Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 липня 2021 року, о 14 годині 30 хвилин в місті Києві по вулиці Велика Васильківська, 85, сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля марки «Scania», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент заподіяння шкоди між позивачем ПрАТ «СК «УСГ» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-18-00752 від 03.12.2018, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 29774 грн. 70 коп. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 29774 грн. 70 коп. На момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Audi» була застрахована в ПАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 203308166. Позивач звернувся до страхової компанії відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату у розмірі 14120 грн. 28 коп., яка не покриває суму виплати за договором добровільного страхування. Залишок страхової виплати складає 15504 грн. 46 коп. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача різницю суми страхового відшкодування у розмірі 15504 грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 09 січня 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 03 грудня 2018 року між ПрАТ «Страхова група «УСГ» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-18-00752, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля. Так, 23 липня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києві від 13 жовтня 2021 року, [PERSON] 23 липня 2021 року, о 14 годині 30 хвилин, по вулиці Велика Васильківська в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Scania», під час руху заднім ходом був неуважним, не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим праворуч на тротуарі автомобілем «Audi» не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. п. 10.9, 2.3б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 850 грн. На момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Audi» була застрахована в ПАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 203308166. Страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 26 липня 2021 року. На підставі акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 26 липня 2021 року, рахунку № 0000000982 від 09.08.2021, страхового акту № ПССКА-8055 від 28.08.2021, розрахунку суми страхового відшкодування від 28.08.2021 позивачем проведено виплату страхового відшкодування на користь в сумі 24734 грн. 70 коп. Згідно платіжного доручення № 5249 від 21 жовтня 2021 року ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», як страховик винної особи, здійснило виплату позивачу у порядку суброгації суму страхового відшкодування у розмірі 14120 грн. 28 коп. Однак залишилась невідшкодованою решта суми страхового відшкодування у розмірі 15504 грн. 46 коп. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Згідно ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки відповідач не відшкодував різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), та згідно з положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2878 цс15, за змістом ст. 1194 ЦК Україні в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України, має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, і оскільки винним у вчиненні ДТП є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 15504 грн. 46 коп. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є доведеним та обґрунтованим, і підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2481 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 3261 від 16 листопада 2022 року, яке міститься у матеріалах справи. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481 грн.

Outcome: approved