Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Виклад позиції позивача та відповідача. У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 29.08.2003 між нею та відповідачем було укладено шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області. В подальшому рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.01.2006 у справі № 2-5137/05 шлюб було розірвано. [INFO] від відповідача в поза шлюбних відносинах у неї народилася дитина - [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.10.2020 у справі № 592/9168/20 було зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку на її користь. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2022, у справі № 592/16184/21 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Комунальною установою Сумська спеціалізована школа І - III ступенів № 7 ім. Максима Савченка Сумської міської ради, ученицею якої є спільна донька - [PERSON] , впроваджена «дистанційна форма навчання з використанням мережі інтернет». У зв`язку із вищезазначеним з метою розвитку здібностей дитини, виконання нею навчальної програми, існувала нагальна потреба в забезпеченні навчального місця дитини, його організації тощо. Найбільш виваженим та практичним варіантом було забезпечення та придбання спільній дитині ЄОМ - ноутбуку. 29.06.2022, на адресу відповідача рекомендованим листом була направлена відповідна Пропозиція. Також Відповідачу було запропоновано грошові кошти, які будуть витрачені, розділити рівними частинами із співвідношення 1/2 до 1/2. На зазначену пропозицію відповідач відповів категоричною відмовою, тому в подальшому з метою розвитку здібностей спільної дитини, виконання нею навчальної програми, 04.12.2022 було придбано ноутбук ACER Nitro 5 AN515 - 57 - 51Н7 вартістю 31999,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 04.12.2022 ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» магазину «COMFІ» Україна, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Прохання до відповідача щодо розділення рівними частинами вартості придбаного ноутбуку, а саме повернення 15999,50 гривень також були проігноровані. Додатково зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, заможною та самодостатньою, на даний час фіктивно працевлаштований охоронцем в службі охорони «Явір - 2000», окрім цього тривалий час займається приватним бізнесом, має коштовний автомобіль, нерухомість та земельні ділянки та тримає разом із своїм братом приватну авто мийку за адресою: [ADDRESS] , отримує постійний значний дохід в готівковій формі, що не обліковується та не оподатковується. Відповідач є фігурантом кримінального провадження за ч. 1 ст. 164 КК України. Просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , одноразово в сумі 15599,50 гривень. 13.01.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що не визнає пред`явлені позовні вимоги в частині одноразової сплати суми 15999,50 грн. частини за придбаний позивачкою ноутбук, враховуючи його скрутне матеріальне становище він має можливість відшкодувати лише від заявленої суми 7999,75 грн. та вважає, що цей позов не може бути задоволений судом в повному обсязі, виходячи з наступного. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 7999,75 грн. Його дохід це лише заробітна плата, яку він не приховує і сплачує всі податки державі, і яка станом на грудень 2022 року становила - 7415,44 грн. (з якої після утримання податків залишається 5969,43 - 22%), з якої частина (25%) заробітку сплачується в рахунок аліментів на спільну з позивачкою неповнолітню доньку [PERSON] в сумі 1469,22 грн. (ВП № 63760504), також з вказаної заробітної плати 20 % відраховуються на погашення заборгованості зі сплати аліментів на доньку [PERSON] - 3- тя (ВП № 63043317). Тобто, після всіх відрахувань в нього залишається 43 % від заробітної плати. Враховуючи його склад сім`ї, його дохід, який залишається після всіх відрахувань повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи, та допомоги батькам, які є пенсіонерами, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення додаткових витрат, як його обов`язкові витрати, які він не може не здійснювати. Окремо хоче відмітити, що його батьки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є пенсіонерами, які потребують фінансової підтримки з його боку. Батько [PERSON] хворий на серцево-судинну недостатність, гіпертонічну хворобу та цукровий діабет. Кожного дня, з метою підтримки його здоров`я, доводиться витрачати великі кошти на пігулки, які самостійно вони купити не мають змоги, так як не мають таких коштів. У своїй позовній заяві позивачка зазначає, що він є заможною людиною, а у ТОВ «ЯВІР-2005» працевлаштований фіктивно, має коштовний автомобіль та тривалий час займається приватним бізнесом. При цьому на підтвердження своїх слів, не додає жодного доказу. Вважає, що таким чином позивачка хоче ввести суд в оману. З 28.12.2021 він офіційно працевлаштований в ТОВ «ЯВІР - 2005» (Код ЄДРПОУ 33574487), на підтвердження цього додається копія довідки про доходи № 16 від 04.01.2023, копія наказу про прийняття на роботу з 28.12.2021. В його користуванні немає коштовного автомобіля. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював. Також повідомляє, що ним дійсно в липні 2022 року від позивачки надійшла пропозиція про придбання ноутбуку для навчання спільної дитини - Єсенії в ціновому сегменті від 18000 до 22000 грн. На що 18.07.2022, ним надана відповідь, про те, що можливість спільної закупівлі ЄОМ ноутбуку з достатніми ТТХ у ціновому сегменті: 18000 - 22000 грн. на сьогоднішній день у нього відсутня. Якщо матеріальне становище покращитися, то вказане питання він розгляне першочергово. Станом на сьогодні його матеріальне становище не покращилось, крім того, враховуючи що в країні оголошено воєнний стан, його спроби змінити місце роботи з більш оплачуваною заробітною платою на даний час не мали успіху. Наголошує, що він ніяким чином не ухиляється від утримання доньки Єсенії, кожного місяця ним сплачуються аліменти на її утримання, окрім того по мірі можливості ним здійснюються і інші витрати на її розвиток, зокрема 05.12.2022 ним були оплачені навчальні матеріали для школи в сумі 1375,00 грн. Разом з тим зазначає, що при купівлі ноутбуку позивачкою в сумі майже 32000 грн. керувалась виключно своїми власними амбіціями, а не інтересами дитини. [PERSON] самостійно прийняла рішення на купівлі такого дороговартісного ноутбука, навіть не порадившись з ним, вона навіть не врахувала того, чи зможе він понести такі витрати. Йому не зрозуміло, чому позивачка здійснила покупку ноутбуку за таку суму та чому для дитини, яка навчається в 1 класі не можна було придбати ноутбук за менші кошти? Також, розуміючи, що дитині потрібен ноутбук для навчання, він неодноразово в усній формі пропонував позивачці взяти ноутбук з розстрочкою платежів, з виплатою певної суми раз на місяць. Позивачка є діючим працівником поліції та станом на сьогодні отримує заробітну плату значно вищу за нього . Враховуючи його скрутний матеріальний стан має можливість відшкодувати лише від заявленої суми (15999,50), а саме 7999,75 грн. Тому просить суд, відмовити у позовних вимогах [PERSON] до нього про стягнення на її користь витрати на утримання дитини - [PERSON] одноразово в сумі 15999,50. Прийняти рішення про стягнення з нього, на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 7999,75 гривень. 23.01.2023 до суду позивачкою надано відповідь на відзив вважає, що вказані у відзиві на позов доводи відповідача не ґрунтуються на вимогах Закону. Враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину та те, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, цілком обґрунтовано вважає, що з нього необхідно стягнути 1/2 витрат, понесених нею на розвиток здібностей дитини, виконання нею навчальної програми, існуванні нагальної потреби в забезпеченні її навчального місця, його організації тощо, а саме 15999,50 грн. 1/2 вартості ноутбуку ACER Nitro 5 AN515 - 57 - 51Н7, що підтверджується фіскальним чеком від 04.12.2022 ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» магазину «COMFІ» Україна. У своєму відзиві на позов відповідач стверджує, що він отримує лише заробітну плату у розмірі 7415,44 грн., а також здійснює відрахування 20% на погашення заборгованості зі своїх же обов`язків по сплати аліментів. Зазначає, що його батьки є пенсіонерами, які потребують фінансової підтримки з боку відповідача, лікування і т.п. Так, питання врахування майнового стану відповідача, посилання його на те, що рівень пенсійного забезпечення його батьків не дозволяє їм у повній мірі покривати витрати на ліки, що вони хворіють на різні захворювання і т.п., вже були «неодноразово» предметом судових досліджень, зокрема в рішенні Ковпаківського районного судому від 21.01.2022 м. Суми у справі 592/14790/21. Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у своїй постанові від 04.04.2022 у справі 592/14790/21 погодився з правильними висновками суду першої інстанції, що: «Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що судом при стягненні пені за прострочення сплати аліментів не враховано майновий стан відповідача, перебування його в статусі безробітного, те, що він має непрацездатних батьків, оскільки останнім не надано доказів перебування в статусі безробітного у спірний період, а також доказів утримання ним своїх батьків, які отримують пенсію». Питання додаткових витрат на доньку [PERSON] , вже досліджувалось Зарічним районним суду м. Суми, зокрема у справі № 591/7902/20. Так, Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву категорично відмовлявся від сплати додаткових витрат понесених на логопеда та розвиток здібностей доньки, хоча в подальшому під натиском фактів визнав свій батьківський обов`язок та сплатив всю суму, що була заявлена в позовних вимогах. Доводи щодо нібито великої вартості ноутбуку, керуванням начебто особистими амбіціями, а не інтересами дитини не заслуговують на увагу, по своїй суті є припущеннями. Вибрана Відповідачем позиція, є не що інше, як спосіб його захисту з метою ухиляння від обов`язку утримання спільної доньки Єсенії. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Процесуальні дії у справі. 22.12.2022 ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24.01.2023. 24.01.2023 протокольною ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача в зв`язку з його хворобою на 08.02.2023. Позиції учасників судового провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до таких висновків. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом при розгляді справи встановлено, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.01.2006 по справі №2-5137/05 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 26.05.2015, [PERSON] народилася [INFO] у м. Суми, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.10.2020 у справі № 592/9168/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі частини усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 30.09.2022 (справа № 592/16184/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини - визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачкою, дана обставина не заперечується відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином, якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. При цьому, наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). 29.06.2022, на адресу відповідача рекомендованим листом з описом вкладення позивачкою була направлена відповідна Пропозиція щодо здійснення спільної закупівлі ЄОМ- ноутбуку з достатніми ТТХ у ціновому сегменті: 18000 22000 грн., грошові кошти, які будуть витрачені, розділити рівними частинами у співвідношенні до . (а.с. 12-14). На зазначену пропозицію відповідач 18.07.2022 направив відповідь на пропозицію, зазначивши, що можливість здійснення спільної закупівлі ЄОМ ноутбуку з достатніми ТТХ у ціновому сегменті: 18000-22000 грн. у нього відсутня. Якщо матеріальне становище покращиться, то вказане питання ним буде розглянуто першочергово (а.с.43, 44). Згідно копії фіскального чеку від 04.12.2022 ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» магазину «COMFІ» Україна, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] було придбано ноутбук Ігровий ACER Nitro 5 AN515-57-51Н7 вартістю 30999,00 грн., 1000 грн. C Helper строком дії 10 місяців примірник програмної продукції (а.с. 15). Запровадження в Україні дистанційної форми навчання є загальновідомим фактом і не потребує додаткового доказування. 30.01.2020 Всесвітня організація охорони здоров`я оголосила спалах на коронавірусну інфекцію COVID-19 надзвичайною ситуацією в галузі охорони здоров`я, а 11 березня пандемією, суд доходить до висновку ця обставина є також загальновідомою, а тому не потребує окремого доказування. Судом становлено,\~що донька\~сторін,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~навчається в\~Комунальній установі\~Сумська спеціалізована\~школа І-III\~ступенів №\~7\~ім.\~Максима Савченка\~Сумської міської\~ради,\~та у\~зв`язку\~з запровадженням\~дистанційної форми\~навчання через\~введення в\~Україні воєнного\~стану та пандемії COVID-19, позивач змушена була придбати ноутбук для навчання дитини. При цьому, суд також враховує ті обставини, що з відповідачем позивач намагалась узгодити питання щодо понесення додаткових витрат. Отже, додаткові витрати на придбання ноутбуку та програмного забезпечення до нього, зумовлені введенням в Україні дистанційної форми навчання, тому вимоги позову є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з\~тим,\~вирішуючи питання\~щодо розміру\~коштів,\~які підлягають\~стягненню на\~додаткові витрати\~з відповідача,\~судом враховано,\~що позивачкою\~для забезпечення\~дистанційного навчання\~малолітньої дитини,\~2015\~року народження,\~придбано ігровий\~ноутбук з\~відповідними підвищеними\~технічними параметрами,\~що в\~свою чергу\~відобразилось на\~збільшеній ціні\~даного гаджету.\~В той\~же час,\~з огляду\~інтернет сайту ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» магазину «COMFІ» Україна в розділі «Ноутбуки для навчання» визначається цінова категорія від 10000 грн. у ноутбуків з початковими технічними параметрами. Також з письмової пропозиції позивача до відповідача щодо придбання ноутбуку для розвитку дитини обговорювалась цінова категорія 18000 22000 грн. Позивачем не доведено розумність та співмірність придбання для семирічної дитини з метою забезпечення дистанційного навчання в початковій школі ігрового ноутбуку вартістю понад 30000 грн. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, закріпленому в ст.141 СК України, та з урахуванням наданих позивачем і відповідачем доказів, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, його матеріальний стан, суд приходить до переконання, що частина понесених позивачкою додаткових витрат, які складаються з витрат на придбання ноутбука у розмірі 10000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. Судові витрати. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: partial