Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Суми-Експертцентр» та свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2011 року по 15 жовтня 2018 року. 28 травня 2013 року на підставі довідки-рахунку ДПІ №888334 від 28 травня 2013 року, виданої ТОВ «Дилерська компанія» «Автосервіс-Альянс» він придбав автомобіль MAZDA СХ-5, 2013 року випуску. Автомобіль був зареєстрований на його ім`я в Територіальному сервісному центрі № 5946 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області 29 травня 2013 року та на нього був отриманий державний номерний знак [NUMBER] . Оскільки відповідачка [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, а після реєстрації укладення шлюбу постійно проживала з ним в Україні, то 04 квітня 2014 року нею була отримана посвідка на постійне місце проживання в Україні серії [NUMBER] , яка видана органом 5901. У зв`язку з отриманням посвідки на постійне місце проживання в Україні у [PERSON] з`явилася можливість безмитного виїзду за кордон в Російську Федерацію на автомобілі MAZDA СХ-5, де на той час відповідачка знаходилася на медичному обліку по вагітності, та до місця проживання її матері в село Кукуєвку Курського району Курської області. Оскільки, громадяни Російської Федерації не мають права без посвідки на постійне місце проживання в Україні безмитно ввозити на територію Російської Федерації транспортний засіб, який зареєстрований в Україні, що випливає з вимог п.п.11 та 17 п.1 ст.2 Митного кодексу Євразійського економічного союзу та п.1 ст.264 МК ЄЕС та п.5 ч.1 ст.260 та ч.3ст.264 МК ЄЕС. Для перетинання кордону України з Російською Федерацією ним було прийнято рішення про оформлення довіреності для виїзду за кордон від його імені, як власника автомобіля, на відповідачку [PERSON] , про що просила його сама відповідачка. 09 квітня 2014 року (через п`ять днів після отримання посвідки) така довіреність була оформлена на [PERSON] , та була посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. На прохання позивача скласти довіреність на виїзд за кордон нотаріус заповнила їхніми з колишньою дружиною даними заготовлений шаблон довіреності, який був уже набраний на її комп`ютері. В довіреності було зазначено, що він уповноважує [PERSON] представляти його інтереси при експлуатації (керуванні на території України, а також за її межами) та розпорядженні транспортним засобом марки MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] строком на 10 років до 09 квітня 2024 року. При оформленні зазначеної довіреності він мав намір надати можливість [PERSON] законного та безмитного виїзду її на автомобілі за кордон, що і відбувалося постійно, коли відповідачка їздила до Російської Федерації на їхньому автомобілі. Зазначає, що він не мав ніякого наміру щодо відчуження автомобіля у будь-який спосіб відповідачкою від його імені, в тому числі продажу автомобіля MAZDA СХ-5, оскільки він вважав, що за необхідності, він це буде робити особисто, а не через представника, тим більше через дружину. В період шлюбного життя навесні 2018 року відповідачка [PERSON] почала наполягати на їхньому переїзді на постійне місце проживання до її матері в Російську Федерацію в село Кукуєвка Курського району Курської області та на продажі належної йому нерухомості в місті Суми: квартири та житлового будинку в м. Суми, а також на придбання нерухомості в м. Курськ, пов`язуючи це з тим, що вони працюють в Росії, та відповідачка бажає жити зі своєю матір`ю. Він категорично не погоджувався на переїзд сім`ї на постійне місце проживання в Росію і з цього приводу у них в останній час шлюбного життя почали виникати непорозуміння та сварки. На всяк випадок для того, щоб перешкодити поїздкам відповідачки з дитиною на їхньому автомобілі до матері в РФ з метою шантажувати його своєю відсутністю, як траплялося раніше, 22 травня 2018 року після сімейної сварки з відповідачкою він поставив автомобіль в гараж по [ADDRESS] , заховавши від [PERSON] її посвідку на постійне місце проживання в Україні, довіреність на керування автомобілем від 09 квітня 2019 року та документи на виїзд доньки Віолети за кордон. Цей факт підтверджується заявами [PERSON] до поліції. В цей же день він подав заявку в ТОВ «Охоронна фірма Альфа-Л», яка здійснювала охорону будинку по договору №1407/С/1591-А від 01 липня 2017 року про заміну коду доступу до домоволодіння та гаражу за адресою [ADDRESS] , в якому знаходився автомобіль MAZDA СХ-5, щоб відповідачка з дитиною не могла поїхати на автомобілі в РФ. Всі ці його застережливі дії свідчать про те, що не мав наміру продавати автомобіль, а [PERSON] знала про це, але все одно без його згоди «продала» належний йому автомобіль MAZDAСХ-5 своїй кумі відповідачу [PERSON] . 23 травня 2018 року [PERSON] заперла його в квартирі сплячого, забрала мобільний телефон (фахівець охоронної фірми «Альфа-Л» не зміг зв`язатися з ним в цей день і код доступу до домоволодіння змінив лише 24.05.18), без його відома взяла з гаражу автомобіль MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і в цей же день від його імені без його відома здійснила продаж вказаного автомобіля відповідачці [PERSON] за двома договорами: - за договором комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, укладеного між відповідачем за даним позовом ТОВ «Суми-Експертцентр», в особі директора Кушніренко В.В., та [PERSON] , діючою, як начебто його представник в її особі, яка передала автомобіль MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] вказаному товариству на комісію з метою його подальшого продажу відповідачці [PERSON] ; - за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року між ТОВ «Суми-Експертцентр», в особі директора Кушніренко В.В., та відповідачкою [PERSON] , чим було грубо порушено його право власності на належний позивачу транспортний засіб. Після чого, на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2018 року третьою особою за даним позовом, Регіональним сервісним центром МВС в Сумській області в особі Територіального сервісного центру №5946, в особі начальника В.В.Ольховик була здійснена державна перереєстрація права власності на належний йому автомобіль MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] на відповідачку за даним позовом [PERSON] . При цьому, грошових коштів за відчуження належного йому автомобілю відповідачка [PERSON] позивачу не передавала, що підтверджується також і відсутністю у неї відповідної складеної та підписаної ним розписки або іншого доказу, який би підтверджував таку передачу коштів. Зазначає, що договір комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року відповідачкою [PERSON] від його імені укладений без наявних у неї на це повноважень. Сам зазначений договір не містить правових підстав здійснення його представництва відповідачкою [PERSON] . В цьому договорі не зазначено, на підставі якого правочину в його інтересах вона діє та чим підтверджується її представництво (повноваження як представника) за цим договором. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] являється позивач, і це було достовірно відомо сторонам вказаного договору під час його укладання. На момент укладання договору комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року довіреність була відсутня у відповідачки, оскільки в той час перебувала у нього разом з усіма іншими документами, необхідними для виїзду до РФ, які 22 травня 2018 року він заховав вдома від [PERSON] . Довіреність від 09 квітня 2014 року, яка була оформлена позивачем на ім`я [PERSON] з метою здійснення на законних підставах нею експлуатації транспортного засобу та керування зазначеним автомобілем на території Російської Федерації, та яка містила також право щодо розпорядження вказаним автомобілем, не надавала відповідачці [PERSON] права передоручення від його імені третім особам, саме відповідачу, ТОВ «Суми-Експертцентр», права щодо розпорядження належним йому автомобілем (здати його в оренду, заставити в забезпечення зобов`язань, обміняти та продати). Дана обставина вбачається з копії довіреності від 09 квітня 2014 року, та на момент укладання договору комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року була відсутня у відповідачки, оскільки в той час перебувала у нього разом з усіма іншими документами, необхідними для виїзду до РФ, які 22 травня 2018 року він заховав від [PERSON] . В момент укладання вказаних договорів та перереєстрації автомобіля він знаходився вдома в місті Суми та нічого не знав про їх здійснення. Відповідачка [PERSON] не мала правових підстав надавати право щодо розпорядження належним йому транспортним засобом ТОВ «Суми-Експертцентру» в особі [PERSON] . Під час укладання договору комісії, перевищила надані ним їй повноваження та діяла при цьому з відповідачем ТОВ «Суми- Експертцентр» в особі В.В.Кушніренко, незаконно. Для здійснення передоручення відповідно до ст.58 Закону України «Про нотаріат», а також відповідно до розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідачці [PERSON] необхідно було б оформлювати нову довіреність на передовіреність його прав ТОВ «Суми Експертцентру» в особі В.В.Кушніренко, відповідно попередня довіреність залишилась би у справі нотаріуса. Так, відповідно до вимог статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний повідомити довірителя про хід виконання його доручення, якщо таке малося, після виконання доручення негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився і надати звіт про виконання доручення. Повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Таких передбачених законом дій відповідачкою [PERSON] здійснено не було. Крім того, договір комісії №7044/18000572 від 23 травня 2018 року на момент його укладання містить істотні порушення закону, а тому його не можна вважати законним. Постановою кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі по тексту - Порядок № 1388) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, прицепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388. Відповідно до пункту 8 Порядку № 1388 реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), яка була відсутня у [PERSON] на момент укладання договору. Також у [PERSON] був відсутній документ, що посвідчує особу, а для іноземця, який постійно проживає в Україні та має реєстрацію це є посвідка на постійне місце проживання в Україні. При укладанні договору комісії від його імені відповідачка [PERSON] , оскільки вона є громадянкою Російської Федерації, на підтвердження документів про свою особу повинна була надати посвідку на постійне місце проживання в України. У відповіді ТСЦ № 5946 від 22 лютого 2019 року указано, що громадянин РФ при продажу автомобіля має надати посвідку на постійне або тимчасове проживання в Україні. Посвідка на постійне проживання в Україні та довіреність відповідачкою [PERSON] під час укладання договору комісії в ТОВ «Суми- Експертцентр» надані не були. Це підтверджується тим, що у оспорюваному договорі комісії відомості про вказані документи повністю відсутні, так само як і відсутні дані як і відсутні дані про реєстрацію особи в Україні [PERSON] , дані про її ідентифікаційний номер. На момент укладання договору комісії відповідачка [PERSON] не могла надати посвідку на постійне місце проживання в Україні, та довіреність від його імені на розпорядження автомобілем, оскільки на той час вони знаходилися у позивача. Відсутність зазначених документів під час укладання договору комісії та його доводи щодо цих обставин підтверджується Актом технічного стану транспортного засобу (або його складових частин) №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, де в графі договору «який діє згідно з дорученням №» даних самої довіреності, її серії, номера та дати її видачі не міститься. Замість цього без посилання на те, що це є паспорт громадянки Російської Федерації скорочено зазначені дані її закордонного паспорту громадянки РФ: «718841617 від 23.04.2012 р. вид. ФМС 4300», як це не передбачає законодавство України. В статті 47 Закону «Про нотаріат» перелічені вимоги до документів, що подаються до вчинення дій під час укладання договорів, тобто: прізвища, імені та по батькові фізичних осіб, їх місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків повинні бути написані повністю, без скорочень, зрозуміло і чітко. Більш того, в договорі комісії були внесені відомості старого закордонного паспорта РФ громадянки [PERSON] , оскільки вже на той моменту неї був отриманий новий закордонний паспорт РФ громадянки [PERSON] серія [NUMBER] від 18 листопада 2017 року. Вважає, що відсутність у [PERSON] (на момент укладання вказаних оспорюваних договорів) доручення від імені позивача на продаж авто, посвідки на постійне проживання в Україні, даних про реєстрацію відповідачки [PERSON] в Україні, тобто законності її як іноземного громадянина перебування на Україні, ідентифікаційного коду, унеможливлювала [PERSON] оформлення договору купівлі-продажу автомобілю самостійно від його імені на відповідачку [PERSON] . Відповідно до вимог «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів... №1388», саме тому відповідачами по справі було прийнято рішення провести його відчуження у проведений спосіб за двома договорами: договором комісії начебто за представництвом [PERSON] від мого імені та ТОВ «Суми-Експертцентр» в особі В.В. Кушніренка та договором купівлі-продажу між ТОВ «Суми-Експертцентр» в особі В.В.Кушніренка та [PERSON] в один день 23 травня 2018 року з істотними порушеннями законодавства України під час їх укладення. Вважає, що його автомобіль був переданий [PERSON] на комісію відповідачем ТОВ «Суми-Еспертцентр» в особі В.В.Кушніренка за договором №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року та прийнятий на комісію останнім безпідставно. Також, істотним порушенням вказаного укладеного договору комісії є невиконання відповідачем ТОВ «Суми-Експертцентр» в особі В.В.Кушніренка вимог п.2.1.1.цього Договору, згідно з яким ТОВ «Суми-Експертцентр» (комісіонер) зобов`язувався самостійно знайти покупця на переданий на комісію автомобіль, що ним не було зроблено, оскільки покупця вже одразу знайшла [PERSON] - це відповідачка [PERSON] , близька її подруга та кума, з якою вона домовилася про перереєстрацію на неї права власності на належний йому автомобіль, та яка була під час укладання договору комісії 23 травня 2018 року і з якою в цей же день ТОВ «Суми-Експертцентр» в особі В.В.Кушніренка був укладений договір купівлі-продажу його автомобіля. Невиконані також відповідачкою [PERSON] вимоги п.8.3 та 8.4. Договору комісії, згідно з яким вона була проінформована про зміст ст. 65 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим була знята з ТОВ «Суми-Експертцентр» як з комісіонера відповідальність за порушення ним вимог вказаної норми. З огляду на зазначене [PERSON] свідомо порушила вимоги статті 65 Сімейного кодексу України, порушивши його право як власника спільної сумісної власності на відчужене майно та незаконно вчинила правочин в своїх інтересах. Також не мала відповідних правових підстав відповідачка [PERSON] на визначення в договорі комісії так званої «бажаної ціни автомобіля», за яку в подальшому за договором купівлі-продажу начебто було здійснено його відчуження відповідачці [PERSON] , в дорученні, яке він давав з метою перетинання кордону він не надавав повноважень [PERSON] самостійно встановлювати продажну ціну автомобіля та взагалі його продавати. Оскільки договір комісії був укладений особою без наявних повноважень, відповідачкою [PERSON] , дані про яку не були встановлені відповідно до закону, за відсутності документу, які надають право на здійснення представництва від його імені, та з істотними порушеннями його умов під час його укладання, про які зазначено вище, цей договір повинен бути визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані його недійсністю. Він, як власник автомобіля не давав своєї згоди на продаж автомобіля відповідачкою, він був відчужений відповідачкою [PERSON] проти його інтересів та бажання. Фактично автомобіль MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] весь час знаходиться у нього і з його користування не вибував. Відповідно до вимог статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно до статті 658 ЦК України право продажу товару належить власнику товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. При укладанні договору купівлі-продажу автомобіля між відповідачами не виконана основна вимога закону, яка передбачена ст. 662 ЦК України, а саме те, що товар (автомобіль) не був переданий покупцеві. [PERSON] після укладання зазначених договорів 23 травня 2018 року приїхала на автомобілі додому. Про вчинення правочину відповідачкою [PERSON] щодо продажу його автомобіля відповідачці [PERSON] позивачу нічого відомо не було. Не знаючи про правочини та переоформення права власності на автомобіль на [PERSON] , він разом з відповідачкою [PERSON] , дитиною та друзями проводить щоденно відпочинок на Косівщинському водосховищі, озері Чеха, керуючи автомобілем MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] , що підтверджується сімейними фото та відео і які датовані 24, 25, 26, 27 та 28 травнем 2018 року, тобто після вчинення відчуження автомобіля відповідачкою [PERSON] . В нього в наявності постійно маються два комплекти ключів від автомобіля, що доводить той факт, що автомобіль він не продавав та він з його володіння не вибував. З 28 травня 2019 року автомобіль знаходився на зберіганні в гаражі належного йому домоволодіння по [ADDRESS] , оскільки під час його відпочинку разом з сім`єю та друзями камінням було пошкоджено скло панорамного даху авто. Вказаний автомобіль був поставлений до гаражу його домоволодіння відповідачкою [PERSON] самостійно. Наступного дня він фотографує автомобіль для того, щоб визначитися з об`ємом ремонтних робіт та робить заказ на заміну пошкодженої складової частини, а 06 червня 2019 року він ремонтує автомобіль MAZDA СХ-5 в майстерні СТО ФОП [PERSON] та замінює лобове скло автомобіля, що підтверджується товарним чеком вартості скла та проведених ремонтних робіт. Лише 08 червня 2019 року позивач виявляє відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та їде до Територіального сервісного центру № 5946 МВС в Сумській області для відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і там йому стає відомо про перереєстрацію його автомобіля на відповідачку [PERSON] та вчинення правочину від його імені відповідачкою [PERSON] . Він також вважає, що при укладенні правочину купівлі-продажу автомобіля між ТОВ «Суми-Експертцентр» в особі В.В.Кушніренка та відповідачкою [PERSON] не була виконана вимога щодо передачі грошей продавцю, як того передбачає стаття 655 ЦК України. Ніяких грошових коштів, зазначених в договорі купівлі-продажу, покупцем [PERSON] передані не були відповідачам продавцю ТОВ «Суми- Експетцентр» та [PERSON] (яка передала на комісію ТОВ «Суми-Експертцентр» за начебто проданий автомобіль). Відповідачка [PERSON] йому не повідомляла про отримання нею від відповідачки [PERSON] будь-якої грошової суми за проданий автомобіль, позивачу як власнику, ніяких грошових сум не передавала, та від ТОВ «Суми- Експертцентр» він їх також ні в який спосіб не отримував. Договір купівлі-продажу автомобіля не містить порядку проведення розрахунку за автомобіль, як вказано в п.5.3. договору, що розрахунки після продажу транспортного засобу здійснюються відповідно до чинного законодавства. Ціна автомобіля по договору купівлі-продажу визначена «бажана ціна» в відповідності до договору комісії, хоча відповідно до законодавства в договорі купівлі-продажу повинна зазначатися ринкова ціна автомобілю та проводитися експертна оцінка ринкової вартості автомобіля. Крім того, при продажі автомобіля MAZDA СХ-5 за договором був істотно порушений порядок розрахунків за проданий автомобіль та порушено законодавство при проведенні розрахунків. А саме, відповідно до ч.6 п.2 та ч.7 розділу II Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» Постанови Правління Нацбанку України №148 від 29 грудня 2017 року суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичними особами у розмірі до 50000 гривень включно. Платежі понад вказаної суми проводяться через банк або небанківські фінансові установи, які мають відповідну ліцензію. Відповідно до п.2 Договору купівлі-продажу №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року покупець [PERSON] повинен сплатити кошти в сумі 598000 гривень власнику автомобіля одразу після оформлення та підписання цього договору в готівковій формі або на банківські реквізити, які вказані в додатку №1 до цього договору. Додаток №1 до договору купівлі-продажу відсутній. Ніяких коштів він, як власник автомобіля, ні від [PERSON] , ні від [PERSON] не отримував. В договорі купівлі-продажу мається посилання на те, що гроші за автомобіль необхідно перерахувати власнику автомобіля, але цей договір даних про номер його банківського рахунку не містить. Грошові кошти на його банківський рахунок в період укладання договору купівлі-продажу та після нього не надходили. Дана обставина вбачається з довідки ГУ ДФС у Сумській області №3882 від 11 листопада 2018 року про відсутність у позивача доходів за період з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року. Ці обставини підтверджують відсутність розрахунку відповідачки [PERSON] за начебто придбаний нею автомобіль за договором купівлі-продажу, та його доводи щодо передачі права власності на належний позивачу автомобіль на відповідачку [PERSON] безоплатно. Про вчинення правочину купівлі-продажу автомобіля від імені позивача відповідачкою [PERSON] йому нічого відомо не було, вони з відповідачкою не приймали рішення щодо продажу належного їм автомобіля, він на це своєї згоди не давав. Проведені дії відповідачкою [PERSON] , щодо розпорядження спільним майном протирічать меті довіреності, яка надавала право їй як його представнику на вчинення дій саме в інтересах його, як довірителя, а не проти його інтересів. Відповідно до частини третьої ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути надана письмово. Відповідачку [PERSON] не можна вважати добросовісним покупцем, оскільки їй було відомо про те, що він є власником автомобіля MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] , оскільки [PERSON] є знайомою їх сім`ї, є кумою, вона дружина хрещеного батька його доньки Віолети, [PERSON] . Про належність автомобіля позивачу відповідачці було свідомо відомо з даних свідоцтва про реєстрацію технічного засобу, які містилися в укладеному нею договорі. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] перебувають у близьких дружніх відносинах, а тому це є підтвердженням того, що вони діяли недобросовісно за домовленістю між собою щодо безоплатного переоформлення автомобіля на відповідачку [PERSON] з метою уникнення та усунення відповідачкою [PERSON] його від поділу між подружжям та подальшим заволодінням ним, оскільки у неї з`явилася б можливість вивозу автомобіля на територію Російської Федерації. Укладання договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 ЦК України є також підставою для визнання його недійсним. Діями відповідачів йому заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в незаконних їх діях, пов`язаних з укладанням незаконних договорів по відчуженню належного йому автомобіля при зазначених вище обставинах, в результаті чого він був позбавлений права власності на нього. Відчужений відповідачами автомобіль є особливо цінним для нього майном та необхідною річчю для його життя, до сьогодні він позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, та вимушений відстоювати своє право на нього. Зазначена протиправна поведінка відповідачів вивела його з нормального психологічного стану, він є обуреним, почуває себе ошуканим, зрадженим як відношенням до себе члена сім`ї - колишньої дружини, найближчої на той час для нього людини, так і друзів сім`ї - дружиною хрещеного батька його дитини. Тривалий час він перебував в нервовому збудженні та був неспокійним та розгубленим і це відображалося на його нормальному житті. Він дійсно морально страждав у зв`язку з порушенням його права власності на належний автомобіль. Для відновлення свого порушеного права він вимушений був багаторазово звертатися до різних підприємств, організацій для отримання відповідних відповідей та роз`яснень, до органів поліції, прокуратури, суду, за юридичною допомогою, займатися непритаманною йому діяльністю та вести незаплановані чималі витрати. Вважає, що діями відповідачів заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 18000 гривень, тобто по 6000 гривень з кожного. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним: договір комісії № 7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, укладений між відповідачем ТОВ «Суми-Експертцентр» та [PERSON] в особі відповідачки [PERSON] та договір купівлі-продажу транспортного засобу (його складової частини) №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, укладений між відповідачем ТОВ «Суми-Експертцентр» та відповідачкою [PERSON] , за якими був відчужений автомобіль MAZDA СХ-5, днз [NUMBER] та здійснена його перереєстрація на [PERSON] ; стягнути з відповідачів ТОВ «Суми-Експертцентр», [PERSON] , [PERSON] на користь позивача в відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 6000 грн. з кожного. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2020 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 07 квітня 2020 року, о 13 год.00 хв. 13 лютого 2020 року від представника Регіонального Сервісного Центру МВС в Сумській області надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі по тексту - Порядок №1388) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі -транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і знаків, \~ \~ \~ \~ Одним з документів, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів є договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарюванняуповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Державна реєстрація транспортного засобу була проведена на підставі дійсних договорів. Сервісні центри МВС не уповноважені перевіряти документи на підставі яких були укладені договори комісії та купівлі-продажу в торгівельних організаціях, це є обов`язком відповідної організації, яка у встановленому законом порядку уповноважена на здійснення роздрібної торгівлі транспортними засобами. Дані суб`єкти здійснюють свою діяльність у відповідності з «Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 №1200, інформація про таких суб`єктів міститься в автоматизовані інформаційно-пошуковій системі обліку суб`єктів господарювання, які здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери. \~ \~ \~ \~ Таким чином, право власності на автомобіль MAZDA СХ-5 перейшло до громадянки [PERSON] після укладення договору купівлі-продажу та передачі т/з в ТОВ «Суми-Експертцентр». А до ТСЦ №5946 вказана особа звернулася для внесення відповідної інформації про набуття нею права власності до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, надавши при цьому для огляду вказаний транспортний засіб (т. І а.с.66-67). 17 лютого 2020 року від представника ТОВ «Суми-Експертцентр» надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що 23 травня 2018 року між ТОВ «Суми-Експертцентр» та [PERSON] був укладений договір №7044/18/000572 купівлі-продажу автомобіля MAZDA СХ-5, 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , ТОВ «Суми-Експертцентр» діяв на підставі договору комісії від 23 травня 2018 року, який був укладений між комітентом [PERSON] та комісіонером ТОВ «Суми- Експертцентр». Законним представником комітента - власника автомобіля MAZDAСХ-5 під час укладання договору комісії була громадянка [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності підписаної Супрун М.М. 09. квітня 2014 року та посвідчена, Мокренко Л.Ю., приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, та зареєстрована в реєстрі за №709. Як зазначено в довіреності, [PERSON] уповноважує: громадянку Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянки Російської Федерації № [NUMBER] , виданий ФМС 43001, тобто саме особу з таким ім`ям, датою народження та саме таким документом, який посвідчує її особу. Зазначає, що оригінал цієї довіреності, яку разом з оригіналом паспорта та його офіційним перекладом [PERSON] надала при укладанні договору комісії №7044/18/000572, з моменту оформлення договору комісії по теперішній час знаходиться в ТОВ «Суми- Експертцентр». Звертає увагу на те, що позивач в пунктах 2 і 7 позовної заяви викладає завідомо неправдиві відомості стосовно того, що довіреність у [PERSON] була відсутня і перебувала у нього, чим вводить в оману суд. Автомобіль MAZDA СХ-5, 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , 23 травня 2018 року під час укладання договорів знаходився на майданчику біля будівлі ТСЦ №5946 ГСЦ МВС України за адресою: місто Суми, Білопільський шлях, 18/1, оглядався співробітниками ТОВ «Суми-Експертцентр», представником власника та покупцем, про що свідчать акт огляду та акт технічного стану. Також відзначає, що [PERSON] при укладенні договору комісії з ТОВ «Суми-Експертцентр» діяла виключно в рамках наданих їй позивачем повноважень, які викладені в підписаній ним довіреності. Як стало відомо з матеріалів попередніх справ, спірний автомобіль на момент укладання договорів був спільним майном [PERSON] та [PERSON] . Позивач заявив про свої дійсні наміри, в тому числі, про можливість продажу, в довіреності, розуміючи її правові наслідки, про що свідчить його особистий підпис. [PERSON] також була згодна продавати автомобіль інакше б не підписувала договір комісії як представник [PERSON] . Відносно порядку розрахунків за проданий автомобіль: відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року розрахунок за проданий автомобіль здійснювався між покупцем - [PERSON] та власником автомобіля - [PERSON] в особі його законного представника [PERSON] (право одержувати належні [PERSON] грошові суми також надано [PERSON] в вищезгаданої довіреності), відсутність додатка №1 до договору купівлі-продажу, в якому вказані банківські реквізити, свідчить про те що між власником автомобіля та покупцем була застосована готівкова форма розрахунку, представники ТОВ «Суми- Експертцентр» під час розрахунку за автомобіль присутні не були, але в відзиві [PERSON] на позовну заяву [PERSON] (справа №591/3525/18) який був надісланий на адресу ТОВ «Суми-Експертцентр», як третій особі, зазначене наступне (мовою оригіналу): « [PERSON] 23.05.2018 года купила у меня машину за 598 000 гр. Деньги я получила в полном обьеме в долларовом эквиваленте 22 тысячи долларов...», а в тексті відзиву [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , який був наданий представнику ТОВ «Суми-Експертцентр» представником Швед І.О. під час підготовчого засідання у справі №591/3525/18, зазначене наступне: «Я [PERSON] 23.05.2018 р. придбала автомобіль MazdaСХ-5 у [PERSON] (доводиться мені кумою) на законних підставах, без будь-яких порушень закону. [PERSON] отримала гроші у повному обсязі в сумі 598 000 гривень в доларовому еквіваленті 22000 доларів США, відразу після проведення купівлі...». Таким чином з боку ТОВ «Суми-Експертцентр» при укладанні договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля ніяких порушень норм діючого законодавства допущено не було. Просить суд в задоволенні позову відмовити (т. І а.с. 69-72). 07 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 10 липня 2020 року, 11 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача. 08 липня 2020 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти відзиву відповідача ТОВ «Суми-Експертцентр» (т. І а.с.123-129). 08 липня 2020 року від [PERSON] надійшла відповідь на пояснення третьої особи (т. І а.с.142-146). 10 липня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 18 вересня 2020 року, 13 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача. 31 серпня 2020 року від представника відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що вона є власником транспортного засобу автомобіля Mazda СХ 5, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Вказує, що 23 травня 2018 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7044/18/000572, який був укладений на підставі довіреності від 09 квітня 2014 року, що надав позивач [PERSON] . Згідно довіреності вона мала право відчужувати даний автомобіль, на момент укладення правочину довіреність була чинною, строк її дії до 09 квітня 2024 року. Після укладення договору, [PERSON] попрохала відповідачку надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі на спірний автомобіль для того, щоб вивезти свої особисті речі з квартири, оскільки відбувався процес розірвання шлюбу з позивачем. Відповідачка погодилась, оскільки знаходилась як з нею, так і з позивачем у дружніх відносинах і довіряла їм, проте позивач свої речі [PERSON] вивезти змоги не надав, відібрав ключі від спірного автомобіля і залишив його у себе. Фактично з моменту укладення договору купівлі продажу спірного автомобіля, відповідачка ним не користувалась. Просить суд в задоволенні позову відмовити (т. ІІ а.с.97-98). 18 вересня 2002 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 14 січня 2021 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача. 14 січня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в судовому засіданні по кримінальній справі №591/2639/17, розгляд справи відкладено до 31 березня 2021 року, 15 год. 40 хв. 31 березня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в колегіальному розгляді кримінального провадження №591/4668/20 (провадження № 1-кп/591/272/21) розгляд прави відкладено до 18 червня 2021року 10 год. 15 хв. 18 червня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 20 вересня 2021 року, 10 год. 15 хв. в зв`язку з необхідністю витребування доказів по справі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2021 року призначено по справі судову технічну експертизу документів. Провадження по справі зупинено. 15 листопада 2021 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми поновлено провадження по справі, призначено підготовче засідання на 31 січня 2022 року о 14 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2022 року повернуто представнику позивача [PERSON] [PERSON] подану ним 27 січня 2022 року заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2022 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу для розгляду по суті на 24 березня 2022 року о 14 год. 00 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 21 липня 2022 року, о 14 год. 00 хв. 21 липня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 жовтня 2022 року 13 год. 00 хв. у зв`язку з відсутністю належного сповіщення відповідачки [PERSON] 11 жовтня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 18 жовтня 2022 року, 15 год. 00 хв. у зв`язку з необхідністю виклику свідків. 18 жовтня 2022 року в зв`язку з зайнятістю головуючого судді у розгляді кримінальної справи № 591/4667/22 розгляд справи відкладено до 15 год. 00 хв. 02 листопада 2022 року. 02 листопада 2022 року в зв`язку з відсутністю електроенергії та можливості провести технічну фіксацію судового засідання розгляд справи відкладено на 09 грудня 2022 року на 15 год. 00 хв. 09 грудня 2022 року в зв`язку з відсутністю електроенергії та можливості провести технічну фіксацію судового засідання розгляд справи відкладено на 18 січня 2023 року на 16 год. 20 хв. 18 січня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 січня 2023 року 13 год. 00 хв. у зв`язку з закінченням робочого часу та необхідністю забезпечити можливість дослідити відео, що міститься на дисках. В зазначеному судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мірошниченко А.В. в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував та просив суд відмовити у позові з підстав, зазначених у відзиві на позов. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено що [PERSON] та [PERSON] з 01 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. ІІ а.с.18). Рішенням мирового судді Курського судового району Курської області від 15 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. ІІ а.с.19). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] (т. ІІ а.с.20). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власником транспортного засобу MAZDA СХ-5, 2013 року випуску, зазначений позивач [PERSON] (т. І а.с.17). З довідки Територіального Сервісного центру № 5946 від 12 червня 2018 року вбачається, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС за громадянином [PERSON] 29 травня 2013 року зареєстровано автомобіль MAZDA СХ-5, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] на підставі довідки-рахунку ДП1 №888334 від 28 травня 2013 року, виданої в ТОВ «Дилерська компанія» «Автосерві Альянс» з указаною вартістю 356\~900,00 грн. 23 травня 2018 року зазначений автомобіль перереєстровано на громадянку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в СГ ТОВ «Суми-Експертцентр», № 7044/18/000572 від 23 травня 2018 року з указаною вартістю 598\~000,00 грн.(т. І а.с.18), Згідно довіреності від 09 квітня 2014 року [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси при експлуатації (керуванні на території України, а також за її межами) та розпорядженні (здати в оренду, заставити в забезпечення зобов`язань, обміняти, продати) транспортним засобом марки MAZDA СХ-5, реєстраційний номер [NUMBER] ; довіреність видана строком на 10 років до 09 квітня 2024 року. Для чого надає їй право представляти інтереси позивача в органах нотаріату, в відповідних органах Державтоінспекції, або в будь-яких установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з виконанням даної довіреності, а саме питань пов`язаних з експлуатацією, відчуженням, переобладнанням (зміна типу і моделі транспортного засобу, кольору, зміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом транспортного засобу, проходженням технічного огляду; визначити на власний розсуд місце стоянки транспортного засобу; зняти транспортний засіб з обліку та оформити відповідне свідоцтво про реєстрацію в органах Державтоінспекції, якщо в цьому буде потреба; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, в т.ч. про сімейний стан, дублікат реєстраційного документа, в разі його втрати, укласти необхідний при виконанні цієї довіреності правочин (договір), підписувати договору цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержувати належні позивачу грошові суми за результатами згаданих угод, укладати договори страхування транспортного засобу та отримувати страхові відшкодування у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобом під час керування вищевказаним транспортним засобом, як джерелом підвищеної безпеки, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах, згідно з калькуляціями або за домовленістю, сплачувати транспортні податки, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на десять років і діє до 09 квітня 2024 року. Довіреністю містить засвідчення підписом позивача [PERSON] про те, що текст цієї довіреності ним прочитаний, її зміст відповідає його дійсним намірам, правові наслідки цієї довіреності він розуміє. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю.(т. І а.с.19-20, 77). За договором комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, укладеного між відповідачем за даним позовом ТОВ «Суми-Експертцентр», в особі директора Кушніренко В.В., та [PERSON] , діючою як представник [PERSON] , автомобіль MAZDA СХ-5, номерний знак [NUMBER] передано ТОВ «Суми-Експертцентр» на комісію з метою його подальшого продажу (т. І а.с. 21,73). За договором купівлі-продажу транспортного засобу/його складової частини №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року ТОВ «Суми-Експертцентр», в особі директора Кушніренко В.В., та [PERSON] уклали договорі про те, що продавець зобов`язується передати у власність покупцю транспортний засіб марки MAZDA СХ-5, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] та прийнятий продавцем за договором комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, а покупець зобов`язується прийняти переданий ТЗ та оплатити його вартість. За домовленістю сторін, враховуючи бажану ціну продажу згідно п. 2.1.1 договору комісії № 7044/18/000572 від 23 травня 2018 року та ринкову вартість, ціна цього договору становить 598000 грн. 00 коп., яку покупець повинен сплатити власнику автомобіля одразу після оформлення та підписання цього договору в готівковій формі або на банківські реквізити, які вказані в додатку № 1 до цього договору (т. І а.с. 22,74). Автомобіль MAZDAСХ-5, 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу 23 травня 2018 року оглядався представником ТОВ «Суми-Експертцентр» та покупцем, (т. І а.с. 23). З акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року вбачається, що на підставі договору комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року комісія комісіонера: Кушніренко В., члени комісії: Кушніренко В., Кляцький С., а також комітент [PERSON] , в особі представника комітента Супрун В.В., яка діє згідно з дорученням № 718841617 від 23 квітня 2012 року виданим ФМС 43001 провели огляд технічного стану, комплектності та оцінку спірного транспортного засобу (т. І а.с. 75). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що з 23 травня 2018 року [PERSON] є власником транспортного засобу MAZDAСХ-5, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] (т. І , а.с.25). З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 серпня 2018 року вбачається, що [PERSON] 27 серпня 2018 року звернувся до правоохоронних органів із заявою за фактом заволодіння шахрайським шляхом автомобілем MAZDAСХ-5. З даного витягу також вбачається, що 04 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до Сумського ВП із заявою про те, що [PERSON] шахрайським шляхом заволоділа правами на транспортний засіб MAZDAСХ-5 , що належить [PERSON] (т. І а.с.27-28). З розписки від 23 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 22\~000 доларів США , що є еквівалентом в гривнях на дату складання розписки 598\~000 грн. Дані кошти отримані в рахунок укладеного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, а саме автомобіля MAZDAСХ-5, номерний знак [NUMBER] . (т. І а.с.96). 10 червня 2018 року [PERSON] звернувся з заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Сумського ВП ГУНП в Сумській області , в якій зазначив, що його колишня дружина [PERSON] здійснила незаконний продаж автомобіляMAZDA СХ-5, номерний знак [NUMBER] (т. І а.с.187-188). 03 серпня 2018 року начальник ГУНП в Сумській області надав [PERSON] відповідь на заяву, в якій вказав про те, що між [PERSON] та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини. Дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення відсутні (т. І а.с.189). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з частинами першою та другою\~статті 202\~ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями\~глави 17 ЦК України. Відповідно до частин першої та третьої\~статті 237 ЦК України\~представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору,\~закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (стаття 238 ЦК України). Згідно зі\~статтею 239\~ЦК України\~правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до\~статті 240 ЦК України\~представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або\~законом\~між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні. Правочин, вчинений замісником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 244 ЦК України\~представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до\~статті 1000 ЦК України\~за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України). Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що договір доручення може посвідчуватися довіреністю та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору. Згідно з частиною першою\~статті 1004 ЦК України\~повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Відповідно до\~статті 1006 ЦК України\~повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (частина перша\~статті 1007\~ЦК України). Довіреність та договір доручення є основними документами, які посвідчують права представників під час вчинення ними певних дій. Так, довіреність видається для представництва перед третіми особами, а договір доручення передбачає обов`язок вчинення повіреним певних юридичних дій від імені та коштом довірителя. Довіреність видається однією особою, тобто довірителем іншій особі (представнику), тому видача довіреності є одностороннім правочином, вона підписується тільки довірителем, а договір доручення - довірителем і повіреним. Довіреність адресується третім особам, і в разі розбіжностей між повноваженнями представника, викладеними в довіреності, від повноважень повіреного, викладених у договорі, береться до уваги, у разі виникнення спору, текст довіреності. Отже, внутрішні відносини представництва оформлюються договором, тобто зазвичай договором доручення, а зовнішні - довіреністю. Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, і правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. Інша річ, що здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї. На підставі договору доручення довіритель, як правило, видає повіреному довіреність і тим самим легалізує повіреного як представника перед третіми особами. Довіреність відтворює повноваження повіреного, визначене умовами договору доручення. Договір доручення і довіреність є документами, які оформляються для належного виконання повіреним вказівок довірителя. Отже, договір доручення є юридичним фактом, на підставі якого виникає добровільне представництво. Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею\~1011, частиною третьою статті\~1012 ЦК України\~за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). У відповідності до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобі та мопедів» (в редакції, яка діяла на час вчинення оспорюваних правочинів) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору. Статтею 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена\~законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених\~законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Під час судового розгляду встановлено, що, укладаючи договір комісії №7044/18/000572 23 травня 2018 року [PERSON] діяла він імені позивача на підставі довіреності від 09 квітня 2014 року, згідно якої [PERSON] надав повноваження представляти його інтереси при розпорядженні спірним транспортним засобом, в тому числі і шляхом продажу, надавши право його відчуження. Доводи позивача з приводу того, що він не мав наміру продавати автомобіль, не підтверджено належними доказами, та спростовуються тією обставиною, що на момент вчинення оспорюваних правочинів відповідачка [PERSON] діяла в межах наданих їй позивачем 09 квітня 2014 року довіреністю повноважень щодо відчуження автомобіля, яка не була визнана недійсною, також як і не була скасована позивачем. При посвідченні довіреності 09 квітня 2014 року позивач власноручним підписом засвідчив факт того, що зміст довіреності відповідає його дійсним намірами та він розуміє наслідки цієї довіреності. Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що посвідчена позивачем довіреність не надавала відповідачці [PERSON] права передоручення від його імені третім особам, а тому на думку позивача при укладенні договору комісії [PERSON] перевищила повноваження. Так зі змісту договору комісії №7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, укладеному з ТОВ «Суми-Експертцентр» вбачається, що повноваження визначені вказаною вище довіреністю від 09 квітня 2014 року надавали можливість відповідачці виступати представником сторони в зазначеному правочині, якою є позивач, а відповідачка [PERSON] діяла в якості представника, а тому відсутні підстави вважати про здійснення передоручення. Не доведено належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що на момент вчинення договору комісії у відповідачки [PERSON] була відсутня довіреність та такі твердження грунтуються на припущенні. Натомість представником відповідача ТОВ «Суми-Експертцентр» надано копію довіреності на ім`я [PERSON] від 09 квітня 2014 року. Також згідно наданих представником відповідача ТОВ «Суми-Експертцентр» вбачається, що документом, що підтверджує особу [PERSON] було пред`явлено паспорт громадянина РФ від 23 квітня 2012 року ФМС 43001, строк дії якого на момент вчинення правочину не сплив (23 квітня 2022 року), а також переклад цього паспорту з російської на українську мову (т І а.с. 79, 80). Що стосується обставин того, що спірний транспортний засіб не було передано покупцю та він продовжував перебувати у розпорядженні позивача, то такі обставини не вказують на те, що в момент вчинення оспорюваних правочинів сторони не дотримались вимог діючого на той час законодавства, що мало наслідком визнання недійсності, а свідчить про обставини невиконання обов`язку передати предмет договору купівлі-продажу. Відповідно до змісту\~ст. 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність умислу всіх сторін на його вчинення без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Факт звернення відповідачки [PERSON] до позивача [PERSON] з вимогою про витребування автомобіля з чужого незаконного автомобіля (справа № 591/143/20) свідчить про наявність наміру покупця [PERSON] під час укладення правочину купівлі-продажу автомобіля на реальне настання наслідків у вигляді отримання транспортного засобу у власність. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів щодо безгрошовості договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Суми-Експертцентр» та [PERSON] 23 травня 2018 року. Доводи позивача щодо того, що йому не передавались та він не отримував грошові кошти суд не може прийняти до уваги, оскільки згідно наданої розписки від 23 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] , як представник позивача отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 22\~000 доларів США , що є еквівалентом в гривнях на дату складання розписки 598\~000 грн. Дані кошти отримані в рахунок укладеного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7044/18/000572 від 23 травня 2018 року, а саме автомобіля MAZDA СХ-5, номерний знак [NUMBER] . \~ Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 65 СК України\~визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Отже, у сімейному законодавстві України діє презумпція спільності майна подружжя, набутого за час шлюбу. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості. Проте позивачем не доведено належними та допустимими доказами твердження про відсутність його згоди на вчинення відчуження автомобіля, який є спільним майном подружжя, та про те, що вчинені правочини не в інтересах сім`ї, оскільки на момент укладення оспорюваних договорів позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. За таких обставин доводи заявленого позову не знайшли свого підтвердження належними та допустимим доказами, а тому заявлені позивачем вимоги про визнання недійсними договору комісії та договору купівлі-продажу транспортного засобу задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9\~постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки під час судового розгляду не знайшли підтвердження доводи позивача щодо порушень його прав внаслідок дій відповідачів, також не можуть бути задоволенні і заявлені позовні вимоги щодо стягнення суми завданої моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed