Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10 360, 17 гривень, посилаючись на те, що 29.05.2014 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, станом на 07.02.2022 року у неї виникла заборгованість, яка складається з: 8 191, 26 гривень \~заборгованість за простроченим тілом кредита, 2\~168,91- заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір у сумі 2\~481,00 гривень. З позовною заявою, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа відповідно до п.4 ч.6\~ст.\~19\~ЦПК України є малозначною справою, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч.3\~ст.274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2022 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи через опублікування оголошення у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua. Однак, у наданий судом строк та станом на 06 лютого 2023 року відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~Статтею 1055\~ЦК України \~визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦПК України, інших актів законодавства. Належними доказами встановлено, що 29.05.2014 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н, згідно якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.17). 29.05.2014 року відповідачеві було видано кредитну картку № [NUMBER] , строком до 02/18, 29.10.2014 року відповідачеві було видано кредитну картку № [NUMBER] , строком до 05/18, 25.06.2018 року відповідачеві було видано кредитну картку № [NUMBER] , строком до 03/22, 28.12.2021 року відповідачеві було видано кредитну картку № [NUMBER] , строком до 12/25 з кредитним лімітом 1 300,00 гривень, в подальшому кредитний ліміт збільшувався до 15 000\~,00 гривень, а також неодноразово зменшувався і станом на 16.01.2020 року становив 0,00 гривень (а.с.15, 16). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов`язання з погашення заборгованості по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом 07.02.2022 року у відповідача виникла заборгованість, яка складається з: 8191,26 гривень \~заборгованість за простроченим тілом кредита; 2168,91 гривень \~заборгованість за простроченими відсотками. З матеріалів справи вбачається, що позивач посилаючись на положення ч.1ст.634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Однак, з такою позицією позивача суд не погоджується. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві-анкеті позичальника від 29.05.2014 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.17). За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 2 168,91 гривень\~заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, у зв`язку з їх безпідставністю, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Вищенаведене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Укладений між сторонами кредитний договір від 29.05.2014 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі викладено, суд, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконувала передбачені кредитним договором обов`язки по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, що у свою чергу порушує права АТ КБ «Приватбанк», а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8 191,26 гривень\~заборгованості за простроченим тілом кредиту, підлягають до задоволення. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір в розмірі пропорційному до задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved