Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

02.08.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідачки на її позивачки користь аліменти на малолітню [PERSON] , у розмірі частки доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що вона є матір`ю - [PERSON] , який з 16.08.2016 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу, у її сина з невісткою народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка є онучкою позивачці. Позивачка зазначає у позові, що з моменту народження дитини, [PERSON] покинула сім`ю, залишила дитину та повідомила, що планувала виїхати до постійного місця проживання до російської федерації, будучи громадянкою вказаної держави. Також позивачка зазначає, що з моменту народження малолітньої, відповідачка не вчиняла жодних дій для відвідування дитини, її утримання, долею і вихованням не цікавиться та не приймає жодної участі, що свідчить про ухилення від виконання батьківських прав. Батько дитини, син позивачки, перебуває у Лавах Збройних Сил України, у зв`язку з чим, вихованням дитини займається вона - [PERSON] , як бабуся дитини. На підставі вищевказаних обставин, як стверджує позивачка, наказом Служби у справах дітей Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 02.05.2022 року за №22, [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка позбавлена батьківського піклування, тимчасово влаштовано в її сім`ю - [PERSON] . Приймаючи, що відповідачка ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків відносно дочки - [PERSON] , позивачка звернулась до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16.08.2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 03.11.2022 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні 01.02.2023 року позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні надала і підтримала подання Київської районної адміністрації Одеської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] » від 21.12.2022 року за №1494/01-11. Також представник в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачка у судове засідання призначене на 01.02.2022 року не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки уд не повідомила. Стосовно неявки відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до відповіді адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, відповідач [PERSON] , зареєстрованою в місті Одесі та Одеській області не значиться. За наслідком викладеного, повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого, відповідач у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Додатково повідомлення [PERSON] здійснювалось шляхом скерування судової повістки на відому адресу місця проживання: [ADDRESS] , які повернуті до суду без вручення. Таким чином, [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачкою не подано відзиву на позов та не повідомлено про причини неявки до судового засідання. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №1337. За період перебування у шлюбі, у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини (син позивачки) - [PERSON] , [INFO] , солдат, відповідно до довідки від 12.06.2022 року за №128, виданої командиром військової частини [NUMBER] в період з 19.04.2022 року по теперішній час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю - [PERSON] , [INFO] , батька малолітньої - [PERSON] , [INFO] . 02.05.2022 року Службою у справах дітей Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області видано наказ за №22 «Про тимчасове влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування», яким [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, влаштовано в сім`ю [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до довідки від 06.05.2022 року за №5616/5001541808 про взяття на облік внутрішньою переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 24.06.2022 року за №5106-5001792902, виданої Управлінням соціального захисту населення в Київському районі про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , у відповідності до довідки від 06.05.2022 року за № 5616-5001541869 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 24.06.2022 року за №5106-5001793055, виданої Управлінням соціального захисту населення в Київському районі про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана довідка також містить інформацію про законного представника малолітньої дитини, якою є: [PERSON] . Згідно з інформацією, викладеною Службою у справах дітей Одеської міської ради від 27.10.2022 № 9322 та договору оренди квартири, малолітня [PERSON] , проживає разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного вбачається, що малолітня дочка [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , влаштована до сім`ї бабусі - [PERSON] , позивачки, з якою разом мешкає, а позивачка є законним представником малолітньої. Позивачка стверджує, що відповідачка [PERSON] , як матір малолітньої дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, даний позов можуть подати особи, в сім`ї яких проживає дитина, незалежно від родинних зв`язків з дитиною. На підставі вищевикладеного, суд вважає наявним право позивачки, як бабусі в сім`ї якої проживає онучка - малолітня [PERSON] , [INFO] , на звернення до суду з цим позовом про позбавлення матері дитини батьківських прав. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Досліджуючи наявність підстав щодо позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітньої дочки, судом встановлено наступне. Як вбачається, відповідно до інформації Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла- садок» № 103 Одеської міської ради від 09.08.2022 № 99, малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує означений дитячий заклад з червня 2019 року по теперішній час. Вихованням дочки займається тільки батько. Мати жодного разу не була у садочку і не приймає участі у житті дитини. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на вихованку Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» №103 Одеської міської ради [PERSON] , [INFO] , наданої практичним психологом [PERSON] , встановлено наступне. Вихованням дитини займається тільки батько. Малолітня дуже прив`язана до батька, який проводить з дитиною весь вільний час. Мати участі у вихованні, спілкуванні та розвитку дитини не приймала. Святкових заходів за участю дитини не відвідувала. Лікування та догляд за дитиною здійснював саме батько. Відповідно до інформації адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 12.09.2022 № 01-395 повідомлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає: [ADDRESS] . Перебуває на відповідному медичному обліку з травня 2019 року, як переселенець з Луганської області. Декларація на медичне обслуговування підписана. Профілактичні щеплення малолітня отримує за календарем. Поліклініку дитина відвідує у супроводі бабусі або тітки. Останнє відвідування поліклініки 07.09.2022 у супроводі бабусі. На „Д" обліку не знаходиться. Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області листом від 08.10.2022 № 3/2815 надало інформацію, що [PERSON] , [INFO] , в розшуку не перебуває, відомості щодо місця її проживання відсутні. Згідно обліку Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України від 19.09.2022 № 5/6-16506, [PERSON] , [INFO] , станом на 15.09.2022 не утримується. Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провів перевірку відомостей щодо запиту Служби у справах дітей Одеської міської ради від 02.09.2022 № 05/7305 стосовно мобілізації до Лав Збройних Сил України [PERSON] , [INFO] , та за повідомленням начальників районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримкам Одеської області вказана особа за частковою мобілізацією не призивалась та серед перебуваючих на військовому обліку не значиться, що підтверджується інформаційним листом від 30.09.2022 № 943/8677. Згідно з листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 12.09.2022 № 1133ССД/01-29, відсутня будь-яка інформація про реєстрацію місця проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , на території міста Одеси. Мати малолітньої - [PERSON] , [INFO] , відповідно до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі, як внутрішньо переміщена особа не перебуває, що підтверджується відповідним листом від 10.11.2022 № 7556/13-08. Відповідно до листа Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 07.09.2022 № 2662/24.30-19 повідомлено, що за наслідком перевірки Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , розглядалось Органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, який за наслідком розгляду цього питання надав до суду відповідний висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] » від 21.12.2022 року за №1494/01-11. У відповідності до вказаного висновку, Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . З вказаного висновку також вбачається, що в матеріалах справи наявний акт бесіди від 30.08.2022, складений уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі з батьком малолітньої - [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого встановлено, що батько мав намір особисто порушити питання про позбавлення батьківських прав матері дитини - [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона тривалий час не з`являється у житті дитини, але наразі перебуває в Лавах Збройних Сил України. Заявниця під час розгляду справи Службою у справах дітей Одеської міської ради стверджувала, що [PERSON] покинула родину та залишила дитину. Вихованням та утриманням [PERSON] мати не займалась. Тривалий час малолітня дитина проживала разом з батьком [PERSON] , [INFO] , та перебувала на повному його виховання та утриманні. [PERSON] , [INFO] , запрошувалась до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради шляхом розміщення оголошення в засобах друкованої масової інформації (обласній громадсько-політичній газеті „Одеські вісті" від 8 вересня 2022 року № 42 (5469), але не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Заяв та пояснень з приводу висловлення своєї думки на адресу територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради з питання позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , не надала. Висновок містить інформацію, що невиконання матір`ю дитини батьківських обов`язків письмово підтверджується громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В ході проведення засідання комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.11.2022, малолітня [PERSON] , [INFO] , пояснила, що їй сім років, відвідує дитячий садочок. Проживає разом з бабусею, дідусем, тіткою та сестричкою [PERSON] . Розповіла, що з батьком спілкується в телефонному режимі, коли є зв`язок, але тривалий час з ним не розмовляла. Щодо матері відповіла, що вона її не знає, не пам`ятає, та давно її не бачила. Мати до неї не приходить, подарунків не дарує, зі святами не вітає. Аналогічна інформація викладена в акті бесіди від 16.09.2022, складеному працівниками територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі з малолітньою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] здійснювались та здійснюються будь-які дії з виховання та утримання власної малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , а також на підтвердження того, що остання цікавиться її життям і розвитком, піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, майбутнім, матеріали справи не містять та відповідачкою до суду не надано. При вищевикладених обставинах, дослідивши та надавши оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає встановленим, що [PERSON] не виконуються покладені на неї обов`язки з виховування дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення дитини, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власної малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що у відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Суд задовольняє позов виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача. Рішення зі спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 року "Про судове рішення". Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав стосовно малолітньої дочки є обґрунтованим, викладені позивачем обставини знайшли свої підтвердження, за наслідком чого позов підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом також приймаються положення визначені частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, вказаним положенням законодавства на суд покладено обов`язок під час розгляду питання про позбавлення батьківських прав, одночасного вирішення питання про стягнення аліментів. Позивачкою у позові також заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на малолітню дитину. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка в свою чергу проживає та перебуває на утриманні бабусі - [PERSON] , оскільки батько дитини перебуває в Лавах Збройних Сил України та з 19.04.2022 року по теперішній час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, заявлений до стягнення розмір аліментів є мінімальним гарантованим законодавством до стягнення. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При вищевикладених обставинах, судом враховується, що відповідачка є особою працездатного віку, законодавчо на останню покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача, як особи з якою проживає малолітня, підлягають стягненню аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом - 02.08.2022 року та до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Одночасно судом враховується, що статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Крім того, відповідно до статті 196 СК України, передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимог про позбавлення батьківських прав у розмірі 992 гривні 40 копійок, та приймаючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved