Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

15.01.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом до голови виконавчого\~комітету Тернівської\~районної у\~місті ради\~Солода Віталія\~Михайловича про\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої діями\~відповідно до\~постанови від\~05.11.2019\~року Третього\~апеляційного адміністративного\~суду у\~справі №215/1565/19,\~в якій\~просив стягнути\~за рахунок\~державного та\~місцевого бюджетів\~в рівних\~частинах на\~його користь\~в рахунок\~відшкодування завданої\~йому моральної\~шкоди бездіяльністю\~підлеглого Держави\~України в\~особі голови\~виконавчого комітету\~Тернівської районної\~у місті\~ради Солода\~В.М.\~в сумі\~945900\~грн.. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він подав заяву від 20.02.2019 вх.С-148 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, яка не була розглянута відповідно до управлінської функції в розумінні ст.ст.3, 19,33,48,59,71,144 Конституції України, ЗУ «Про звернення громадян». За захистом своїх прав він звернувся до суду, який визнав протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода В.М. щодо нерозгляду його заяви від 20.02.2019. Протиправною бездіяльністю відповідача здоров`ю позивача спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях, пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законом строки. Зазначає, що він до цього часу не отримав від відповідача рішення, постанови, тобто правових актів на його заяву від 20.02.2019. Просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, діями підлеглого Держави Україна голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода В.М. в сумі 945900 грн.. Ухвалою від 08.02.2021 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження. Позивача звільнено від сплати судового збору. 24.03.2021 відкладено підготовчий розгляд справи, у зв`язку з неявкою усіх сторін. 05.05.2021 підготовчий розгляд справи відкладено, у зв`язку із неможливістю встановити особу позивача. 26.02.2021 відповідачем - виконкомом, у строки для подання відзиву, в суд надіслано заперечення у формі листа з додатками (а.с.32-38), в якому зазначено, що виконкомом 26.12.2016 повторно було розглянуто звернення [PERSON] щодо визначення місця його перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем у повному обсязі виконано постанову Третього апеляційного адміністративного суду, також звертають увагу суду, що є рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (справа №215/205/21), тому просять у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 25.03.2021 позивачем подано клопотання щодо відхилення заперечень відповідача (а.с.31). Ухвалою від 01.06.2021 за клопотанням позивача залучено Державну казначейську службу України у якості співвідповідача. Продовжено строк підготовчого провадження. 21.07.2021 виконкомом подано клопотання (а.с.52,55,78) за підписом Голови районної у місті ради про розгляд справи за їх відсутності, просять взяти до уваги відзив на позовну заяву, який було подано у формі листа, проти позову заперечують у повному обсязі. Підготовчий розгляд справи відкладено, для належного повідомлення співвідповідача Державну закначейську службу України. 10.09.2021 справу знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 04.11.2021 підготовчий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі. 23.12.2021 підготовчий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі. 01.03.2022 підготовчий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі. 22.04.2022 справу знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Ухвалою від 30.06.2022 у задоволенні клопотань позивача [PERSON] вх.№17984, №17985, №17986 від 10.09.2021 відмовлено, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.08.2022 позивачем подано заперечення та пояснення (а.с.100,103), в яких просить стягнути за рахунок державного та місцевого бюджетів в рівних частинах на його користь 945900грн. Справу знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 18.10.2022 справу знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 19.12.2022 справу знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню. В підготовче засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду. Представник Державної казначейської служби України підготовче засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду. У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника виконкому, відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 визнано протиправними бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради щодо розгляду заяви [PERSON] від 20.02.2019 про визнання місця перебування. Зобов`язано виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради розглянути заяву [PERSON] від 20.02.2019 та прийняти рішення, згідно вимог чинного законодавства України (а.с.5-6). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Щодо тверджень представника виконкому, що є рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (справа №215/205/21), що є підставою для закриття провадження по справі, відповідно до ст. 255 ЦПК України, судом встановлено наступне. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Наразі, в цивільній справі, яка перебуває на розгляді, позивачем [PERSON] заявлено позовні вимоги до того ж відповідача, але просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь 945900грн. в рахунок відшкодування йому моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 року у справі №215/1565/19, а у цивільній справі №215/205/21 ухвалено рішення щодо стягнення за рахунок державного бюджету на користь [PERSON] 1044200грн. в рахунок відшкодування йому моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 року, тому припущення представника відповідача щодо наявності підстав для закриття провадження по справі, яка перебуває на розгляді є помилковим, адже предмет спору, у цивільних справах №215/205/21 та №215/186/21\~не є ідентичними. Статтею 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом з тим, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 вказаної Постанови). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Постанова ВС від 13.05.2020 у справі №638/8636/17-ц). Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а). Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019, по справі № 215/1565/19, задоволено частково адміністративний позов [PERSON] до виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправними бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, щодо розгляду заяви [PERSON] від 20.02.2019 про визнання місця перебування, зобов`язано виконавчий комітет Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради розглянути заяву [PERSON] від 20.02.2019 про визнання місця перебування та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, в решті позовних вимог відмовлено. Однак, вказана обставина не може бути єдиною й безумовною підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди. Позивач належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, також причинно-наслідкового зв`язку між, як вважає позивач, завданою йому моральною шкодою та допущеної з боку відповідача бездіяльністю, яка це спричинила, суду не надав. Крім того, позивачем не зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи аналіз викладених норм права, також не надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, суд вважає необхідним в задоволенні позову [PERSON] відмовити. На підставі ст.56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1174, 1173 ЦК України,

Outcome: dismissed