Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), в особі представника, адвоката Богданчук О.В., звернувся до суду з позовом до Бишівської сільської ради (далі - відповідач), в якому вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина зокрема на земельну ділянку площею 1,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Козичанської сільської ради, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №480654. За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде належним їй на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла сину [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на загадане вище нерухоме майно. Так, державний акт на право власності на землю серії ЯИ №480654 був загублений, про що було зроблено відповідне оголошення у газеті «Макарівські вісті» №30 від 11.11.2022 року. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст. ст. 1216, 1218, 1268 ЦК України, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222782400:02:011:0036, - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №480654, виданий на підставі Розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 15.06.2009 року №960, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094803272. Крім того, позивач просив всі судові витрати покласти на нього, а розгляд справи проводити у його відсутність. Ухвалою суду від 20.12.2022 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 10.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 26.01.2023 року. В судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві просив слухати справу у його відсутності (а.с.2-зворот). Відповідач подав письмове клопотання, в якому просив слухати справу у відсутності його представника, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами (а.с.43). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наступними документами, копії яких містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2011 року (а.с.8), довідкою №94 від 19.06.2019 року Козичанської сільської ради (а.с.11). Згідно заповіту, посвідченого 03.10.1991 року секретарем виконкому Козичанської сільської ради (а.с.38), зареєстровано в реєстрі за №9, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде належним їй на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла сину [PERSON] . Те, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 08.06.1960 року (а.с.7), Експертним висновком №056/712-а від 21.06.2019 року Українського бюро лінгвістичних експертиз (а.с.10) про ідентичність особового імені « [PERSON] » та « [PERSON] » у згаданих вище документах. Згідно відмітки на вказаному вище заповіті (а.с.38-зворот), на день смерті заповідача за даними Козичанської сільської ради заповіт не змінений та не скасований. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71114245 від 10.01.2023 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.36). Таким чином, інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом судом не встановлено. Позивач, [PERSON] , як спадкоємець за вказаним вище заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, а саме: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №94 від 19.06.2019 року Козичанської сільської ради (а.с.11). Проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , а саме на земельну ділянку загальною площею 1,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно, що підтверджується відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-48/1 від 09.11.2022 року приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Корнієвської Н.В. (а.с.19). Те, що земельна ділянка площею 1,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222782400:02:011:0036, що розташована на території Козичанської сільської ради Макарівського району Київської області, належала [PERSON] , підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №480654, виготовленого на підставі Розпорядження Макарівської районної державної адміністрації №960 від 15.06.2009 року, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094803272 (а.с.15); Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.16). Проте, оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №480654 був загублений, про що є відповідне оголошення в газеті «Макарівські вісті» №30 від 11.11.2022 року (а.с.17). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1233 та ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв, інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшла земельна ділянка щодо якої нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved