сімейні стосунки з відповідачем припинені, відповідач проживає окремо від неї та дітей. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони тривалий час разом не проживають, сумісне господарство не ведуть, втратили взаєморозуміння та не піклуються один про одного, а тому збереження даного шлюбу суперечить інтересам кожного з них, термін на примирення позитивного результату не дасть. Неповнолітні діти за домовленістю подружжя залишаються проживати з відповідачкою, питання щодо їх утримання вирішується окремо. Дослідивши надані позивачем докази: копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З урахуванням інтересів сторін, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved