Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

У липні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини, надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 27.08.2011 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірваний рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.03.2016 року. Вони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою, а рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.08.2012 року на її утримання з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 30.06.2021 року за відповідачем рахується борг у розмірі 156925 грн. 25 коп., у позивача на даний час відсутня інформація щодо майнового стану відповідача, постійного місце роботи та розміру його доходів, що свідчить про відсутність у нього постійного доходу, а оскільки відповідач не звільнений від обов`язку з утримання дитини, яка в силу віку потребує матеріальної допомоги, вважає, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів та їх стягнення у твердій грошовій умі в розмірі 1300 грн. на місяць. Після розлучення і по теперішній час донька [PERSON] проживає разом з позивачем за місцем її реєстрації в квартирі, яка належить позивачу, має окрему кімнату, де створено всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини, навчається у Полтавській гімназії № 17, відвідує гуртки, про що [PERSON] спортивного танцю "Естадес" видано сертифікат. Вона повністю опікується потребами доньки та інтересами, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям. Відповідач як батько дитини, який проживає окремо, не бере участі у її вихованні, не сплачував жодного разу аліменти та взагалі протягом тривалого часу з ними не спілкується. Зазначила, що бабуся її доньки [PERSON] постійно проживає на території Російської Федерації, а чоловік позивачки - [PERSON] - з 2021 року проживає та працює на території Королівства Данія, вказані факти свідчать про постійну потребу перетину донькою [PERSON] державного кордону для спілкування з родичами, відпочинку, здорового розвитку та оздоровлення. Просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , присудивши у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; визначити (підтвердити) місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання матері [PERSON] ; надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітній [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] , на період з 01.10.2021 року по 31.12.2022 року. Ухвалою судді від 02.08.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 12.08.2021 року від позивача [PERSON] на виконання вимог, викладених в ухвалі від 02.08.2021 року, до суду надійшло доповнення до позовної заяви, в якому позивачем фактично доповнено обґрунтування позовних вимог. Ухвалою суду від 13.09.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.11.2021 року залучено до участі у справі як третю особу Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою суду від 18.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлений про час та місце слухання справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, не з`явилася в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представники третіх осіб служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явилась в судове засідання, не повідомивши суд про причини неявки. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1043, який був розірваний рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.03.2016 року в справі № 533/1159/15-ц. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області 13 березня 2012 року. Малолітня донька сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] . Заочним рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.08.2012 року в справі № 1611/810/2012 з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2012 року до повноліття дитини. На підставі вищевказаного рішення Козельщинським районним судом Полтавської області 27.05.2014 року видано виконавчий лист, який [PERSON] звернутий до виконання до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 19.07.2021 року, складеного державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за виконавчим листом № 1611/810/12, виданим 02.10.2012 Козельщинським районним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.08.2012 року до досягнення повноліття дитиною, розмір заборгованості станом на 30.06.2021 року становить 156925 грн. 25 коп. Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2017 року, виданого Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, 11.08.2017 року [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини " [PERSON] ". Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що станом на 30.06.2021 року за відповідачем рахується борг у розмірі 156925 грн. 25 коп., у неї на даний час відсутня інформація щодо майнового стану відповідача, постійного місця роботи та розміру його доходів, що свідчить про відсутність у нього постійного доходу, а оскільки відповідач не звільнений від обов`язку з утримання дитини, яка в силу віку потребує матеріальної допомоги, вважає, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів та їх стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. на місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз вищевказаної правової норми свідчить про те, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. За вказаних обставин, платник аліментів, який фактично позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, може ставити питання про зменшення їх розміру. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідач до суду не з`явився, відзив на позовну заяву та докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не надав, не довів, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. 00 коп. щомісяця, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів й стягнення їх у розмірі, який просить стягнути позивач [PERSON] , а отже позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду чинності. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без супроводу батька, суд виходить з наступного. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що після розлучення і по теперішній час донька [PERSON] проживає разом з нею за місцем її реєстрації в квартирі, яка належить позивачу, має окрему кімнату, де створено всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини, навчається у Полтавській гімназії № 17, відвідує гуртки, про що [PERSON] спортивного танцю "Естадес" видано сертифікат. Вона повністю опікується потребами доньки та інтересами, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям. Відповідач як батько дитини, який проживає окремо, не бере участі у її вихованні, не сплачував жодного разу аліменти та взагалі протягом тривалого часу з ними не спілкується. Зазначила, що бабуся її доньки [PERSON] постійно проживає на території Російської Федерації, а чоловік позивачки - [PERSON] - з 2021 року проживає та працює на території Королівства Данія, вказані факти свідчать про постійну потребу перетину донькою [PERSON] державного кордону для спілкування з родичами, відпочинку, здорового розвитку та оздоровлення. На підтвердження вищевказаних обставин позивач надала документ на іноземній мові без перекладу, а також договір дарування, посвідчений 14.08.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шкляром Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 545, та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177499591 від 14.08.2019 року, які підтверджують, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого завідувачем служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, головним спеціалістом ССД Подільської районної у м. Полтаві ради Лисенко С.М., головним спеціалістом ССД Подільської районної у м. Полтаві ради Каневською Д.І., без дати та номеру, на підставі заяви [PERSON] з метою обстеження умов проживання дитини проведено обстеження умов проживання в [ADDRESS] , встановлено, що житло розміщено 9 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 2 кімнат: кухня, коридор, туалет, ванна, сучасний ремонт, вмебльовано. Наявна побутова техніка. Чисто. Умови проживання: задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Для виховання та розвитку дитини створені умови: окрема кімната, письмовий стіл, шафа для одягу, наявний одяг по сезону та віку, іграшки. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: власник [PERSON] , [INFO] , - зареєстрована, донька [PERSON] , [INFO] , - проживає без реєстрації, чоловік [PERSON] -проживає без реєстрації. Згідно характеристики позивача [PERSON] , підписаної сусідами [PERSON] , [PERSON] , вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 2016 року з донькою [PERSON] та починаючи з 2017 року з чоловіком [PERSON] . Ввічлива, дружелюбна, має міцну сім`ю, разом з чоловіком займається вихованням дитини, в конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена. Донька вихована, доглянута, охайна, навчається у Полтавській гімназії № 17, гарно малює та відвідує гуртки. Відповідно до довідки Полтавської гімназії № 17 Полтавської міської ради Полтавської області за вих. № 01-33/439 від 08.07.2021 року, виданої [PERSON] , 2012 року народження, вона дійсно навчається у 4-Б класі Полтавської гімназії № 17 Полтавської міської ради Полтавської області. Протягом навчання дівчини у гімназії батько не бере участі у вихованні доньки, не відвідує школу, батьківські збори, не цікавиться навчанням та поведінкою, не спілкується з учителями. Також позивачем приєднано до позову подяку, видану учениці 2-Б класу Полтавської гімназії № 17 [PERSON] за старанність та сумлінне навчання, а також Сертифікат, виданий [PERSON] в тому, що вона пройшла тестування зі спортивних бальних танців та хореографії. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Листом № 871/0/202-22 від 28.11.2022 року Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області повідомив, що згідно з ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів у тому числі про позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зі змісту позовної заяви та доданих документів вбачається, що мати, [PERSON] , разом із дитиною, [PERSON] , [INFO] , мешкають за адресою: [ADDRESS] . Ураховуючи, що дитина проживає на іншій адміністративно територіальній одиниці,

Outcome: partial