Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 30.03.2019 року між ним та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, після розірвання шлюбу повернути відповідачу прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] ». В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30.03.2019 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, діти досягли повноліття. Зазначає, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, подружнє життя не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З листопада 2022 року сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. 23 січня 2023 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 08.02.2023 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить розірвати шлюб, укладений між нею та позивачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі. Будь-яких інших клопотань сторонами не надано. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 березня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 52. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 30.03.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та\~Немишлянському районах\~у місті\~Харкові Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській області (а.с. 11). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2022 року, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частина 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням\~наведеного,\~приймаючи до\~уваги,\~що сторони\~дійшли до\~остаточного висновку\~про припинення\~сімейних відносин,\~на примирення\~не згодні,\~суд вважає\~необхідним шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Щодо вимог позивача про залишення відповідачці після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » необхідно зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище та після розірвання шлюбу має право надалі іменуватися цим прізвищем, оскільки зміна або залишення прізвища залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання відповідачки про залишення їй прізвища « [PERSON] », в зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial