Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У вересні 2022 позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовомдо [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іншу частку вказаної квартири залишити у власності [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач вказував, що 27.06.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Під час шлюбу сторонами придбано квартиру загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Факт придбання квартири у шлюбі підтверджується Договором № 22-3007/2014-5 про участь у Фонді фінансування будівництва від 30.07.2014, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал». Відповідно до умов вказаного договору, відповідач зобов`язався передати ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» в управління грошові кошти з метою отримання у власність житла (об`єкта інвестування). Об`єктом інвестування, що підлягає передачі відповідачу після завершення будівництва є: двокімнатна квартира [ADDRESS] . В подальшому об`єкт інвестування був добудований та відбулась державна реєстрація права власності квартири за відповідачем, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 308496147. Відповідно до вказаної Довідки відповідач володіє квартирою на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданого 17.02.2016, видавник: Управління державної реєстрації Головного управління територіального управління юстиції у м. Києві. Враховуючи наведене позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2022 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2022 відкрито провадження по даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Позивач надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Зазначила, що проти позову не заперечує. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позову [PERSON] , сплачений судовий збір у розмірі 7443,00 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved