Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Двокімнатна квартира [ADDRESS] належала, на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному, на підставі договору купівлі продажу від 24 червня 2016 року №994, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О.В., номер запису про право власності № 15168986, рішення про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу, індексний номер: 30197225 від 24 червня 2016 року. На підставі договору дарування від 15 березня 2021 року №62, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю., [PERSON] передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняв, в якості дарунку 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Користувачем квартири є [PERSON] . Згідно з технічним паспортом двокімнатна квартира має житлову площу 28,0 кв.м., підсобну площу - 17, 8 кв.м. Загальна площа квартири становить 45,8 кв.м., яка складається: з коридору № 1 площею 8,7 кв.м.; з ізольованої жилої кімнати № 2 пл.15,20 кв.м.; з ізольованої жилої кімнати № 3 пл.12,80 кв.м.; з кухні № 4 площею 6,20 кв.м.; з санвузла (ванни та вбиральні) № 5 площею 2.9 кв.м. Квартира обладнана централізованим опаленням, водопостачанням, каналізацією, газопостачанням, електропостачанням. Позивач не одноразово звертався до відповідачів щодо надання можливості вселення в квартиру, визначення порядку користування квартирою, однак позивачі в добровільному порядку вирішити спір відмовились. Своє небажання надати доступ позивачу до вказаної квартири, відповідачі нічим конкретно не пояснюють. За згодою відповідачів [PERSON] та [PERSON] квартирою користується відповідач [PERSON] одноособово. Для встановлення варіантів користування житловим приміщенням, позивачем було проведено будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з чим він поніс витрати у розмірі 12\~000 грн. Також позивач був вимушений звернутись за наданням правової допомоги до адвоката Грецова С.В., що підтверджується договором «Про надання правничої допомоги» від 05 квітня 2021 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вище викладене, оскільки небажання відповідачів не може бути поважною причиною для створення новому власнику перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні за власним розсудом належною йому часткою нерухомого майна, позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав. Також позивач просить стягнути понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору, вартості експертного дослідження №79 від 21.01.2019 року та вартість наданої правничої допомоги в загальній сумі 22\~908 грн. Представником відповідача Нікіфоровою І.М., яка діє на підставі довіреності №2568, та представляє інтереси відповідача [PERSON] надано письмові пояснення по справі. Відповідно до наданих пояснень відповідач визнає позовну заяву в частині усунення перешкод в праві користування спільним нерухомим майном та не заперечує проти встановлення порядку користування квартирою. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат. Вказала, що позивачем не доведено понесення витрат на правову допомогу. Витрати на проведення судово-будівельної експертизи не можуть бути стягнені, оскільки експертиза була проведена з власної ініціативи позивача, а не за ухвалою суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2021 року, позовну заяву залишено без руху надано строк на усунення недоліків. 18 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2022 року, підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні підтримала надані нею письмові пояснення, вказала, що визнає позов в частині усунення перешкод в праві користування спільним нерухомим майном, та не заперечує проти встановлення порядку користування квартирою, в іншій частині просить позовні вимоги залишити без задоволення. Інші відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи повідомленими своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явились, причини їх неявки суду не відомі. Установлені судом фактичні обставини у справі На підставі договору купівлі-продажу квартири 24 червня 2016 року №994, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О.В., квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частини кожному. Відповідно до договору дарування від 15 березня 2021 року №62, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю., [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] , як дарунок, 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта №123 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи квартири [ADDRESS] ., запропоновано варіант порядку користування квартири, відповідно до якого, необхідно виділити у постійне користування одному співвласнику, одну ізольовану житлову кімнату № [NUMBER] , площею 12,80 кв.м. Виділити другому співвласнику ізольовану житлову кімнату № [NUMBER] , площею 15,20 кв.м. Коридор №1 площею 8,7 кв. м.; кухню №4 площею 6,20 кв. м; санвузол №5, площею 2,9 кв. м.- залишити у спільному користуванні співвласників. Відповідно до письмових вимог про усунення перешкод у користуванні власністю, [PERSON] в досудовому порядку намагався вирішити спір, що підтверджується копією конвертів надісланих на адресу відповідачів. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Позиція суду та нормативно правове обґрунтування Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16 міститься висновок про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше ociб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положенням частини першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співласників, які володіють і користуються спільним майном, компенсації. Якщо виділення в натурі неможливе, співвласник має право запропонувати встановити порядок користування спільним майном Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі, якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використоваватися як окремі квартири. Таким чином, у випадку якщо неможливо виділити частину будинку (квартири) в натурі та відсутня згода співвласників щодо порядку його використання є підстави звертатись до суду з вимогою про встановлення порядку користування спільним майном. Встановлення порядку користування квартирою не змінює частки співвласників у праві власності на квартиру, а лише сприяє здійсненню права користування. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачу у користуванні належним йому майном. Тож суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою за варіантом запропонованим позивачем. Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині усунення перешкод у володінні та користуванні спільною частковою власністю, та вважає за необхідне визначити порядок користування спільним нерухомим майном. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідачів на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~270 грн. 00 коп., тобто по 756 грн. 66 коп. з кожного. Щодо стягнення витрат на правову допомогу то суд дійшов до наступного. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 28 березня 2021 року, в якому встановлена вартість послуг у розмірі 12\~000 грн та акт прийому передачі виконаних робіт. Будь-яких інших доказів на підтвердження надання судових витрат позивачем не надано. В судові засідання з розгляду справи, представник позивача [PERSON] жодного разу не з`являвся. Всі документи наявні в матеріалах справи подані від імені позивача [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають залишенню без задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення вартості експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічної експертизи то суд дійшов до наступного висновку. Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина першастатті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач в відповідач (частина першастатті 48 ЦПК України). Отже, положення ЦПК України встановлюють порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Враховуюче те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача [PERSON] до його звернення до суду з позовом, то підстав для відшкодування йому витрат на складення такого експертного висновку відсутні. На підтвердження зазначеного також свідчать норми частини сьомої статті 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження у поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а (провадження № К/9901/31359/20, та у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 524/710/21 (провадження № 61-1693 св 22).

Outcome: partial