Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить: 1) поділити садовий (дачний) будинок [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник » між [PERSON] та [PERSON] (відповідно до схеми поділу садового (дачного) будинку [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник » від 15.12.2021 року) виділивши в натурі: - в особисту приватну власність [PERSON] приміщення садового (дачного) будинку (літера Ж), що складаються з квартири №1 , загальною площею 119,75 кв.м., в т.ч. житлова - 61,35 кв.м, що складається з приміщень, розташованих на 1-му поверсі (а саме: № 1 (коридор) площею 13,4 кв.м, № 2 (кухня) площею 19,7 кв.м, № 3-1 (житлова) площею 20,0 кв.м., № 3-2 (коридор) площею 11,7 кв.м, № 4-1 (коридор) площею 1,9 кв.м, №5 (санвузол) площею 7,6 кв.м, № 7 (житлова) площею 22,5 кв.м, № 8 (підсобна) площею 0,9 кв.м), та приміщень, розташованих на мансардному поверсі (а саме: № 17-1 (житлова) площею 18,85 кв.м, № 18 (санвузол) площею 3,2 кв.м; - в особисту приватну власність [PERSON] приміщення садового (дачного) будинку (літера Ж), що складаються з квартири № 2 , загальною площею 119,75 кв.м, в т.ч. житлова - 60,45 кв.м, що складається з приміщень, розташованих на 2-му поверсі (а саме: № 9-1 (хол) площею 7,8 кв.м, № 9-2 (хол) площею 13,8 кв.м, № 10 (санвузол) площею 8,3 кв.м, № 12 (житлова) площею 17,1 кв.м., № 13 (кухня) площею 18,3 кв.м, №14 (гардеробна) площею 3,5 кв.м, №15 (житлова) площею 14,9 кв.м, №16 (гардеробна) площею 3,6 кв.м,), та приміщень, розташованих на мансардному поверсі (а саме: № 17-2 (житлова) площею 28,45 кв.м, № 17-3 (санвузол) площею 4,0 кв.м; -в спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (частках) приміщення садового (дачного) будинку (літера Ж), що складаються з групи приміщень №1, загальною площею 43,8 кв.м, розташованих на 1-му поверсі (а саме: № 6 (котельня) площею 7,4 кв.м (літера ж), № 3-3 (коридор) площею 0,9 кв.м, № 4-2 (сходова клітина) площею 10,0 кв.м.), приміщень, розташованих на 2-му поверсі (а саме: № 9-3 (хол) площею 3,0 кв.м, № 11 (сходова клітина) площею 17,5 кв.м), та приміщень, розташованих на мансардному поверсі, а саме: № 17-4 (коридор) площею 5,0 кв.м; 2) поділити земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:91:440:0014, площею 0,0605 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник » між [PERSON] та [PERSON] (відповідно до схеми поділу земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:91:440:0014, площею 0,0605 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник » від 15.12.2021), виділивши в натурі: - в особисту приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 231,85 м2 (округленно 0,0232 га), встановивши обмеження у використанні в частині 1-1, площею 58,4 кв.м (округленно 0,0058 га), для можливості доступу, обслуговування та поточного ремонту конструкцій вищезазначеного садового (дачного) будинку (літера Ж); - в особисту приватну власність [PERSON] земельну ділянку №2 , площею 231,85 м2 (округленно 0,0232 га), встановивши обмеження у використанні в частині 2-1, площею 59,4 кв.м. (0,0059 га), для можливості доступу, обслуговування та поточного ремонту конструкцій вищезазначеного садового (дачного) будинку (літера Ж); - в спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (частках) земельну ділянка № [NUMBER] , площею 141,3 кв.м (округленно 0,0141 га). 3) припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на садовий (дачний) будинок [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник »; 4) вселити [PERSON] в садовий (дачний) будинок [ADDRESS] , та квартиру №1 , розташовану у вказаному садовому (дачному) будинку, та зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у реалізації її права власності на вказані садовий (дачний) будинок, квартиру №1 , групу приміщень №1, земельну ділянку (кадастровий номер 8000000000:91:440:0014, площею 0,0605 га), земельну ділянку № [NUMBER] та земельну ділянку [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник », в т.ч. користуватися зазначеним нерухомим майном; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплаченого нею 1/2 частину судового збору за вимоги майнового характеру у розмірі 6 202,50 грн., судового збору за вимоги немайнового характеру у розмірі 992,40 грн. та витрати за проведення експертизи в розмірі 33 000,00 грн., всього 40 194,90 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що сторонам на праві спільної часткової власності належить садовий будинок та земельна ділянка, які знаходяться за вищевказаною адресою. Наводить аргументи про те, що позивач має право на поділ нерухомого майна у натурі, яке технічного можливо, що підтверджено відповідними доказами, однак відсутня згода іншого співвласника, у зв`язку із чим звернулася до суду за захистом свого права. У відповідності до ст. ст. 358, 367, ЦК України та ст. 88 Земельного кодексу України просить поділити майно, що є у спільній частковій власності у натурі між співвласниками, а відтак припинити спільну часткову власність. Разом із тим, просить встановити обмеження у використанні кожного із співвласників відповідно до поділених частин земельної ділянки у відповідності до ст. 110 ЗК України. Окрім цього, просить усунути перешкоди у користуванні майном шляхом вселення у відповідності до ст. 391 ЦК України, адже усім спірним майном користується відповідач. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 06 вересня 2022 року ухвалою суду залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальні частині ухвали. 20 вересня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 28 листопада 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд такий задовольнити повністю, з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову повністю та просив у такому відмовити. Наводить аргументи про те, що між сторонами існують не виконанні грошові зобов`язання. Відповідач звернувся до органу досудового розслідування щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення передбаченого ст. 129 КК України (погроза вбивства) через спірне майно. Просить у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного. Суд установив, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності в рівних долях садовий будинок [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник », загальною площею 283,3 кв.м. Дані обставини підтверджено судовим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2006 року, справа № 2-2990/2006р та додатковим рішенням суду у цій справі від 01 листопада 2006 року, відомостями з реєстраційного посвідчення реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 16.11.2006 №024763, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації 16.11.2006, інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2021 СБ-2021 №603. [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частини земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:91:440:0014, площею 0,0605 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , садове товариство « Містобудівник ». Дані обставини підтверджено державними актами на право власності на земельну ділянку від 26.04.2004 № КВ 121625 та № КВ121962, виданих Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.09.2021 № НВ-0007670392021. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно із позовної заяви, усі аргументи позивача та предмет спору в цій справі стосується поділу майна у натурі, що є у спільній частковій власності двох співвласників. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 липня 2021 року (справа № 310/7011/17), здійснено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. У справі, що переглядається, позивач пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку. Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України позивач не заявляла. Установивши, що спірне домоволодіння належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, апеляційний суд не врахував, що виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою також не підлягає задоволенню як похідна від вирішення позовної вимоги про виділ частки зі спільної часткової власності. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (справа № 495/3521/18) зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. При цьому загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін. Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанцій не врахував, що у цьому конкретному випадку виділ частки в спірному майні лише для позивачів є неможливим, а можливим є поділ цього спільного майна в натурі між сторонами у справі, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Разом із тим, припинивши право спільної часткової власності співвласників на спірну нежилу будівлю магазину, апеляційний суд частку відповідача в спірному майні не зазначив, не визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у його власності. При таких обставинах суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про наявність правових підстав для задоволення позову про виділ частки в спірному майні. Отже, аналізуючи подовження ст. 364 та ст. 367 ЦК України, беручи до уваги правові позиції Верховного Суду, суд прийшов до переконання про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положення ст. 367 ЦК України. Суд повторюється, що розмір часток співвласників підтверджено належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 76-80 ЦПК України. Разом із тим, позивач як на можливість поділу у натурі між співвласниками спірного майна покликається на схеми поділу такого майна від 15 грудня 2021 року та висновок експертизи від 10 жовтня 2022 року № 1295/10-2022 за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, наданий судовим експертом Свістуновим Ігорем Сергійовичем. Експертом надано висновок про технічну можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників в розмірі по 1/2 частини та наданої позивачем на дослідження схеми поділу Будинку від 15.12.2021, яка повністю відповідає запропонованому експертом варіанту № 1 поділу приміщень будинку між співвласниками, розробленого відповідно до часток співвласників в розмірі по 1/2, площі садового будинку та схеми поділу будинку від 15.12.2021, із зазначенням приміщень будинку, які пропонуються виділити співвласникам в особисту приватну власність в якості окремих квартир №1 та №2 , та групу приміщень №1, яка залишається в спільній частковій власності співвласників в рівних частках, про що вбачається з дослідницької частини висновку експерта та таблиці № 6 (Варіант № 1 поділу приміщень будинку) та схеми поділу приміщень будинку. Так, у таблиці №6 висновку експерта зазначені номери, назви та площі приміщень будинку до поділу будинку на квартири №1 , №2 та групу приміщень №1 , згідно технічного паспорту на садовий (дачний) будинок від 18.07.2006, який міститься у матеріалах справи, а також зазначені номери, назви та площі приміщень квартири №1 , квартири №2 та групи приміщень №1 , після поділу будинку, згідно схеми поділу будинку від 15.12.2021, площа часток співвласників в будинку від загальної та житлової площі будинку до його поділу, та площа загальної та житлові площі квартир №1 , №2 та групи приміщень №1 після поділу будинку. Згідно даних таблиці № 6 висновку експерта пропонується поділити приміщення будинку на три частини: - виділивши співвласнику №1 ( [PERSON] ), - приміщення квартири № 1 , загальною площею 119,75 кв.м, в т.ч. житлова - 61,35 кв.м, що складається з розташованих на 1-му поверсі Будинку приміщень, а саме: № 1 (коридор) площею 13,4 кв.м, № 2 (кухня) площею 19,7 кв.м, № 3-1 (житлова) площею 20,0 кв.м, № 3-2 (коридор) площею 11,7 кв.м, № 4-1 (коридор) площею 1,9 кв.м, №5 (санвузол) площею 7,6 кв.м, № 7 (житлова) площею 22,5 кв.м, № 8 (підсобна) площею 0,9 кв.м., та приміщень мансардного поверху Будинку, а саме: № 17-1 (житлова) площею 18,85 кв.м, № 18 (санвузол) площею 3,2 кв.м, що становлять 42/100 частин від загальної площі будинку; - виділивши співвласнику №2 ( [PERSON] ), - приміщення Квартири № 2 , загальною площею 119,75 кв.м, в т.ч. житлова - 60,45 кв.м, що складається з розташованих на 2-му поверсі Будинку приміщень, а саме: № 9-1 (хол) площею 7,8 кв.м, № 9-2 (хол) площею 13,8 кв.м, № 10 (санвузол) площею 8,3 кв.м, № 12 (житлова) площею 17,1 кв.м, № 13 (кухня) площею 18,3 кв.м, №14 (гардеробна) площею 3,5 кв.м, №15 (житлова) площею 14,9 кв.м, №16 (гардеробна) площею 3,6 кв.м, та приміщень мансардного поверху Будинку, а саме: № 17-2 (житлова) площею 28,45 кв.м, № 17-3 (санвузол) площею 4,0 кв.м, що становлять 42/100 частин від загальної площі Будинку; - залишити у спільній частковій власності позивача та відповідача в рівних частках, - групу приміщень №1, загальною площею 43,8 кв.м, що складаються з приміщень, розташованих на 1-му поверсі Будинку, а саме: № 6 (котельня) площею 7,4 кв.м, № 3-3 (коридор) площею 0,9 кв.м, № 4-2 (сходова клітина) площею 10,0 кв.м), приміщень, розташованих на 2-му поверсі Будинку, а саме: № 9-3 (хол) площею 3,0 кв.м, № 11 (сходова клітина) площею 17,5 кв.м, та приміщень, розташованих на мансардному поверсі будинку, а саме: № 17-4 (коридор) площею 5,0 кв.м, що становлять 16/100 частин від загальної площі Будинку. У запропонованому експертом Варіанті №1 поділу приміщень будинку, відступ від часток співвласників по загальній площі будинку відсутній. Для реалізації вищенаведеного варіанту експертом запропоновано співвласникам провести наступні ремонтно-будівельні роботи: - між коридором № 1 (площею 13,4 кв.м) та кухнею № 2 (площею 19,7 кв.м), коридором № 1 (площею 13,4 кв.м) та житловою кімнатою № 7 (площею 22,5 кв.м), - пробити нові дверні прорізи, з подальшим влаштуванням внутрішніх дверних блоків із штукатуренням укосів (фактично виконано); - в зовнішній стіні тильного фасаду прибудови (літ. «ж») - котельні № 6 (площею 7,4 кв.м), - демонтувати віконний блок, з подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів; - в зовнішній стіні правого фасаду Будинку (літ. «Ж»), сходовій клітині № 4 (площею 11,9 кв.м), - демонтувати віконний блок, з подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів; - влаштувати нові перегородки з дверними прорізами, які розділять вітальню № 3 (площею 32,6 кв.м) на приміщення в частках: 61/100, 36/100 та 3/100, з відповідними функціональними призначеннями та новою нумерацією: житлова кімната № 3-1 (площею 20,0 кв.м), коридор № 3-2 (площею 11,7 кв.м) та коридор № 3-3 (площею 0,9 кв.м), а також які розділять сходову клітину № 4 (площею 11,9 кв.м) в частках: 16/100, 84/100, на приміщення з відповідним функціональним призначенням та новою нумерацією: коридор № 4-1 (площею 1,9 кв.м) та сходову клітину № 4-2 (площею 10,0 кв.м.), та які розділять коридор № 1 (площею 13,4 кв.м) та коридор № 3-2 (площею 11,7 кв.м.), утворений внаслідок поділу вітальні № 3 (площею 32,6 кв.м); - влаштувати нові перегородки з дверними прорізами, які розділять хол № 9 (площею 24,6 кв.м) на приміщення в частках: 32/100, 56/100 та 12/100, з відповідними функціональними призначеннями та новою нумерацією: хол № 9-1 (площею 7,8 кв.м), хол № 9-2 (площею 13,8 кв.м) та хол № 9-3 (площею 3,0 кв.м); - в житловій кімнаті № 13 (площею 18,3 кв.м), - передбачити заходи щодо зміни її функціонального призначення на кухню № 13 (площею 18,3 кв.м) (в т.ч. з влаштування системи вентиляції, каналізації, водопостачання, газопостачання та ін.); - влаштувати нові перегородки з дверними прорізами, які розділять житлову кімнату № 17 (площею 56,3 кв.м) на приміщення в частках: 33/100, 51/100, 7/100 та 9/100, з відповідним функціональними призначеннями та новою нумерацією: житлова кімната № 17-1 (площею 18,85 кв.м.), житлова кімната № 17-2 (площею 28,45 кв.м), санвузол № 17-3 (площею 4,0 кв.м) та коридор № 17-4 (площею 5,0 кв.м), передбачивши заходи щодо зміни функціонального призначення приміщення з житлової кімнати на санвузол № 17-3 (в т.ч. влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання, та ін.). Експерт також дійшов висновку про технічну можливість поділу земельної ділянки, згідно з часток співвласників в розмірі по 1/2 та наданої позивачем на дослідження схеми поділу земельної ділянки від 15.12.2021, для чого експерт запропонував варіант № 1 поділу земельної ділянки між співвласниками, розроблений відповідно до часток співвласників в розмірі по 1/2, площі земельної ділянки та наданої позивачем на дослідження схеми поділу Земельної ділянки від 15.12.2021, з урахуванням варіанту № 1 поділу приміщень будинку, викладеного у даному висновку експерта, таблиці №6 даного висновку експерта та схеми поділу приміщень будинку шляхом поділу земельної ділянки на земельні ділянки № [NUMBER] та [NUMBER] , які пропонуються виділити співвласникам в особисту приватну власність, та земельну ділянку [NUMBER] , яку експерт пропонує залишити в спільній частковій власності співвласників в рівних частках, про що викладено у дослідницькій частині висновку експерта (варіант № 1 поділу земельної ділянки) і що зображено на схемі поділу земельної ділянки. Для реалізації вищенаведеного варіанту № 1 поділу земельної ділянки, викладеного у даному Висновку експерта, експерт пропонує: - для забезпечення доступу до відповідної частини будинку, - квартири №1 , виділеної співвласнику № 1, та її обслуговування, пропонується виділити Сспіввласнику № 1 земельну ділянку площею 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га), що на схемі поділу Земельної ділянки позначена під № 1 (зображена зеленим кольором), яка проходить по точках: 2-3-4-5-13-14-15-16-17-18-19-10-2, зі сторонами: 12,68м-30,3м-5,94м-11,23м-4,38м-2,0м-2,34м-5,75м-10,98м-7,14м-2,0м-3,24м, в тому числі земельну ділянку площею 58,4 кв.м (округленно 0,0058 га), що позначена під № 1-1 (зображена зеленим кольором зі штрихуванням), яка проходить по точках: 10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-10, зі сторонами: 9,17м-15,32м-1,37м-4,38м-2,0м-2,34м-5,75м-10,98м-7,14м-2,0м, яку пропонується надати з обмеженим використанням для забезпечення співвласника № 2 можливістю доступу, обслуговування та поточного ремонту будинку; - для забезпечення доступу до відповідної частини будинку, - квартири №2 , виділеної співвласнику № 2, та її обслуговування, пропонується виділити співвласнику № 2 земельну ділянку площею 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га), що на схемі поділу земельної ділянки позначена під № 2 (зображена жовтим кольором), яка проходить по точках: 1-2-10-19-20-21-22-23-15-14-13-5-6-7-8-1, зі сторонами:7,35м-3,24м-2,0м-4,81м-10,95м-1,85м-2,34м-4,35м-2,0м-4,38м-11,23м-14,05м-12,48м6,54м-11,17м, в тому числі земельну ділянку площею 59,4 кв.м (округленно 0,0059 га), що позначена під № 2-1 (зображена жовтим кольором зі штрихуванням), яка проходить по точках: 15-14-24-25-26-7-8-9-10-19-20-21-22-23-15, зі сторонами: 2,0м-2,0м-8,35м-2,34м-1,51м-6,54м-8,41м-6,78м-2,0м-4,81м-10,95м-1,85м-2,34м-4,35м, яку пропонується надати з обмеженим використанням для забезпечення співвласника № 1 можливістю доступу, обслуговування та поточного ремонту будинку; - залишити у спільній частковій власності співвласників, в рівних частках (по 1/2 частині) земельну ділянку площею 141,3 кв.м (округленно 0,0141 га), що насхемі поділу земельної ділянки позначена під № 3 (зображена блакитним кольором), яка проходить по точках: 15-16-17-18-19-20-21-22-23-15, зі сторонами: 2,34м-5,75м-10,98м-7,14м-4,81м-10,95м-1,85м-2,34м-4,35м. Експерт також зазначає, що площі земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] , які пропонується виділити співвласникам в особисту приватну власність, є рівними (по 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га) для кожного співвласника. При цьому, земельна ділянка № [NUMBER] , площею 141,3 кв.м. (округленно 0,0141 га), залишається співвласникам у спільну часткову власність, у рівних частках. Отже, вищенаведеним висновком експерта підтверджується технічна можливість поділу будинку та земельної ділянки у відповідності до часток співвласників в розмірі по 1/2, схеми поділу будинку від 15.12.2021 та схеми поділу земельної ділянки від 15.12.2021, які знаходяться в матеріалах даної справи. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що між сторонами відсутній спір щодо розміром часток кожного із них; жоден з них не претендує на якусь частину площі, яка належить на праві часткової власності іншому, адже такого не встановлено судом; поділ часток сторін відповідає розміру часток у спірному майні, а тому позовна вимога щодо поділу в натурі між співвласниками спірного майна виділивши у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частини садового будинку підлягають до задоволення. Щодо поділу земельної ділянки між співвласниками, суд зазначає про наступне. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка за вищевказаною адресою, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи. Відповідно до ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи, запропоновано один варіант поділу земельної ділянки, загальною площею 0.0605 га та підлягає поділу в натурі у рівних частках, відповідно по 1/2 часток кожного із співвласників; така вимога є похідною від основної, яка задоволена, а відтак наявні підстав для задоволення похідної вимоги шляхом поділу земельної ділянки у натурі між співвласниками. У зв`язку із наведеним суд прийшов до переконання про те, що оскільки між співвласниками здійснено поділ в натурі належного їм на праві спільної часткової власності майна, а відтак наявні підстави для припинення права спільної часткової власності на таке нерухоме майно у відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України. Щодо частини позовної вимоги про встановлення обмеження у використанні земельної ділянки в частині 1-1, площею 58,4 кв.м. (округленно 0,0058 га) для забезпечення відповідачу можливості доступу, обслуговування та поточного ремонту конструкцій вищезазначеного садового (дачного) будинку (літера Ж) та обмеження у використанні земельної ділянки в частині 2-1, площею 59,4 кв.м. (0,0059 га), для забезпечення позивачу можливості доступу, обслуговування та поточного ремонту конструкцій вищезазначеного садового (дачного) будинку (літера Ж), суд прийшов до наступного. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 111 ЗК України визначено перелік обмежень прав на земельну ділянку, який є вичерпним. Так, законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені такі обмеження у використанні земель: а) умова розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків; б) заборона на провадження окремих видів діяльності; в) заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту; г) умова здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги; ґ) умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт; д) умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку; е) обов`язок щодо утримання та збереження полезахисних лісових смуг. Позивач просить встановити обмеження у використанні частини земельної ділянки для можливості доступу, обслуговування та поточного ремонту конструкцій відносно садового будинку щодо кожного із сторін та таке обмеження запропоновано також експертом у висновку від 10.10.2022. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене вище та вказані норми матеріального права, суд прийшов до переконання про те, що позивачем у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України не надано доказів порушення відповідачем його прав на користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою та обраний вид обмеження не відповідає вимогам ч. 2 ст. 111 ЗК України, а відтак у цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Щодо позовної вимоги про вселення позивача у спірний садовий будинок, суд виходить з наступних мотивів. Позивач наводить аргументи про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні належним позивачу майном, адже перешкоджає позивачу самостійно та безперешкодно потрапити до будинку та на територію земельної ділянки, 1/2 частина яких належить позивачу на праві власності. Відтак, такі доводи є підставою усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. Згідно з ст. ст. 319, 321 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Суд зазначає, що позивачу дійсно на праві власності належить 1/2 частина спірного майна, що підтверджено доказами, які містяться у справі, однак у суду відсутні будь-які дані, які б свідчили про існування перешкод у користуванні позивачем своєю власністю. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновок про те, що у цій позовній вимозі необхідно відмовити за недоведеністю. Також суд критично оцінює аргументи сторони відповідача щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань, наявності відомостей внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо погрози вбивством відносно відповідача, адже такі не стосуються предмету доказування, а саме - поділу в натурі майна, що є у спільній частковій власності сторін. Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу наданого позивачами окремо, а також в їх сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позов задоволено частково та такий щодо права власності стосується у рівних долях обох сторін, позицію позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача лише 1/2 частини понесених витрат, суд прийшов до переконання про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 22702,50 грн.

Outcome: partial