Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

12 грудня 2022 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що квартира за зазначеною адресою належить їй на праві приватної власності. У липні 2021 року до неї звернувся її знайомий [PERSON] і попросив тимчасово зареєструвати його у квартирі на три місяці. Вона погодилась і зареєструвала відповідача у квартирі 12 липня 2021 року. Після реєстрації [PERSON] у квартирі не проживав. Після спливу трьох місяців він обіцяв знятися з реєстрації, але не зробив цього. 02 листопада 2022 року позивач звернулась до відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради з заявою про зняття відповідача з задекларованого/зареєстрованого місця проживання, їй було відмовлено на підставі пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про правовий режим надзвичайного стану». Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил. Рішення суду у справі про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є підставою для його зняття з реєстрації місця проживання, що може вплинути на здійснення його приписки до призовної дільниці. Тому до участі у справі було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Ухвалою від 19 грудня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації. Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З доданих до позовної заяви документів видно, що [PERSON] є власницею квартири за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1263, посвідченого 30 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Кримським Е.В. Державну реєстрацію права власності здійснено 30 жовтня 2015 року, номер запису про право власності: 11826192. (а.с.10-12) Згідно з довідкою про реєстрацію та склад сім`ї № 6292 від 12 грудня 2022 року, у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровано з 13 липня 2021 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , який не є родичем чи членом сім`ї власниці квартири [PERSON] . (а.с.7) Актом від 12 грудня 2022 року, складеним головою ОСББ «Інтернаціональна, 69», підтверджується, що [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично не проживав та не проживає за даною адресою по теперішній час. (а.с.6) За змістом статей 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Позивачка просить захистити своє порушене право шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач не є членом сім`ї позивачки, а також не є співвласником житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований у цьому жилому приміщенні 13 липня 2021 року, але фактично не проживав у ньому і до теперішнього часу не проживає. Як зазначено у позовній заяві, відповідач обіцяв знятися з реєстрації, але не зробив цього, а з листопада 2021 року взагалі не виходить на зв`язок з позивачкою. Таким чином до теперішнього часу стороння особа залишається зареєстрованою за адресою квартири, яка належить [PERSON] що може бути перешкодою у розпорядженні позивачки своїм майном. Договір купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2015 року не містить умов про збереження права користування квартирою за будь-якими особами, які не є власниками житла. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп, що підтверджується квитанцією від 12 грудня 2022 року (а.с.1). Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, належним чином підтверджена сума судового збору, сплачена позивачкою при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved