Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 31 жовтня 1992 року відділом ЗАГСу Солонянського району Дніпропетровської області за актовим записом № 151. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 2019 року позивач припинив сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою, причиною стало те, що він втратив почуття любові до відповідачки, зустрів іншу жінку, з якою має намір створити сім`ю. Сім`я з відповідачкою розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Неповнолітніх дітей з відповідачкою немає, спір про розподіл майна відсутній. Від представника позивача до суду надійшла заява, за змістом якої вона просить розглядати справу за відсутності її та позивача. Відповідачка також звернулась до суду із заявою, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності та повідомляє, що позов визнає. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 31 жовтня 1992 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований Відділ ЗАГСу Солонянського району Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 151 (свідоцтво про укладення шлюбу від 31.10.1992 серії [NUMBER] ). Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51). За приписами ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи причини, які спонукали позивача звернутись до суду з позовом, що він наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на визнання відповідачкою позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а, отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. Враховуючи правила, встановлені ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу належить повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, що складає 496,20 грн, оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, а решту судового збору стягнути на його користь з відповідачки.

Outcome: approved