Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 02 березня 2012 року, було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 21 березня 2012 року. Від даного шлюбу у них народилася дитина [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу, син [PERSON] залишився проживати разом із нею в м. Камінь-Каширський, Волинської області. З моменту розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] , маючи реальну можливість виконувати обов`язки по вихованню дитини, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач не цікавиться життям дитини, її фізичним та духовним розвитком, не проявляє батьківської турботи та піклування, не цікавиться навчання дитини, не забезпечує дитину матеріально. Крім того, на даний час у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини. Вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відтак вважає, що вказані нею обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Мазурик П.А. позов підтримали та просили суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Богельський І.В. в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а також надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено такі обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] , є відповідач [PERSON] (а.с.6). Як вбачається із довідки №612 від 28 червня 2022 року, виданої ОЗЗСО "Камінь-Каширський ліцей №1 імені Євгена Шабліовського", [PERSON] навчається в 9-Б класі ОЗЗСО "Камінь-Каширський ліцей №1 імені Євгена Шабліовського". Виховання [PERSON] займається його матір [PERSON] . Протягом навчання [PERSON] у навчальному закладі, його батько [PERSON] участі у батьківських зборах не брав, не цікавився навчанням дитини в педагогів (а.с.7). Як вбачається із матеріалів справи, з відповідача [PERSON] та користь позивачки [PERSON] , на підставі виконавчого листа №2-6/09, виданого Камінь-Каширським районним судом Волинської області 09 лютого 2009 року, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] . Як вбачається із довідки №10328/20.15 від 05 серпня 2022 року, виданої Дубровицьким відділом ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), станом на 04 серпня 2022 року, за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 14220,97 грн. (а.с.48). Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його сина [PERSON] вбачається, що після розірвання шлюбу із [PERSON] , [PERSON] із сином не зустрічався, по телефону не спілкувався. Однак, аліменти на утримання сина сплачує та заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. З отриманої від Камінь-Каширської міської ради інформації вбачається, що [PERSON] проживає разом із чоловіком на трьома дітьми в м. Камінь-Каширський. Зі слів [PERSON] , [PERSON] не бере участі у вихованні сина [PERSON] . З проведеної бесіди із малолітнім [PERSON] , комісія було встановлено, що з батьком дитина давно не спілкується. 14 вересня 2022 року [PERSON] повідомив, що до дитини не їздив, по телефону із сином не спілкувався. 14 вересня 2022 року, за підсумками засідання комісії з питань захисту прав дитини, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] (а.с.64-65). Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою [PERSON] . До моменту подачі [PERSON] позову до суду про позбавлення батьківських прав, їй не було відомо про те, що теперішній чоловік [PERSON] не є рідним батьком її сина [PERSON] . [PERSON] розповідала їй, що батько її сина [PERSON] , не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям та не забезпечує матеріально. Проживаючи по сусідству, вона жодного разу не бачила, щоб рідний батько [PERSON] приїздив до сина. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою [PERSON] та час від часу вони спілкуються. [PERSON] розповідала їй, що батько її сина [PERSON] , не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям та не забезпечує матеріально. За час проживання [PERSON] в м. Камінь-Каширський, вона не бачила, щоб його батько [PERSON] , приїздив до сина. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що на даний час він проживає разом із матір`ю [PERSON] в м. Камінь-Каширський, Волинської області. Після розірвання шлюбу між батьками, він свого батька [PERSON] не бачив та не спілкувався з ним. За весь цей час, він спілкувався лише із бабусею по батьківській лінії. Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З пояснень позивачки, письмових доказів, досліджених судом та пояснень свідків встановлено, що відповідач [PERSON] , який є батьком неповнолітнього [PERSON] , тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини, не цікавиться її життям, навчанням та розвитком. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце протягом довгого періоду часу. Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 2 статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, чим позбавляє її можливості нормально самоусвідомлюватись. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в тому числі від її матеріального утримання, що є складовою виховання, а тому його слід позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] . Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved