Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, за участю третьої особи Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просить суд : 1) визнати за ним, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки загальною площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер: 6320888800:01:000:0093; 2) визнати за ним, [PERSON] , право на 1/2 (одну другу) земельної частки (пай) Відкритого акціонерного товариства «Сад», виданого на підставі рішення Богодухівської районної державної адміністрації від 11 січня 2001 року № 1 розміром 7,41 га (сертифікат зареєстровано 08 квітня 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 175); 3) повернути йому зайво сплачену суму судового збору в зв`язку з тим, що сума позову ним уточнена та зменшена, відповідно до зазначених платежів на поточний рахунок [NUMBER] сплачено судовий збір згідно квитанцій : 1271,20+910+453,80 = 1816,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що він є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] . У вересні 2017 року позивачу стало відомо, що його бабуся [PERSON] 28 квітня 1998 року склала заповіт, яким заповідала все своє майно онукам: позивачу, [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. 25.10.2017 [PERSON] звернувся до Богодухівської державної нотаріальної контори із заявою з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, 26.10.2017 позивач отримав постанову державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом. З посиланням на ст.ст.1216, 1217, 1218, ч.1 ст.1223 ЦК України, ст.ст.ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.10.2021 відкрито провадження по справі та призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.11.2021 клопотання представника позивача адвоката Надьон О.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області копію спадкової справи № 478/2017, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 08.12.2021 до суду надійшли витребувані докази. Ухвалою суду від 20.12.2021 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2022 задоволено заяву представника позивача адвоката Надьон О.В. про витребування доказів. Витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Одинадцята Харківська ДНК) копію спадкової справи № 1170/2013, номер у реєстрі 55350348, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 08.02.2022 до суду надійшли витребувані докази. 17.11.2022 позивачем подано уточнену позовну заяву, яку було прийнято судом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17.11.2022 задоволено заяву представника позивача - адвоката Надьон О.В. про проведення підготовчого засідання у справі в режимі відеоконференції. Постановлено провести підготовче засідання у справі №613/1441/21 за участю представника позивача адвоката Надьон О.В. з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 07.12.2022 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Заходи забезпечення позову не вживались. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки та право на 1/2 (одну другу) земельної частки (паю) ВАТ «Сад», з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Вимоги про повернення позивачу зайво сплаченого судового збору не підтримала. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у надісланих до суду письмових заявах просили суд розглядати справу за їх відсутності, повідомили, що у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно наявної в матеріалах справи копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 07.04.2005 Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області [PERSON] народився [INFO] , з 21.07.1988 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у позовній заяві, [PERSON] є бабусею [PERSON] . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії сертифікату на право на земельну частку (пай), зареєстрованого 08.04.2001 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 175, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Сад» розміром 7,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення земельної ділянки на місцевості. 26.06.2003 на підставі вказаного сертифікату [PERSON] було надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6320888800:01:000:0093 площею 3,21 га, розташовану на території Червононивської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право на вказану земельну ділянку посвідчене державним актом серії ХР № 137980 від 26.06.2003, виданим на підставі розпорядження Богодухівської райдержадміністрації від 24.03.2003 № 86. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2004, виданим Червононивською сільською радою Богодухівського району Харківської області. За життя [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не містилося і з чого б не складалось, яке на день її смерті буде їй належати, заповідала своїм онукам [PERSON] та [PERSON] . 28.04.1998 заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Богодухівської міської ради. Станом на дату смерті [PERSON] заповіт не змінено і не скасовано (зворотній бік а.с. 8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2013, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.9). 21.11.2013 Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою (наразі П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора) було заведено спадкову справу № 1170/2013 (номер у спадковому реєстрі55350348) після смерті [PERSON] (а.с.71, 84-110). Як вбачається з матеріалів вказаної спадкової справи, вона була заведена за заявою [PERSON] , інші заяви про прийняття спадщини,видачу свідоцтва про право на спадщину або про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] у спадковій справі відсутні. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.1970 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.89). [PERSON] помер [INFO] , тобто, до відкриття спадщини після [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.11.1997 (а.с.90). Отже, єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину останнього, є його мати [PERSON] . Згідно з довідкою КП «Жилкомсервіс» від 26.12.2013 № 24117/2/07/05 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на день смерті з ним були зареєстровані мати [PERSON] , брат [PERSON] , 1972 року народження (а.с.100). 31.03.2016 [PERSON] звернулася до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Як зазначила [PERSON] у своїй заяві, померлий [PERSON] у шлюбі ніколи не перебував, дітей у нього немає. Батько померлого, [PERSON] , помер [INFO] . Інших спадкоємців, передбачених законом, немає (а.с.103). 31.03.2016 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.108). 25.10.2017 Богодухівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 478/2017 після смерті [PERSON] (номер у спадковому реєстрі 61437532). Спадкова справа заведена за заявою [PERSON] . Заяви інших осіб про прийняття спадщини після [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину або про відмову від спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні. Постановою державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальною контори від 26.10.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме : постійно не проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, не є малолітньою, неповнолітньою, недієздатною особою, яка вважається такою, що прийняла спадщину, не подав заяву про прийняття спадщини, факт його постійного спадкування разом зі спадкодавицею на момент смерті не підтверджено. Згідно з довідкою Червононивської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 18.12.2018 № 201 та довідкою Вікторівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 14.07.2017 № 108, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] та була знята з реєстрації 13.04.2005 у зв`язку зі смертю. Разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що проживають в с. Вікторівка (колишня назва Червона Нива) Богодухівського району Харківської області та були знайомі з [PERSON] .. [PERSON] була її сусідкою, а [PERSON] головою земельної комісії по розпаюванню земель ВАТ «Сад», з яких [PERSON] отримала у власність земельну ділянку як пенсіонер, який працював у цьому підприємстві. Підтвердили, що [PERSON] мала єдиного сина, який помер у молодому віці, та двох онуків [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт на двох онуків. Один із онуків [PERSON] [PERSON] також помер. Другий онук [PERSON] - [PERSON] певний час проживав у будинку бабусі разом із дружиною, але потім виїхав. Наразі у будинку померлої [PERSON] ніхто не проживає, будь-яких спадкоємців після смерті [PERSON] у с. Вікторівка не з`являлося. Як встановлено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 2\~ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом. За приписами ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (ч. 3 ст.1235 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З наявних матеріалів справи, у т.ч. копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] є єдиним живим спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] .. У свою чергу, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] (іншої особи, на яку складено заповіт [PERSON] ) є мати позивача та [PERSON] - [PERSON] . Виходячи зі змісту матеріалів спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] , а також показань свідків, слід дійти висновку, що особи, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] (непрацездатні чоловік або діти останньої) відсутні. Копія свідоцтва про смерть [PERSON] сина [PERSON] , батька позивача та його брата - померлого [PERSON] , свідчить про відсутність осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] .. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , та має право на 1/2 (одну другу) частину спадкового майна [PERSON] .. Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що її позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/2 (одну другу) земельної ділянки з кадастровим номером 6320888800:01:000:0093 площею 3,21 га в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Надаючи оцінку позовним вимогам [PERSON] в частині визнання права на 1/2 земельної частки (паю) із земель Відкритого акціонерного товариства «Сад» розміром 7,41 га в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом, зареєстрованим 08 квітня 2001 року за № 175, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст.\~2 Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власника земельних\~частко (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних частко (паїв)»). Пунктами 16-18 Прикінцевих положень Земельного кодексу України встановлено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У сертифікаті на право на земельну частку (пай) виданого на ім`я [PERSON] (серію, номер і дату сертифікату неможливо встановити у зв`язку з якістю копії), зареєстрованому 08 квітня 2001 року за № 175, наявна відмітка про те, що згідно з розпорядженням Богодухівської РДА № 86 від 24.03.2003 виділена в натурі земельна ділянка розміром 3,21 га та виданий державний акт на право власності на землю серії ХР № 137980 (зворотній бік а.с.17). Отже, [PERSON] , як власник земельної частки (паю), за життя реалізувала своє право на виділення їй у власність земельної ділянки у натурі (на місцевості) із земель ВАТ «Сад» в порядку розпаювання, на підставі розпорядження Богодухівської райдержадміністрації від 24.03.2003 № 86, про що отримала державний акт серії ХР № 137980 від 26.06.2003, копія якого наявна в матеріалах даної справи. Таким чином, право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Сад» площею 7,41 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом, зареєстрованим 08.04.2001 за № 175, не увійшло до складу спадкової маси, оскільки цей сертифікат втратив чинність з моменту отримання [PERSON] державного акту серії ХР № 137980 від 26.06.2003 та отримання нею у власність земельної ділянки із земель ВАТ «Сад» площею 3,21 га. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права на 1/2 земельної частки (паю) із земель ВАТ «Сад» площею 7,41 га в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial