Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

У лютому 2023 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що з 27 серпня 2014 року вона зареєстрована в м. Кам`янське і являється внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО. [INFO] її мати померла від «хроническая недостаточность кровообращения, диффузный кардиосклероз», що підтверджується Справкой о причине смерти від 21.06.2022 року виданою Стахановской центральной городской многопрофильной больницей Поліклінікою №1, Оригінал якої знаходиться у сестри - [PERSON] на тимчасово окупованій території в м. Стаханов. Також, факт смерті підтверджується «Свидетельством о смерти» виданому Отделом записи актов гражданського состояния Стахановского городского управления юстиции Министерства юстиции Луганской Народной Республики, актовий запис № 957 від 23 червня 2022 року, оригінал довідки знаходиться у сестри - [PERSON] на тимчасово окупованій території в м. Стаханов. У зв`язку з тимчасовою окупацією міста Стаханов, Луганської області отримати оригінал Довідки про причину смерті неможливо. Для проведення державної реєстрації смерті, вона звернулася до Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ ДРАЦС), однак відділ ДРАЦС відмовив їй в такій реєстрації, посилаючись на те, що нею для підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Стаханов, Луганської області не пред`явлено медичний документ. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Заперечень проти встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території не надано. Згідно вимог ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), [INFO] , яка відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.08.1974 року уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] та після укладання шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.09.1953 року, актовий запис №1524. [INFO] , перебуваючи на тимчасово окупованій території, [PERSON] , померла, що підтверджується копією довідки причини смерті від 21.06.2022 року, де причиною смерті вказано хронічна недостатність кровообігу; дифузний кардіосклероз та копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 23.06.2022 року, актовий запис №957. [PERSON] відповідно копії паспорта була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] де і фактично проживала на день смерті. Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Тобто, у порядку ст.317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, місто Луганськ є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Також, суд враховує, що, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. З огляду на наведене, суд приймає до уваги: довідку причини смерті від 21.06.2022, видану так званим «Стахановскою центральною міською багатопрофільною лікарнею Поліклінікою №1», свідоцтво про смерть на ім`я [PERSON] , видане нелегітимним органом «Відділом запису актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» 23 червня 2022 року, актовий запис № 957, згідно з якими [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Стаханов, у віці 92 років, причина смерті хронічна недостатність кровообігу, дифузний кардіосклероз та визнає їх в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Стаханов, Україна. Відповідно до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved