Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 31 січня 2007 року у цивільній справі №2-83/2007 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 30% його доходу на 1/8 частину прибутку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. Позовна заява обгрунтована тим, що позивач на підставі вищезазначеного рішення сплачує на користь відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 30 відсотків свого доходу. Починаючи з 11 серпня 2010 року сімейний стан позивача та його матеріальне становище змінилося, оскільки ним був зареєстрований шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім цього позивач має матір похилого віку [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою та потребує, як від сина матеріальної допомоги. Зазначені обставини у своїй сукупності, дають достатні підстави для зміни розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 30% від усіх видів доходу на 1/8 частину прибутку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір буде мати можливість на забезпечення наближене до належного потреб двох дітей та матері, що повинні утримуватись позивачем також. Провадження в справі ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2022 року було відкрито, справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні в судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано у визначений в ухвалі строк подати відзив на позовну заяву, роз`яснено право на пред`явлення зустрічного позову, подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 24.01.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Так відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення позову виходячи з такого. Син сторін [PERSON] проживає з відповідачем та знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні. Позивач рішенням Кегичівського районного суд Харківської області від 31 січня 2007 року у цивільній справі №2-83/2007 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 30% від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист по вказаній справі знаходиться на виконанні Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), виконавче провадження ВП №19943535, однак, станом на 16 січня 2023 року позивачем жодного разу не сплачувались аліменти на утримання неповнолітнього сина. Відповідач зазначає, що законодавством як підставою зменшення розміру аліментів визначено значне погіршення матеріального становища платника аліментів. Однак позивачем не надається інформація щодо його матеріального становища як станом на дату ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів так і на дату звернення до суду із цим позовом, що унеможливлює перевірку зміни в матеріальному становищі позивача. Відсутність сплати будь-якого розміру аліментів взагалі вказують про уникнення позивачем свого обов`язку із утримання власної дитини. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не є обставиною, яка враховується судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідач додатково звертає увагу суду, що діти позивача - [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем та їх матір`ю, отримують в повній мірі батьківське піклування та матеріальне забезпечення з боку обох батьків. Щодо утримання матері позивача - [PERSON] , необхідно зазначити, що згідно наданої позивачем інформації вказана особа досягла пенсійного віку і отримує відповідне пенсійне забезпечення. Інших документів про встановлення обов`язку утримання непрацездатних батьків позивачем не надано. Позивач, у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач та її представник адвокат Ромасько Є.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач згідно виконавчого листа виданого Кегичівським районним судом Харківської області 31.01.2007 у справі №2-83 від 2007 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 30 відсотків від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] , 11.08.2010 зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області. У цьому шлюбі у позивача народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області та серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківської області, відповідно. Згідно довідки Миронівського старостинського округу Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та має склад сім`ї до якого входять мати [PERSON] , 1959 року народження та вітчим [PERSON] , 1950 року народження. Відповідно довідки Первомайської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з нею зареєстровані батько [PERSON] , брат [PERSON] , сини: [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , [INFO] . Згідно наданого відповідачем розрахунку по аліментам [PERSON] по виконавчому листу №2-83 проведений державним виконавцем Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Кібалка Н.М., загальна сума заборгованості станом на 01.02.2023 становить 149114,65 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». Зазначене відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Аналогічні обставини викладені в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Таким чином при вирішенні питань щодо стягнення аліментів враховуються інтереси всіх дітей. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом під час розгляду справи встановлено, що рішенням суду з позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 30 відсотків від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач свого батьківського обв`язку щодо утримання дитини з часу ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів не виконує, остання сплата по аліментним платежам боржником була здійснена в грудні 2013 року в сумі 73,70 грн. Має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 149114,65 грн, що підтверджується наданим відповідачем суду розрахунком заборгованості державного виконавця. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги як на підставу зменшення розміру присуджених з нього аліментів посилався на зміну сімейного стану, а саме народження двох дітей, у зв`язку з чим автоматично погіршився його матеріальний стан та відповідно можливість сплачувати аліменти відповідачу на утримання їх спільної дитини значно зменшилась. Проте суд вважає, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів необхідних для визначення його матеріального стану на день вирішення спору, та для висновку про його зміну в сторону погіршення. Позивачем не надано будь-яких доказів щодо його матеріального становища, довідки про доходи, про наявність чи відсутність нерухомого майна, вартість, часу його придбання, банківських вкладів, тощо. Народження у позивача інших дітей не є безумовною та безспірною підставою для висновку про неможливість сплачувати аліменти на дитину в раніше визначеному рішенням суду розмірі, а має досліджуватися та оцінювати судом в сукупності з іншими обставинами, що впливають на здатність платника аліментів утримувати дитину на належному та достатньому рівні, в тому числі враховуючи інтереси і інших дітей платника аліментів. Про витрати позивача, які впливають на його здатність утримувати дітей суду не повідомлено та не доведено. Наявність у позивача непрацездатної матері суд не приймає як обставину яка погіршує його матеріальний стан та впливає на можливість утримувати дитину, оскільки матір позивача, як стверджує сам позивач є пенсіонеркою, а отже отримує пенсію, тобто має власний дохід. Тому допомога позивача по утриманню його матері, яка самим позивачем належними доказами не доведена, є добровільною ініціативою самого позивача та не є об`єктивною необхідністю, яка впливає на платоспроможність позивача. Отже суд, на підставі викладеного, прийшов до висновку про недоведеність позивачем змін у його сімейному чи матеріальному стані, що впливає на здатність сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у раніше визначеному судовим рішенням розмірі. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Outcome: dismissed