Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Представник позивача адвокат Павленко О.В. звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області в інтересах [PERSON] з позовом до Бахмутської міської ради Донецької області, третя особа Головне управління\~Пенсійного Фонду\~України Донецької\~області в\~особі Відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр м. Бахмут) в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла\~\~ [INFO] , у м. Горлівка, Донецька область. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у м. Горлівка Донецької області, територія якого на даний час є тимчасово окупованою територією, померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що його мати хворіла, позивач був вимушений виїхати до матері м. Горлівка Донецької області та доглядати за нею до дня її смерті. Разом з цим, він та його мати були зареєстровані, як ВПО у м. Бахмуті Донецької області. З урахуванням того, що позивач не міг особисто виїхати на підконтрольну Українській владі територію Донецької області, він через свого представника звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його матері. Рішенням суду був встановлений факт смерті його матері. На підставі даного рішення суду він отримав свідоцтво про смерть своєї матері Українського зразку. Після зазначеного, через свого представника, позивач звернувся до Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Моісеєнко Наталії Вікторівни щодо прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері саме недоотриманих останньої за життя пенсійних виплат. 10.11.2021 року, нотаріус надала роз`яснення №156/02-14, відповідно до якого нотаріус зазначила, що оскільки [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] - в строк до 29 жовтня 2021 року, ні підтвердженого факту проживання, за однією адресою на момент її смерті немає - [PERSON] необхідно звернутись до суду для встановлення додаткового строку для подання для про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус роз`яснила, що оскільки заведення спадкової справи не нотаріальною дією, постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії не виноситься згідно зі ст.49 Закону України «Про нотаріат» причини відмови викладаються у письмовій формі. З урахуванням зазначеного вище, вирішити спірні питання щодо встановлення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини можливо лише в судовому порядку, як то визначено чинним законодавством. Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, у томі числі непрацездатним членам сімї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1). Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума ділиться між ними порівну (ч.2). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3). Отже, недоотримана [PERSON] - матір`ю позивача пенсія входить до складу спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -VII). Відповідно до ч. 1 ст.9-1 Закону № 1669-УП, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням КМУ, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275- р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Місцем смерті спадкодавця та місця реєстрації позивача є м. Горлівка Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014р. та від 02.12.2015 р. входять до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. В`їзд та виїзд на територію, що непідконтрольна Україні, є ускладненим, що є загальновідомим фактом. Окрім того, згідно Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV- 2 від 11 березня 2020 року за № 211, був встановлений з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який діє до теперішнього часу. Таким чином, вищенаведені обставини у їх сукупності надають стороні позивача підстави для визнання причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем поважними. Окремо слід зазначити, що вже тривалий час робота КПВВ з тимчасово непідконтрольною територію окремих районів Донецької та Луганської областей заблоковано представниками так званої «ДНР» та «ЛНР». У зв`язку із зазначеним, позивач не мав можливості своєчасно виїхати на підконтрольну територію для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті своєї матерії. Разом з цим подача вказаної вище заяви здійснюється особисто. Представництво за даними питаннями не допускається. Відповідно до статті ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч.2). В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ч.3) (це положення було доповнено Законом від 12.02.2015 № 189-УІІІ, який набув чинності 04.03.2015). Зокрема питання щодо місця відкриття спадщини, що знаходиться на непідконтрольній Україні території, врегульовано статтею 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до вказаних норм, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія або населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. За роз`ясненнями п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2018 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом (абз.1). Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.01.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.03.2022 року. 01.03.2022 року судовий розгляд не відбувся у зв`язку із об`єктивними обставинами, пов`язаними із воєнним станом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2022 року розгляд справи було відкладено до 24.10.2022 року для надання можливості представнику позивача ознайомитися з матеріалами справи. Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області. \~ \~ \~ \~Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 06.12.2022 року справу було передано головуючому судді Фроловій Н.М. для продовження розгляду. В судове засідання призначене на 01.02.2023 р. о 15-00 годині не з`явилися позивач та його представник [PERSON] , про час та місце розгляду справи представник позивача повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Раніше від представника відповідача [PERSON] надходила заява про розгляд справи за відсутності представника Бахмутської міської ради з проханням прийняти рішення на власний розсуд відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління\~Пенсійного Фонду\~України Донецької\~області в\~особі Відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр м. Бахмут) до судового засідання не з`явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 12.09.2022 року від третьої особи до суду надійшли письмові поясненнями на позовну заяву в яких представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що спадкоємцями першої черги майна померлої [PERSON] є її син позивач у справі [PERSON] . Згідно ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «№ 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Тобто, для прийняття спадщини слід вчинити дії, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про її дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування. При цьому такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку , достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року у справі № 6-167цс12. \~ \~ \~ \~Отже, прийняття спадщини за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. \~ \~ \~ \~Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. \~ \~ \~ \~Звертаючись з позовною заявою [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, при цьому йому було відомо про смерть спадковця. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку , наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, що виходячи зі змісту ч.1 ст. 1271 ЦК України слід вважати фактичними неприйняття спадщини. \~ \~ \~ \~Враховуючи вимоги позивача Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області вважає, що для визначення додаткового строку, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, належних доводів [PERSON] з приводу пропущеного строку для подання заяви на про прийняття спадщини до суду надано не було, Головне управління вважає такі вимоги безпідставними та такими, що не належать до кола вищевказаних поважних причин. На підставі ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями\~15\~та\~16\~ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До відносин спадкування правила ЦК України (книга 6 Спадкове право, ст.ст.1216-1308) застосовуються, якщо спадщина відкрилась після набрання ним чинності з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина відкрилась до цієї дати, але не була прийнята ніким із спадкоємців (пункти 1,\~\~5 Прикінцевих та перехідних положень\~\~ЦК України). За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст.\~1216,\~1218,\~1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3\~статті 1223 ЦК України\~визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу\~(ст. 1258 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Відповідно до\~ст.1221\~ЦК України,\~місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця\~(ч.1). Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч.2). В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ч.3). Відповідно до ч. 1 ст.9-1 Закону № 1669-VII, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням КМУ, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Великовеселе, Врадіївського району Миколаївської області є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 09.10.2019 року органом 1420 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру (а.с.7,9). \~ \~ \~ \~Згідно з дублікатом довідки від 07.06.2016 № 1419-92978 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.10). \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 07.10.2021 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Харків) (а.с.14). \~ \~ \~ \~Як вбачається з листа Першої Бахмутської державної нотаріальної контори №145/01-16 від 27.01.2022 року, згідно даних Реєстру спадкових справ спадкова справа на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про ( заповіти /спадкові/договори) заповіт від імені [PERSON] не складався. З роз`яснень приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Моісеєнко Наталі Вікторівни наданих 10.11.2021 р. за №156/0214 [PERSON] , вбачається, що 10 листопада 2021 року до приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Моісеєнко Наталі Вікторівни усно звернулася [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою : [ADDRESS] з питання оформлення прав на спадщину [PERSON] , [INFO] після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , що була зареєстрована та проживала по день смерті за адресою : [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті померлого заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої першої заяви. Для подачі такої заяви, згідно ст.1270 ЦК України, встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Оскільки, ні факту подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в строк до 29 жовтня 2021 року, ні підтвердженого факту проживання за однією адресою з померлою на момент її смерті немає - [PERSON] необхідно звернутися до суду для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, що оскільки заведення спадкової справи не є нотаріальною дією, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виноситься та згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат» причини відмови викладаються у письмовій формі (а.с.15). Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину після смерті матері за законом. Однак, він не може реалізувати його у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою\~статті 1272\~ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс 17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку із об`єктивними, непереборними труднощами, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. Пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які на думку позивача дають правові підстави вважати їх поважними. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст. 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved