Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 16.05.2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Впродовж останнього року сімейні стосунки між сторонами погіршились, тому вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачу важко самостійно утримувати сина, піклуватися про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, оскільки збільшились ціни на продукти харчування, предмети першої необхідності, а тому син потребує матеріальної допомоги батька. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі у зв`язку із запровадженням воєнного стану, не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини. Відповідач є працездатним, працює за кордоном,\~а отже\~спроможним сплачувати\~аліменти на\~утримання їхнього\~сина. Тому позивач, посилаючись на ст. 180, 184 СК України, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення останнім повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилася, 06.02.2023 року її представник, адвокат Гринів Я.В. подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її та позивача відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 55). \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. \~ \~ \~ \~Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. \~ \~ \~ \~Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Факт проживання вказаної дитини з позивачем стверджується довідкою № 659, виданою 12.12.2022 року Заболотівською селищною радою Івано-Франківської області (а.с.10). \~ \~ \~ \~Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-1451/18/23-Вих від 12.01.2023 року (Вх.ЕП-191/23-Вх від 16.01.2023 року) відповідач [PERSON] , [INFO] , у період з 28.02.2021 року по 15.11.2022 року неодноразово здійснював перетин державного кордону України в напрямку «Виїзд-В`їзд» в різних пунктах пропуску через державний кордон України, останній раз 15.11.2022 року в напрямку «Виїзд» за межі України в пункті пропуску «Шегині» (а.с. 49). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. \~ \~ \~ \~Частиною першою\~ст. 12 зазначеного Закону\~встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2\~ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1, 2\~ст.184 цього Кодексу\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, враховуючи вік сина сторін та пов`язані з цим витрати на його харчування, лікування при необхідності, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, суд вважає можливим визначити аліменти в твердій грошовій сумі, по 2 500 грн. щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини, враховуючи, що відповідно до\~ст. 180 СК України\~позивач також зобов`язана приймати участь в її утриманні. Крім того, відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Водночас, за змістом ч.4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ Суд враховує позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 23.01.2023 року в справі № 755/2587/17, відповідно до якої згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду\~\~\~від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження\~\~\~№ 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня\~\~2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня\~\~2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду\~\~від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial