Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської сільської ради Кам`янського району звернувся до суду в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року справа №190/789/21 провадження №2/190/399/21 задоволено позов органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. На підставі вищезазначеного судового рішення малолітнім дітям надано статус дітей позбавлених батьківського піклування та 14 грудня 2021 року діти були влаштовані на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету П`ятихатської міської ради від 26 серпня 2022 року № 113 затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] в якому зазначено, що матір не виконує умов договору, зловживає спиртними напоями, бродяжить, в дома майже не проживає, якщо вона і дома, то в будинку перебувають сторонні особи в стані алкогольного сп`яніння, відбуваються бійки, сварки. Відповідачка за весь час відсутності дітей, не поцікавилась де перебувають діти, як вони себе почувають, нічого не робить для покращення умов проживання для повернення своїх дітей у родину. Крім того [PERSON] аліменти на утримання дітей не сплачує, до суду з заявою про повернення їй дітей не звернулася, хоча працівники соціальної служби про це неодноразово наголошували. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2022 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. 20.12.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила повернути їй дітей. Зазначила, що вона зверталась до органу опіки та піклування щоб з`ясувати де знаходяться її діти, однак їй не надали відповіді. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району позов підтримала та просила задовольнити. Представники третьої особи дитячого будинку сімейного типу - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши сторони дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого, - [INFO] в с.Саївка П`ятихатського району Дніпропетровської області [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого, - [INFO] в с.Саївка П`ятихатського району Дніпропетровської області [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого, - [INFO] в с.Саївка П`ятихатського району Дніпропетровської області [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого, - [INFO] в с.Саївка П`ятихатського району Дніпропетровської області [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16) Відповідно до копій витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.11,13,15,17). Згідно копії рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2021 року задоволено позов органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради та відібрано у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] без позбавлення батьківських прав (а.с.18-19). Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 26.08.2022 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.20-21) Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 14.12.2021 року поповнено дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , шляхом влаштування малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23) Згідно копії листа Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг П`ятихатської міської ради» Кам`янського району Дніпропетровської області від 09.06.2022 року [PERSON] нічого не робить для покращення своїх умов проживання для повернення дітей собі в родину (а.с.30) Згідно копії листа відділення поліції №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно [PERSON] 02.08.2022 року було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.178 КУпАП, 02.08.2022 року було складено адміністративний протокол за ст.180 КУпАП. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює соціальним працівником КЗ "Центр надання соціальних послуг Богдано-Надеждівського старостинського округу". Родина відповідачки з 2011 року неодноразово перебувала під соціальним супроводом. В цей період відповідач [PERSON] зловживала спиртними напоями, залишала дітей без нагляду. 11.02.2020 року під час відвідування родини відповідачки було встановлено, що відповідач залишила дітей на тривалий час, в хаті було дуже холодно, навіть вода у відрі замерзла, а діти в цей час в дворі шукали маму. Тому неповнолітніх дітей було вилучено у відповідача та передано до дитячого будинку. Потім [PERSON] звернулася до органу опіки і піклування про повернення дітей і їй повернули дітей. Однак, 13.06.2020 року дітей знову вилучили у відповідачки, оскільки остання перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. Під час перебування під соціальним супроводом, [PERSON] вела антисоціальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, в зв`язку із чим з нею неодноразово проводились бесіди, її вмовляли змінити свою поведінку, надавали для цього термін, але результату це не дало. Вона продовжувала зловживати спиртними напоями, не доглядала за дітьми і не працювала. Коли в останнє діти були вилучені у відповідачки, вона приходила і запитувала де знаходяться її діти. Їй було роз`яснено, що їй необхідно звернутись із цим питанням до служби у справах дітей. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини, яка не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Отже, своїми діями відповідачі порушують свої зобов`язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме, " Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття ". У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки остання не піклується про фізичний і духовний розвиток дитей, їх навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дітей як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Судові витрати по справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved