Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною до АТ КБ «Приват банк» про припинення зобов`язання за кредитним договором, зазначаючи, що вона уклала договір з АТ КБ «Приват банк» №SАМDNWFC00045860280 від 28.09.2018 року та отримала кредитну картку [NUMBER] ( [NUMBER] ). 21 травня 2022 з даної кредитної картки о 19-50 невідомими особами було здійснено списання коштів на загальну суму 47278,39 грн. В зв`язку з даними шахрайськими діями позивачка зателефонувала на «гарячу лінію» банку та заблокувала картковий рахунок. Близько 2030 год. того ж дня вона повідомила поліцію про вчинення відносно неї злочину, передбаченого КК України. 02 червня 2022 року зареєстроване кримінальне провадження №12022205520000349 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст.190 КК України. Постановою від 02.06.2022 року позивачку визнано потерпілою у кримінальному провадженню № 12022205520000349. В подальшому, в зв`язку з вчиненням шахрайських дій і списання коштів з карткового рахунку сторонніми особами, вона направила лист до відповідача про припинення нарахування відсотків, штрафних санкцій та списання заборгованості, що виникла в зв`язку з шахрайськими діями невідомих осіб, однак відповідач відмовив у припиненні нарахування відсотків, штрафних санкцій та списання заборгованості за транзакціями від 21.05.2022 та рекомендував звернутися до правоохоронних органів. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд скасувати нараховані відсотки, комісії, страхові виплати, пені, штрафні санкції, що були нараховані з 21 травня 2022 року по кредитному договору №SAMDNWFC00045860280 від 28 вересня 2018 року (кредитна картка [NUMBER] ( [NUMBER] ) до 8 лютого 2023 року включно, а також припинити зобов`язання за кредитним договором №SAMDNWFC00045860280 від 28 вересня 2018 року, що виникли з 21 травня 2022 року по кредитній картці [NUMBER] ( [NUMBER] ) на загальну суму 47278,39 гривень шляхом списання заборгованості з 21 травня 2022 року. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Захаров М.І. , що приймав участь у справі в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав, підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позов, зазначивши, що відповідно до анкети-заяви від 28.09.18р. [PERSON] погодилась на укладення договору з відповідачем та з Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", які розміщені на офіційному сайті за адресою: www.privatbank.ua а також зобов`язалась регулярно ознайомлюватись з їх змінами. Таким чином, позивачка тим самим уклала з відповідачем договір, який відповідно до ст.634 ЦК України є договором приєднання. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а такожздатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (ч. 2 п.1 ст. 30 ЦК України), якою підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. . Відповідно до умов договору приєднання від 28.09.18 [PERSON] отримала електронний платіжний засіб (карту) № [NUMBER] для здійснення платіжних операцій по рахунку. У позовній заяві позивачка підтверджує, а також це вбачається з виписки по карті № [NUMBER] ,що кошти з карти у загальній сумі 47 278,39грн., двома платежами 31517,19 грн. і 15761.20 грн. були переведені на інші рахунки шляхом авторизації картки на інтернет- сайті. Встановлено, що позивачка перейшла за посиланням на інтернет сайті OLX і для реєстрації ввела особисті дані авторизації у сервісі Приват24. Після чого транзакції було підтверджено за допомогою особистих даних клієнта. Зокрема, це підтверджується аудіозаписом розмови [PERSON] з оператором call-center банку від 21.05.22р. З матеріалів справи вбачається, що переказ коштів відбувся 21.05.2022р. о 19 год 50 хв., тоді як з`єднання з оператором call-center і блокування картрахунку відбулося о 20 год 19 хв., тобто вже після списання коштів. Відповідач зазначав, що переказ коштів з особистого рахунку клієнта можливо здійснити лише за допомогою використання фінансового номеру телефону та іншої особистої інформації (даних по карті, ПІН коду, паролів входу у Приват 24).Фінансовим номером [PERSON] був зареєстрований номер [NUMBER] і у подальшому не змінювався, що не заперечується позивачкою. Операції щодо переказу коштів по картковому рахунку здійснені 21.05.22р., що було підтверджено контактом від Confirm Service 2022-05-21 19:45:54 Контакт проведено (ОК) +[NUMBER] P24AOS2 authorization і за допомогою 3D-secure (додаткового коду, що надсилається на фінансовий номер клієнта для підтвердження фінансової операції). Тобто, після введення особистих даних клієнта для авторизації у сервісі Приват24, номеру карти, CVV2 і додаткового коду, отриманого на фінансовий номер. Відповідно до п. 1.1.2.12 Умов, клієнт зобов`язується вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.Пунктом 1.1.5.5. Умов передбачено, що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні, ПІН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінноговиконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. Відповідно до п.2.3.2.3.3.3 Умов клієнт зобов`язаний не розголошував відомостей про логін та пароль третім особам згідно з Умов. Пунктом 2.3.2.6.2 Умов передбачено, що Банк не несе відповідальності за збереження коштів Клієнта у разі розголошення останнім відомостей про логін та пароль.Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою правління НБУ від 05 листопада 2011 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідач зазначав, що є підстави стверджувати, що позивачем було розголошено персональні данні та інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відтак, позивач несе відповідальність за всі проведені операції, з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, тому в задоволенні позовних вимог відповідач просив відмовити в повному обсязі. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ КБ «Приват Банк» на підставі анкети-заяви позивачки про приєднання до умов та правил банку, було укладено кредитний договір №SАМDNWFC00045860280 від 28.09.2018 року (кредитна картка [NUMBER] ( [NUMBER] , ар. с. 44-46). Відповідно до виписки витрат по кредитному договору №SАМDNWFC00045860280 від 28.09.2018 року, 21.05.2022 року з карткового рахунку [PERSON] було переведено кошти у загальній сумі 47 278,39грн., двома платежами: 31517,19 грн. і 15761.20 грн. (ар. с. 41). За повідомленням про вчинення кримінального правопорушення 02 червня 2022 зареєстроване кримінальне провадження №12022205520000349. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.190 КК України. .(а.с.12). Постановою від 02.06.2022 року [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженню № 12022205520000349. З матеріалів справи вбачається, що переказ коштів відбувся 21.05.2022р. о 19 год 50 хв., тоді як з`єднання з оператором call-center і блокування картрахунку відбулося о 20 год 19 хв., 21 травня 2022 року о 19 год. 50 хв. кошти з карти [PERSON] у загальній сумі 47 278,39грн., двома платежами - 31517,19 грн. і 15761.20 грн., були переведені на інші рахунки шляхом авторизації картки на інтернет- сайті. О 20 год. 19 хв. в телефонному режимі [PERSON] з`єдналася з оператором call-centerбанку і як клієнт банку звернулась до відповідача з повідомленням про шахрайські дії, вчинені відносно неї і несанкціоноване списання з її рахунку грошових коштів, а також про припинення нарахування відсотків, штрафних санкцій та списання заборгованості, що виникла 21.05.2022 року в зв`язку з шахрайськими діями невідомих осіб. Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2022 року № 20.1.0.0.0/7-220706/11205 відповідач відмовив у припиненні нарахування відсотків, штрафних санкцій та списання заборгованості за транзакціями, оскільки, як зазначав банк, з його боку не вбачається порушень будь-яких зобов`язань; рекомендовано звернутися до правоохоронних органів, зазначено, що транзакції 21.05.2022 по переказу грошових коштів були здійсненні коректно і у банка відсутні підстави для повернення переказів.( ар. с. 7-9). Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст. 1092 ЦК України передбачено, що якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та Закону. Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно із ст. 7, п. 38.1, 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійснення розрахункових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Із положень п. 39.2 ст. 39 цього Закону вбачається, що при проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації; несанкціонованих змін інформації; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем. Пунктом 39.4. ст. 39 Закону встановлено, що працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації. Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу. Ініціювання переказу коштів може, в тому числі, здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки (стаття 21 вказаного Закону). Відповідно до пунктів 6-9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою правління НБУ від 05 листопада 2011 року № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банка. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги і правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, згідно з якою, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для висновку про його вину, як підставу цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України, п.11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26 грудня 2009 р. №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав жодних доказів, які б безспірно підтверджували, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої особистої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції. Отже, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вина банку у знятті коштів з рахунків клієнта виключається лише у разі доведення, що саме клієнт банку своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З огляду на викладене та беручи до уваги обставини того, що грошові кошти були списані з рахунку позивача за ініціативою інших осіб внаслідок недозволеної платіжної операції, а відповідачем не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про скасування нарахованих відсотків, комісії, страхових виплат, пені, штрафних санкції, що були нараховані з 21 травня 2022 року по кредитному договору №SAMDNWFC00045860280 від 28 вересня 2018 року (кредитна картка [NUMBER] ( [NUMBER] ) до 8 лютого 2023 року включно, а також про припинення зобов`язання за кредитним договором №SAMDNWFC00045860280 від 28 вересня 2018 року, що виникли з 21 травня 2022 року по кредитній картці [NUMBER] ( [NUMBER] ) на загальну суму 47278,39 гривень шляхом списання заборгованості з 21 травня 2022 року. Ствердження відповідача про те, що витік конфіденційної інформації міг статися з вини самої позивачки, яка на інтернет-сайті OLX для реєстрації ввела особисті дані авторизації у сервісі Приват24, після чого транзакції було підтверджено за допомогою особистих даних клієнта, носить гаданий, ймовірний характер і не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, беручи до уваги, що шахрайські дії стосовно [PERSON] були вчинені після укладення кредитного договору і отримати персональні дані позивача особи, які шахрайським шляхом заволоділи кредитними коштами, могли з будь-яких інших джерел, ніж від самої позивачки при користуванні послугами інтернет-сайту OLX. При цьому користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Безспірних доказів того, що в даному випадку саме дії чи бездіяльність позивача [PERSON] як користувача банківських послуг призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, сторонами не надано, отже відсутні підстави для висновку про вину позивача як підставу цивільно-правової відповідальності. Отже, судом встановлено факт наявності порушення прав [PERSON] які підлягають судовому захисту. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 141 КПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved