Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

До Тальнівського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визначити місце проживання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що в період з 2013 року до 2016 року перебував у стосунках з [PERSON] без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2016 року відносини між позивачем та відповідачем погіршилися та стосунки між ними були припинені. Після розлучення дитина залишилася проживати разом з матір`ю, періодично перебувала у батька. Проте через різні життєві обставини, більше 4 років дочка постійно проживає та знаходиться на утриманні позивача, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю, просив суд слухати справу за його відсутності. До початку судового засідання відповідач подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала повністю та просила суд слухати справу у її відсутність. Представник органу опіки та піклування Тальнівської міської ради до початку судового засідання подала до суду заяву в якій проти задоволення позову не заперечила, просила суд слухати справу за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Поташ Тальнівського району Черкаської області. Її батьками записані: батько [PERSON] та [PERSON] . З довідки № 173 від 28.11.2022 року виданої виконавчим комітетом Тальнівської міської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Актом обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , від 28.11.2022 року, встановлено, що дитина [PERSON] фактично проживала до реєстрації за даною адресою більше 3 років в будинку [PERSON] . Висновком виконавчого комітету Тальнівської міської ради № 45 від 16.02.2023 року визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з її батьком [PERSON] . Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи позицію служби у справах дітей, яка дійшла висновку про доцільність проживання дитини з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, батько виховує та утримує доньку, між дитиною і батьком встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, тому суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] із її батьком - позивачем [PERSON] . Саме проживання малолітньої дитини із батьком, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved