Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом [PERSON] про стягнення коштів на утримання майна. Свої вимоги мотивують тим, що позивач [PERSON] є співвласником житлового приміщення загальною площею 32.5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] згідно договору дарування частки квартири від 09.09.2021р. Позивач [PERSON] з 11.02.2021 р. по 09.09.2021р. був співвласником зазначеної квартири. На підставі договору довічного утримання №2531 від 24.03.2017р. з [PERSON] [PERSON] був співвласником зазначеного приміщення по 11.02.2021р. до відчуження її [PERSON] . Іншим співвласником вказаного об`єкту нерухомості на праві спільної часткової власності є [PERSON] , що підтверджується даними відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає в ньому та взагалі не з`являється. У зв`язку із зазначеним, відповідач не бере жодної участі в утриманні зазначеного житлового приміщення, вартість всіх комунальних послуг сплачують позивачі та сплачували попередні співвласника частки житла, окрім відповідача. Відповідач не проводила та не проводить жодної оплати по утриманню житла, так само, на сьогоднішній день між позивачами та відповідачем не досягнуто жодної згоди щодо відшкодування втрат на утримання квартири. В свою чергу, позивачами здійснено оплату житлово-комунальних послуг на утримання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями квитанцій про сплату, на загальну суму: 39130,51 грн. Враховуючи те, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] , то відповідач являється співвласником частини вказаного майна. Позивачами сплачено вартість комунальних послуг на утримання квартири [ADDRESS] в сумі 39\~130,51грн. та 240,43 грн. комісії на них, а разом 39\~370, 94грн. З яких позивачем [PERSON] сплачено 8\~143грн. за утримання квартири і 4 грн. комісійних, а позивачем [PERSON] сплачено 11\~421,55грн. за утримання квартири і 236 грн. комісійних. Вказують, що з огляду на зазначене, відповідач мав би сплатити на утримання нерухомого майна вартість комунальних послуг в розмірі: 39\~370,94 : 2 = 19 685,47грн. А тому, просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 8145, 71 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 11\~539,77грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацькій Н.М. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.12.2021 позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання майна залишено без руху. Після усунення недоліків, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.01.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачеві встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 8145, 20 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 10689,77 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування, що викладене у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про поважність причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином неодноразово повідомленою про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, враховуючи думку представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до копії договору дарування частки квартири від 11.02.2021, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., [PERSON] (Дарувальник) подарував, а [PERSON] (Обдарований) прийняв у дар (одну другу) частку квартири [ADDRESS] . Пунктом 3 вищезазначеного договору визначено, що частка квартири належить Дарувальнику на підставі Договору довічного утримання, посвідченого Левицькою Е.А., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, 24.03.2017 року за р.№2531. Право власності на частку квартири зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] , приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83336664 від 24.03.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1205299671101. Дані обставини підтверджуються також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.02.2021 №244008885. 09.09.2021 договором дарування частки квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., [PERSON] (Дарувальник) подарував, а [PERSON] (Обдарований) прийняла у дар (одну другу) частку квартири [ADDRESS] . Пунктом 3 вищезазначеного договору визначено, що частка квартири належить [PERSON] на підставі Договору дарування частки квартири, посвідченого С.О. Фіщук, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, 11.02.2021 року за р. №926. Право власності на частку квартири зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, С.О.Фіщук, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №244008885 від 11.02.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1205299671101. Дані обставини підтверджуються також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.09.2021 №274037674. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ ) індивідуальний споживач\~зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20). Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач [PERSON] був співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] з 11.02.2021 (відповідно до Договору дарування частки квартири від 11.02.2021) по 09.09.2021 (відповідно до Договору дарування частки квартири від 09.09.2021). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №285393418 станом на 18.11.2021 житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Між тим, надані позивачами квитанції про здійснення ними оплат за отримані комунальні послуги не свідчать та не доводять сплату ними послуг за період перебування квартири за адресою: [ADDRESS] у їхній власності. Так, з наданих до позовної заяви копій квитанцій вбачається, що: -оплата від 09.09.2021 на суми 575,93грн. та 617,34грн. здійснена платником [PERSON] із зазначенням періоду оплати 08.2021 08.2021; оплата від 06.03.2021 на суму 10172,95грн. здійснена платником [PERSON] із зазначенням періоду оплати 01.02.2021 28.02.2021; оплата від 14.09.2021 на суму 1700,00грн. здійснена без зазначення платника та без зазначення періоду оплати (а.с.15); -оплата від 06.03.2021 на суми 517,87грн. (період оплати 02.2021 02.2021), 1234,57грн. (період оплати 01.01.2021 31.01.2021), 37,80грн. (період оплати 01.2021 01.2021), 4263,37грн. (період оплати 02.2021 02.2021), 34,60грн. (період оплати 02.2021 02.2021), 1281,75грн. (період оплати 01.2021 01.2021) та 2406,92грн. (період оплати 01.2021 01.2021) здійснена платником [PERSON] (а.с.16-18); -оплата від 17.09.2021 на суми 12819,10грн., 1080,45грн. та 13,84грн. здійснена платником (відправником) [PERSON] із зазначенням періодів оплати 01.08.2021 31.08.2021 та 08.2021 08.2021, тобто за період коли позивач [PERSON] фактично ще не була співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-20); -оплати від 21.10.2021 на суму 191,75 грн. та від 16.09.2021 на суму 1150,50грн. здійснена платником [PERSON] із зазначенням періодів оплати 09.2021 09.2021 та 08.2021 08.2021, тобто платником, який вже не був власником вищезазначеної квартири (а.с.20-21); -оплати від 16.09.2021 на суму 98,34 грн. (період оплати 08.2021 08.2021), від 17.09.2021 на суму 18,90 грн. (період оплати 08.2021 08.2021), від 21.10.2021 на суму 141,92 грн. (період оплати 01.09.2021 30.09.2021), від 17.09.2021 на суму 340,62 грн. (період оплати 01.08.2021 31.08.2021), від 21.10.2021 на суму 48,66 грн. (період оплати 01.09.2021 30.09.2021), від 21.10.2021 на суму 20,29 грн. (період оплати 09.2021 09.2021), від 21.10.2021 на суму 177,04 грн. (період оплати 09.2021 09.2021) здійснені платником [PERSON] , тобто за періоди коли [PERSON] фактично ще не була співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-24). Таким чином, позивачами не доведено, що саме ними здійснювалась оплата за отримані комунальні послуги, за період часу коли вищезазначена квартира перебувала у їхній власності. За таких обставин, суд вважає що вимоги позивачів про компенсацію частини сплачених ними житлово-комунальних послуг не підтверджені належними та допустимими доказами. Враховуючи вищевикладене,\~оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність та\~достатність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~в їх\~сукупності за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженню наявних\~у справі\~доказів,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~не знайшов\~свого підтвердження\~в судовому\~засіданні та\~підлягає повній\~відмові. На підставі 322, 360. 526 ЦК України, 12, 77, 78, 81, 89, 258 259, 263, 264, 265, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed