Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

АТ «Сенс Банк», який є правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 490084394, відповідно до умов якого позичальнику у тимчасове користування надано кредитні кошти у розмірі 13231,98 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кредитні кошти та сплатити на користь Банка відсотки за користування кредитом не пізніше 15.08.2015 року. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 56479,66 грн.. Проте рішення в добровільному порядку відповідачем не виконане, у зв`язку з чим Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання. Однак, станом на 26 серпня 2022 року рішення Третейського суду в повному обсязі не виконано. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просять стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь 14028,62 грн. 3% річних, нарахованих на кредитну заборгованість; 148157,99 грн. суму інфляційних втрат, нарахованих на кредитну заборгованість, загальна сума заборгованості складає 162186,61 грн. Крім того, просять стягнути з відповідача на їх користь сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн.. Позивач АТ «Сенс Банк» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.36/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 490084394, відповідно до умов якого позичальнику у тимчасове користування надано кредитні кошти у розмірі 13231,98 Доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кредитні кошти та сплатити на користь Банка відсотки за користування кредитом не пізніше 15.08.2015 року /а.с.7-11/. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 56479,66 грн., у зв`язку з чим Новозаводським районним судом м.Чернігова видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання, Відповідно до наданих розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, розрахованих на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, у позивача виникла заборгованість в розмірі 162186,61 грн., з яких 148157,99 грн. суму інфляційних втрат, нарахованих на кредитну заборгованість/а.с.14-15/. За змістом положеньстатті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зістаттею 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннямистатті 611 цього Кодексупередбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,статтею 625 ЦК Україниврегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулюваннястатті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінніположеньстатті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставістатті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей526,599,611,625 ЦК Українидає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбаченихстаттею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно достатті 625 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, які не виконані боржником в повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2ст.625 ЦК України, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved