Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок 1968 року побудови з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Єдиними спадкоємцями майна за законом є вона дружина померлого [PERSON] , та сини - [PERSON] , [PERSON] , інших спадкоємців та утриманців, передбачених законом, у померлого немає. Крім цього, вказує на те, що у встановлений законом строк прийняла спадкове майно, однак через відсутність правовстановлюючих документів на будівлі, оформити спадщину в нотаріальній конторі не вдалося. За таких обставин, з посиланням на норми закону, просить визнати за нею право власності на спадкове майно (а.с.2-30). Відзив на позовну заяву відповідачами у встановлений судом термін не подано. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.12.2022 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.01.2023 (а.с.33). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2023 У підготовче засідання позивач [PERSON] не прибула, однак 20.01.2023 скерувала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов, крім того просила розглядати справу без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не прибули, однак на адресу суду 20.01.2023скерували письмові заявиу якій зазначили, що позовні вимогивизнають в повному обсязі. Крім того, просили розглянути справу за їх відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, щозгіднокопії про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2016, виданого виконавчим комітетом Стрілецько Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №02 (а.с.9). З копії заяв [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останнім відомо про те що вони є спадкоємцями за законом. Від спадщини за законом, що залишилася після смерті батька, вони відмовились(а.с.10-11) Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовлений станом на 23.08.2022, характеристики на будинок, встановлено, що житловий будинок (рік побудови 1968) побудований до 1992 році та складається з:житлового будинку літ. «А», загальною площею 39,4 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., літньої кухню з прибудовою літ. «Б», сараю літ. « В», навісу літ. 2Г», навісу літ. «Д», вбиральні літ. «Е», погрібу з шийкою літ. «пг», огорожі літ. «№1,2», криницю «№3», вимощення літ. «І», загальною вартістю 170 760 гривень (а.с.10 -23). Відповідно до висновку про вартість об`єкту оцінки, виготовленого оцінювачем [PERSON] станом на 19.09.2022, ринкова вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, спорудами на [ADDRESS] 170760 грн.(а.с.20-21) Згідно копії листа від 24.08.2022 Чернівецького комунального обласного БТІ повідомило, що згідно наявних реєстрових книг та архівної справи буд. [ADDRESS] право власності в Чернівецькому КОБТІ не зареєстровано (а.с.22) У відповідності до копій облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011 2015 роки, видно, що головою домогосподарства по [ADDRESS] вказаний [PERSON] , з відміткою помер [INFO] , а/з №02 від 08.01.2016р., що підтверджується й довідкою Стрілецько-Кутського округу Чернівецького району Чернівецької області (а.с.23-25,26) Відповідно до Довідки №5-558 від 21.09.2022 виданої Стрілецькокутським старостинським округом Чернівецького району Чернівецької області, про те, що [PERSON] , 1960 р.н. проживав за адресою: [ADDRESS] з 1960р. і до дня смерті. Спадкоємцями за законом після його смерті є : дружина [PERSON] , 1962 р.н., син - - [PERSON] , 1983 р.н. та син [PERSON] , 1987 р.н. (а.с. 27) Згідно Довідки №5-569 від 21.09.2022 виданої Стрілецькокутським старостинським округом Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , 1962 р.н. фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , про що свідчить Витяг про реєстр в Спадковому реєстрі №44311523, дата видачі 01.07.2016р. та проживає в будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.28) У відповідності до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Кіцманської нотаріальної контори Беженар А.М., спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності на цей житловий будинок (а.с.30) Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його . Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). Згідно ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив та батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними д Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно пункту 1.8 цього Положення реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державної інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Так, на час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15 жовтня 1992 року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 5 серпня 1992 р. №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»). Відповідно до п.п. «к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом. Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р. № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992р., при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.92р., на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи. Таким чином по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно житловий будинокз господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] побудований у 1968 році, тобто до 05.08.1992 року, та відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, належав померлому [PERSON] , за наявності на такий будинок відповідної технічної документації БТІ, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів,визнати право власності, в порядку спадкування, на такий будинок, на якийспадкодавець не отримав правовстановлюючі документи. Оскільки прийняття в експлуатацію таких будівель на час збудування житлового будинку (1968р.) час не вимагалося, а записи в погосподарських книгах визнавалися як такі, що підтверджують право власності особи на майно. При цьому, позивач, будучи спадкоємцем за законом (першої черги), спадщину прийняв, оскільки у визначений ЦК України строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на будівлі. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved