Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» в особі генерального директора Іжаковського Олега Валерійовича до [PERSON] про стягнення 3% річних, у якому просив суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 4391,77 доларів США, судовий збір у розмірі 2481,00 грн., а аткож витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позичальником [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 25.12.2007 року року був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11277500000, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 36 000,00 дол. США зі сплатою 13,4 % річних. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.10.2014 року по справі №522/8789/14-ц\~звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 48752,93 доларів США. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками,\~зазначених\~у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на\~підставі\~документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває\~права\~вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові\~кошти\~в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. 10.08.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»\~набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №11368420000 від 08.07.2008 року\~та Договором поруки №11277500000 від 25.12.2007 року. Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» втратив такі права. При розрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі\~чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України - позиція Великої Палати Верховного Суду по справі 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних страт на 3% річних. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і\~3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 26.01.2022 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 4391,77 дол. США. Розрахунок заборгованості про стягнення 3% річних розраховано відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року по справі № 522/8789/14-ц. Нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 48752,93 дол.США за період із 26.01.2019 оку по 26.01.2022 року р. і\~складає\~ 4391,77 дол.США , що за курсом НБУ станом на 26.01.2022 року становить 124616,03 грн. Таким чином позивач просив стягнути на його користь заборгованість у розмірі 4391,77 доларів США з відповідачки по справі, судовий збір у розмірі 2481,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. В судове засідання відповідачка повторно не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзив на позову не подала. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 25.12.2007 року року був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11277500000, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 36 000,00 дол. США зі сплатою 13,4 % річних. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.10.2014 року по справі №522/8789/14-ц\~звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 48752,93 доларів США шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» права власності на предмет іпотеки: на квартиру [ADDRESS] . Постановою Одеського апеляційного суду від 19.09.2019 року вказане рішення було скасовано, в задоволенні позову відмовлено. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кадетами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. 10.08.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»\~набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №11368420000 від 08.07.2008 року\~та Договором поруки №11277500000 від 25.12.2007 року. Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» втратив такі права. Позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді інфляційних втрат та 3% річних. Статтею 526 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1\~ст.625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За умовами ст.ст.\~1049\~та\~625 ЦК України\~після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016р. у справі за № 6-1412цс16). Згідно ч.1\~ст.1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ч. 1ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1ст.\~628\~ЦК України з міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.\~631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Як передбачено ч. 1ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому згідно ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 99\~Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ч. 2 ст.\~192\~ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Статтею 524\~ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Згідно вищезазначеними нормами чинного законодавства України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, Цивільного кодексу\~України та інших актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Передбачене ч. 2ст.\~625\~ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Розрахунок заборгованості про стягнення 3% річних розраховано відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2014 року по справі №522/8789/14-ц. Нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 48 752,93 дол. США (Сорок вісім тисяч сімсот п?ятдесят два долара США 93 цента) за період із 26.01.2019 по 26.01.2022 р. і складає 4 391,77 дол.США, що за курсом НБУ станом на 26.01.2022 року становить 124 616,03 грн. (Сто двадцять чотири тисячі шістсот шістнадцять гривень 03 копійки). Відсоткова ставка: 3% річних. Розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]. Виходячи із зазначеного та враховуючи, те що позивачем було надано розрахунок заборгованості про стягнення 3% річних, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 4391,77 доларів США. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн., в зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу. При цьому суд вирішуючи питання стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу враховує висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду також вказала, що суд не може за власного ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. На підтвердження судових витрат на правничу допомогу стороною позивача було надано: Договір №05-03/2021 від 05.03.021 року про надання правничої допомоги, (а.с.104-107), заявка про надання правничої допомоги № 30 від 27.09.2021 року на загальну суму 20000,00 грн. (а.с.109), витяг з акту №3(а.с.110), платіжне доручення (а.с.108). Оскільки відповідачка жодних дій спрямованих на зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу не вчинила, а представником позивача надані усі необхідні документи на підтвердження понесення позивачем таких витрат, то суд приходить до висновку про задоволення вказаних вимог, та стягнення з відповдача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Outcome: approved