Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] в лютому 2022 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 року позов [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю. Визнанно таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за № 30960 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 436/701436 від 07.11.2007 року. Стягнуто з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1488,60 грн. 07.11.2022 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 12.05.2022 року Вінницьким міським судом по справі № 127/3859/22. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2022 року поновлено ТОВ «Фінпром Маркет» пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 року по цивільній справі № 127/3859/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Третій відділ ДВС у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заяву ТОВ «Фінпром Маркет» про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 року по цивільній справі № 127/3859/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Третій відділ ДВС у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю. Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2022 року по цивільній справі № 127/3859/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Третій відділ ДВС у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню скасовано та призначено справу до розгляду. Позов мотивований тим, що 31.01.2022 року [PERSON] було отримано матеріали виконавчого провадження № 66675289 від 02.09.2021 року стягувачем якого є ТОВ «Фінпром Маркет». Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався, що виконавче провадження було відкрито за заявою відповідача з підстав існування виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 06.05.2021 року. Позивач вважає даний виконавчий напис є неправомірним, а тому просив визнати його таким, що не підлягає виконанню. В ході судового розгляду представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник ТОВ «Фінпром Маркет» згідно заяви не визнає вимоги [PERSON] в частині стягнення судових витрат у розмірі 10000,00 грн. Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних. Гонорар адвоката в розмірі 10000,00 грн. - не відповідає критеріям співмірності. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.11.2007 року між [PERSON] та АТ «Індустріально-експортний банк» був укладений договір № 436/701436. 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстр. № 30960 був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 17164,36 грн. Згідно виконавчого напису ТОВ «Фінпром Маркет» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Груп Фактор», якому право вимоги було відступлене первісним кредитором - АТ «Індустріально-експортний банк». Заборгованість стягнута за період з 13.12.2020 року по 06.05.2021 року включно і складається з заборгованості за тілом кредиту - 17164,36 грн. та плати за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн. Загалом - 17214,36 грн. Оскаржуваний виконавчий напис був пред`явлений до примусового виконання, постановою головного державного виконавця від 02.09.2021 року № 66675289 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису, виданого 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстр. № 30960 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 17214,36 грн. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Враховуючи наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали, що стали підставою для вчинення 06.05.2021 року оскаржуваного позивачем виконавчого напису до суду не надходили. Сума заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису, є спірною і не визнається боржником [PERSON] . Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості за договором від 07.11.2007 року та можливості надати свої заперечення щодо суми боргу або оспорити вимоги стягувача. Крім того, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подається оригінал нотаріально посвідченої угоди. Договір від 07.11.2007 року нотаріально посвідчений не був, тому у відповідача були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Доказів переходу права вимоги до [PERSON] за договором від 07.11.2007 року від АТ «Індустріально-експортний банк» до ТОВ «Фінпром Маркет» суду не надано. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2 та враховує ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 554/6777/17 щодо застосування редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, при вирішенні спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Враховуючи наведені обставини і те, що виконавчий напис вчинений на підставі угоди, яка не була посвідчена нотаріусом, між сторонами існує спір з приводу суми боргу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим № 30960. Що стосується судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. [PERSON] (замовник) та адвокат Тюменцева Т.Ю. (виконавець) 01.02.2022 року уклали договір № 01/02/2022-1а про надання правової допомоги. Відповідно до п. 1 даного договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги на території України стосовно справи, що стосується виконавчого напису посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., 06.05.2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 30960. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у ній наявний ордер, серії АІ № 1215125 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Тюменцевою Т.Ю. Ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Тюменцевою Т.Ю. надано заключну виписку за період з 07.02.2022 по 07.02.2022 року на суму 10000,00 грн., призначення платежу: надання юридичних послуг [PERSON] за договором № 01/02/2022-1а від 01.02.2022 року., [PERSON] . Також в матеріалах справи міститься акт № 1 наданян адвокатських послуг від 08.02.2022 року, з якого видно, що адвокат Тюменцева Т.Ю. надала [PERSON] правову допомогу за визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 30960, в наступному обсязі: отримання матеріалів виконавчого провадження. Опрацювання. Підготовка правової позиції. Підготовка (збір доказів їх систематизація та опрацювання) та подання позовної заяви до Вінницького міського суду Вінницької області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Введення справи у суді першої інстанції. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 268). У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У Постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved