Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

28.12.2022 позивачка звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 06.12.2010 вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] у Надлацькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що сумісне життя з відповідачем не склалось, вони мають різні погляди на сімейне життя, сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з осені 2021 року, шлюб носить формальний характер. Вказує, що збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дітей. На підставі цього просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, малолітніх дітей залишити проживати разом із нею, судові витрати по справі стягнути на її користь з відповідача. 05.01.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 26.01.2023, яке в подальшому через неявку відповідача було відкладено на 13.02.2023 (а.с.44, 45, 57). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. У прохальній частині позовної заяви викладено клопотання позивачки про розгляд справи без її участі (а.с.5). Також 26.01.2023 до суду надійшла заява від [PERSON] з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, на примирення з відповідачем не згодна, щодо заочного розгляду справи не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 56). Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі - 26.01.2023 та 13.02.2023 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства: в матеріалах справи містяться рекомендовані поштові відправлення суду з відмітками про їх повернення у зв`язку з відсутністю адресата - відповідача [PERSON] за вказаною адресою зареєстрованого місця проживання (а.с.62, 63, 69, 70), що згідно положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Отже, відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд справи, призначений на 13.02.2023, належно і завчасно згідно вимог статті 128 ЦПК України. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] відповідачем не подано. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивачка не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду цієї справи. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Суд установив, що позивачка [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 грудня 2010 року у Надлацькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис № 2. Указане вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с.12, 15, 18, 21). Діти проживають разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок № 144-22-12 від 10.02.2022, № 143-22-12 від 10.02.2022 № 146-22-12 від 10.02.2022, № 145-22-12 від 10.02.2022, виданих виконавчим комітетом Таращанської міської ради Київської області (а.с.14, 17, 20, 22). Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено положеннями ст. 24 СК України. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. За вимогами ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу і у заяві від 26.01.2023 просить залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому суд вважає за можливе залишити їй вказане прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд також зауважує, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відповідач не висловлював заперечень щодо залишення малолітніх дітей з матір`ю, - суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , проживати разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 161 СК України суд роз`яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати малолітні діти, - даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 /провадження № 61-14859св19/. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України при повному задоволенні позову з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 гривень, сплата якого документально підтверджена (а.с.2). Враховуючи наведене та

Outcome: approved