Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сіпяков О.С., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця. Позов обґрунтований наступним. Позивач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . На цей час [PERSON] розлучається з дружиною [PERSON] та в Ленінському районному суді м. Запоріжжя знаходиться цивільна справ про поділ спільного майна між відповідачами. 15.12.2007 року між відповідачами був укладений шлюб. Позивач вважає, що порушені його права та обов`язки відповідачами, оскільки саме він придбав квартиру [ADDRESS] , яка на сьогоднішній день є предметом спору. 10 лютого 2017 року позивач вирішив вкласти власні кошти у нерухомість та придбати квартиру, яв якій буде проживати син та невістка разом із дітьми. Квартиру та район Запоріжжя обирали відповідачі, завданням позивача було надати грошові кошти. Коли квартира була вибрана та з продавцями було оговорено ціну квартиру, вони домовилися про час для укладення нотаріального договору купівлі-продажу у нотаріуса. Договір купівлі-продажу укладений 10.02.2017 року. Позивач був присутній при укладенні правочину, оскільки привозив кошти для здійснення розрахунку з продавцями. Нотаріусу було від позивача декларацію про доходу. Покупцем в договорі виступив [PERSON] . Позивач домовився з відповідачем [PERSON] , що він виспить покупцем, а потім через деякий час переоформить на позивача квартиру. З часом позивачу стало відомо, що син не може здійснити продаж квартири та переоформити на позивача, тому що дружина [PERSON] не погоджується. Позивач вважає себе власником спірної квартири, тому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріальною округу Сіпяковим О.С., реєстровий №121, недійсним в частині покупця; визнати, що покупцем квартири [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу квартири від 10.02.2017 року реєстровий №121, укладеним між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С. є [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , припинити право власності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований: [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу квартири від 10.02.2017 року, укладеним між [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріальною округу Сіпяковим О.С., реєстровий №121. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Навела пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечили можливість задоволення позовних вимог. Надано відзив, відповідно до якого зазначено, що спірна квартира придбана подружжям під час шлюбу та є спільним майном. Позивачу було відомо про реєстрацію квартири за відповідачем [PERSON] , проте він більше трьох років не звертався із позовом до суду. Просили відмовити в задоволені позовних вимог через пропуск строків позовної давності. Представник третіх осіб [PERSON] в судовому засіданні вказав, що треті особи не мають претензій до сторін у справі. Договір на цей час виконаний. Третя особа приватний нотаріус Сіпяков О.С. надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У вирішенні справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд приходить до наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.02.2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , діючий за згодою своєї дружини [PERSON] , придбав квартиру [ADDRESS] . Згідно з довідкою про середньоринкову вартість квартири [ADDRESS] складає 321000 грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.12.2007 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4.03.2021 року за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя набутого за період шлюбу, в порядку поділу спільного сумісного майна визнано за [PERSON] визнано право власності на частку квартири [ADDRESS] . Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України визначено\~право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями\~6,\~11\~та\~12 ЦК України сторони\~є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті\~627 ЦК України). Відповідно до положень\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі\~статтею 655 ЦК\~України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат. Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили,\~він є удаваним\~(стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо\~правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі\~статті 235 ЦК України має\~визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті\~202, частини третьої статті\~203 ЦК України\~головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: approved