Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач 02.08.2021 року звернулася до суду з позовом до Апостолівської міської територіальної громади Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Верховецька Валерія Едуардівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті її матері [PERSON] , тривалістю в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 09.09.2022 року протокольно до участі у справі у якості третьої особи залучено [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті проживала в с. Братське Дніпровського району Дніпропетровської області. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,4900 га, кадастровий номер 1220386600:03:001:0001, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Дніпропетровської області, що на даний час входить до складу Апостолівської міської територіальної громади. За життя [PERSON] заповіту не залишила. 05.07.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Верховецької В.Е. із заявою про прийняття спадщини, але постановою приватного нотаріуса від 08.07.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вказує, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, так як під час перебігу шестимісячного терміну для прийняття спадщини вона знаходилася в скрутному фінансовому становищі, була вимушена постійно працювати задля того, щоб заробити кошти, необхідні для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері. Окрім цього, через свою юридичну необізнаність вважала, що оскільки на момент смерті матері фактично проживала разом з нею, то вона фактично прийняла спадщину. Також зазначила, що на протязі шестимісячного строку для прийняття спадщини вона постійно допомагала своїй доньці [PERSON] по догляду за онукою [PERSON] , [INFO] , оскільки остання на протязі останнього року постійно хворіла та знаходилася на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними довідками, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вказує на необґрунтованість позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем не надано до суду докази на підтвердження позовних вимог, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. В судове засідання представник відповідача, треті особи - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Верховецька В.Е., [PERSON] , будучи належними чином повідомленими про дату та час судового засідання не прибули, представником відповідача та [PERSON] - кожним окремо - подано клопотання про розгляд справи без їх участі, від третьої особи [PERSON] жодних клопотань не надходило, на підставі чого суд доходить висновку щодо можливості проведення судового розгляду даної цивільної справи у відсутність вказаних учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити, визначивши їй двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Щодо поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса пояснила, що не змогла у визначений строк звернутися до нотаріуса, так як нотаріус їй повідомила, що із заявою слід звертатися після спливу 6 місяців з дня смерті матері. Також у неї були відсутні кошти для звернення до нотаріуса, оскільки її доходом є лише пенсія, яка витрачалася на лікування матері. Крім того, вона допомагала своїй доньці доглядати за онукою, так як донька отримала травму і не могла самостійно здійснювати догляд за дитиною. Доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, а також на підтвердження тієї обставини, що її донька потребувала постійного стороннього догляду, у неї не має. Представник позивача адвокат Трайдук А.С. позов підтримав з підстав, зазначених у позові, та просить позов задовольнити. Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2020 року. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в с. Красне Софіївського району Дніпропетровської області, її матір`ю є [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] 10.08.1984 року уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV- ДП № 095134 від 12.12.2001 року видано [PERSON] , яка мешкає в с. Михайлівка, на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів від 19.10.2001 року, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 6,490 гектарів. Земельна ділянка розташована на території Михайлівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 345. Відповідно довідки ВК Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 26.06.2021 року № 3225 [PERSON] , [INFO] , дійсно з 13.02. 2017 року по день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ВК Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25.06.2021 року № 3224 за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , померлою [INFO] , на день її смерті та станом на 25.06.2021 року ніхто не був зареєстрований. Згідно довідки Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 21.06.2021 року № 3089 [PERSON] дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року, але не зареєстрована. Згідно копії спадкової справи № 71/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , 05.07.2021 року [PERSON] подала заяву приватному нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , в якій зазначено, що заявниця проживала разом із спадкодавцем за однією адресою. Постановою державного приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Верховецькою В.Е. від 08.07.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] через пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини та не надання документів, які підтверджують її постійне проживання разом із спадкодавцем на день смерті спадкодавця. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позов мотивований тим, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки були відсутні кошти для звернення до нотаріуса, в зв`язку з тим, що здійснювала догляд за онукою, тому не могла вчасно звернутися до нотаріуса з указаною вище заявою. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, позивач порушення вимог статей 12,81 ЦПК України суду не надала та матеріали справи не містять. Юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини на переконання суду не являється поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до приписів ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed