Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

03 грудня 2021 року з Корабельного районного суду м. Миколаєва до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 06.02.2020 у розмірі 10 093,20 грн та судові витрати у розмірі 2270,00 грн., посилаючись на невиконання умов договору від 06.02.2020 № ЛК-00900319, що призвело до виникнення заборгованості. 09 грудня 2021 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив не подала. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку. 06.02.2020 року між ТОВ «Лайм Кеш» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЛК-00900319, відповідно до умов якого ТОВ «Лайм Кеш» (кредитодавець) передав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 3000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування ним в розмірі та в порядку, визначеному договором. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 зазначеного договору строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією із сторін. Строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно. ТОВ «Лайм Кеш» повністю виконало взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується видатковим касовим ордером від 06.02.2020 року про надання грошових коштів [PERSON] . 30 червня 2020 року між ТОВ «СІТІ ФАКТОР» (фактор) та ТОВ «Лайм Кеш» (клієнт) було укладено Договір факторингу № СФ 30/06, відповідно до умов якого ТОВ «СІТІ ФАКТОР» відступило на користь ТОВ «Лайм Кепітел» своє право грошової вимоги до третіх осіб (боржників), строк платежу за яким настав (наявні вимоги), а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутні вимоги) на підставі кредитних договорів, зазначених у додатку №1 до цього договору. 24 листопада 2020 року між ТОВ ««ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» (фактор) та ТОВ «СІТІ ФАКТОР» (клієнт) було укладено договір факторингу № ЛЛ-24/11, відповідно до умов якого ТОВ «СІТІ ФАКТОР» відступило на користь ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» своє право грошової вимоги до третіх осіб (боржників), строк платежу за яким настав (наявні вимоги), а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутні вимоги) на підставі кредитних договорів, зазначених у додатку №1 до цього договору. З наявної у матеріалах справи витягу з виписки з додатку № 1 акту приймання-передачі документів до договору факторингу № ЛЛ-24/11 від 24 листопада 2020 року вбачається, що ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № ЛК-00900319 від 06.02.2020 року, укладеним між ТОВ «Лайм Кеш» та [PERSON] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 10 093,20 грн., що складається з наступного: 3000,00 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 6 960,00 грн. - заборгованість по процентам, з яких 960,00 грн. нарахованим відповідно до п.1.4.1 кредитного договору, а 6 000,00 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.2 Кредитного договору, 3 % річних від простроченої суми - 133,20 грн, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України. Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, відповідно приймається судом до уваги. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиці яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. За умов, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Всупереч умов Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «ЛЕЙМ КЕПІТЕЛ». Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач та не направив суду жодних заперечень щодо вимог ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 10 093,20 грн. підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved