Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У лютому 2022 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило суд стягнути заборгованість за кредитом спадкодавця у розмірі 5967,77 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.09.2011 р. між акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі, що у подальшому збільшився до 12000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Позивач зазначає, що відповідач є спадкоємцем [PERSON] , оскільки проживала з ним на момент смерті, та вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України. На виконання вимог частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України банк направив претензію кредитора до Васильківської районної державної нотаріальної контори. 10.03.2021 р. Позивачем була отримана відповідь на претензію, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 06.07.2021 р. до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, але відповіді не отримав. Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, з заявами про розгляд справи за участю сторін або розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не звертались. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не викликались, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням рішення. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру від 23.09.2011 р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . В порядку ст. 1281 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» 28.02.2021 р. направило претензію кредитора до Васильківської районної державної нотаріальної контори. 10.03.2021 р. Позивачем була отримана відповідь на претензію, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 06.07.2021 р. до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію на суму 5967,77 грн. З копії спадкової справи №28/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Листом старости села Велика Вільшанка від 04.01.2023 р. № 3/13-03-01-09, повідомлено суд, що [PERSON] , [INFO] , який по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , із співмешканкою [PERSON] , 1960 р.н., а дочка [PERSON] , 1989 р.н., зареєстрована, але не проживає за адресою з 2011 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. За ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не подавала до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Крім того, доказів прийняття відповідачем спадщини у спосіб, передбачений ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивачем не надано. Разом з цим, хоч відповідач і є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Саме до такого висновку прийшов Верховний суд у постанові від 19.05.2021 р. у справі № 937/10434/19-ц. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що відповідач не прийняв спадщину після померлого [PERSON] , а тому і не зобов`язаний відповідати перед будь-якими фізичними чи юридичними особами за його боргові зобов`язання. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed