Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

16.12.2021 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача [PERSON] « про позбавлення батьківських прав», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Вінницької міської ради ( справа № 128/3497/21), який нею умотивований тим, що [INFO] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце в с. Сиваківці, Вінницького району Вінницької області, пішохід [PERSON] , яка являється її рідною сестрою , від отриманих травм загинула на місці події. Позивач вказує, що за життя [PERSON] перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач в свідоцтві про народження записаний як батько дитини, однак з дня народження і до смерті [PERSON] проживав зі своєю мамою [PERSON] , разом з дідусем та бабусею (батьками загиблої), за адресою: [ADDRESS] . Батько участі у вихованні сина не приймав, матеріальної допомоги не надавав, дитину не бачив і нею не цікавиться. Зазначає, що після смерті її сестри [PERSON] залишається проживати разом із нею та знаходиться на її утриманні, оскільки її батьки не мають можливості утримувати малолітнього [PERSON] в силу свого віку та матеріальних можливостей. На даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та їхня сім`я має стабільний дохід, забезпечена житлом. Вказує, що в кінці листопада 2021 року вона звернулась до служби у справах дітей Вінницької міської ради з питанням надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, при цьому, відповідач надав до служби у справах дітей Вінницької міської ради письмову заяву в якій зазначив, що не приймає участі у вихованні дитини, не підтримував свого сина матеріально та не може підтримувати його в теперішній час. У зв`язку із вищевикладеним просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та призначити її опікуном [PERSON] , а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 10.01.2022 вищевказана позовна заява [PERSON] залишена без руху для усунення її недоліків ( а.с.26) Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 24.01.2022 після усунення недоліків позовна заява [PERSON] прийнята судом до розгляду та відкрито по ній провадження , окрім того, суд зобов`язав Службу у справах дітей Вінницької міської ради подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у даній цивільній справі( а.с.31). 20.04.2022 на адресу суду від начальника служби у справах дітей на виконання ухвали судді від 24.01.2022 надійшов висновок щодо розв`язання спору по даній справі за підписом заступника міського голови Вінницької міської ради , в якому було зазначено про неможливість надати висновок суду , оскільки не може забезпречити виконання вимог ч.5 ст.19, ч.ч.1,2 ст.171 Сімейного Кодексу України, так як дитина [PERSON] , [INFO] не проживає на території Вінницької міської територіальної громади , а тому вважає що такий висновок має подати Виконавчий комітет Турбівської селищної ради Вінницького району на території якого мешкає дитина. Окрім того, вважає недоцільним встановлення над дитиною опіки, , оскільки згідно до ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, однак таке подання відсутнє в матеріалах справи ( а.с.38-41). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28.07.2022 клопотання представника позивача- адвоката Лисого О.В. задоволено та замінено третю особу - Службу у справах дітей Вінницької міської ради на Виконавчий комітет Турбівської селищної ради Вінницького району у даній цивільній справі ( а.с. 60-61) 27.01.2023 у судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лисий О.В. не з`явилися; попередньо через канцелярію суду позивачем подано заяву, з якої убачається, що вона позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Також в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився по невідомим для суду причинам; про дату ,час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином , про що свідчать рекомендовані повідомлення які містяться в матеріалах справи. Заяв ( клопотань) про проведення судового розгляду в його відсутності або про відкладення судового засідання до суду відповідачем не подано. При цьому в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена копія заяви відповідача [PERSON] від 19.07.2022, з якої убачається, що він у вихованні дитини участі не приймає, догляд за дитиною та її утримання не здійснює; не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно дитини та її проживання з його рідною тіткою - [PERSON] ; також не заперечує щодо розгляду справи у його відсутність. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницького району також в судове засідання не з`явилася; попередньо через канцелярію представником [PERSON] подано заяву про розгляд справи у її відсутності та акт обстеження умов проживання від 19.08.2022. Суд, з урахування наявності вищевказаних заяв , вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб . Вивчивши позов, дослідивши докази в справі в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява є частково обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом установлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 28.09.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3565, в якому батьком зазначений - відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.9). [INFO] , у віці 34 роки померла [PERSON] (мати дитини), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.11.2021 Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області, актовий запис №146 (а.с.10). Позивач [PERSON] (рідна тітка дитини) 09.03.2019 зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 09.03.2019 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №511 (а.с.12). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №75, виданої 26.05.2021 Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7), будинок що знаходиться за вищевказаною адресою належить [PERSON] (чоловіку позивача), що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 10.10.2019 (а.с.13-14). З долученого до матеріалів справи представником третьої особи Виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Вінницького району - акту обстеження умов проживання від 19.08.2022, убачається що малолітня дитина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] де йому створено всі належні умови, він дуже добре себе почуває в родині тітки; умови проживання задовільні, в будинку чисто, є окремі три спальні, запаси їжі присутні, є своя присадибна ділянка, городина, консервація та власне господарство. Також згідно довідки, виданої 26.11.2021 ТОВ «Поділля Агропродукт», [PERSON] (чоловік позивача) працює у вищевказаному товаристві на посаді старшого диспетчера та отримав дохід за період з 01.05.2021 по 31.10.2021 у розмірі 119 864,77 грн. (а.с.11). З копії заяви відповідача [PERSON] від 24.11.2021, адресованої голові Турбівської селищної ради, судом встановлено, що з народження дитина [PERSON] перебував виключно на утримання своєї матері [PERSON] , яка [INFO] загинула внаслідок ДТП. Оскільки він ( відповідач в даній справі) з [PERSON] у офіційному шлюбі не перебував та участі у вихованні сина не приймав, свої батьківські обов`язки не виконував, матеріально утримувати не міг і не може, тому просив призначити опікуном його сина [PERSON] рідну тітку - [PERSON] ( позивача по даній справі) , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Крім цього, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлаю О.М. 19.07.2022 було посвідчено заяву відповідача [PERSON] , в якій останній зазначив, що він у вихованні дитини участі не приймає, догляд за дитиною та її утримання не здійснює; не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно дитини [PERSON] та проживання його з рідною тіткою - [PERSON] (а.с.57). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 СК України закріплюється обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Частиною 1 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними (ч. 1 ст.163 СК України). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 4 статті 10, частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відтак, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також установити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Отже, суд не вважає виправданою поведінку батька - відповідача [PERSON] , яка проявляється у тому, що він з часу народження сина взагалі самоусунувся від участі у його вихованні , не спілкується з ним; не проявляє інтересу взагалі щодо стану здоров`я дитини, розвитку, виховання та навчання сина; не створив належних умов для проживання та розвитку сина. Також при винесені даного рішення суд бере до уваги і те, що відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Отже судом встановлено , що відповідач байдуже ставиться взагалі до подальшої долі своєї дитини, незважаючи на трагічну загибель матері сина- [PERSON] [INFO] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для того, щоб зробити обґрунтований висновок про ухилення відповідачем [PERSON] від виховання свого малолітнього сина [PERSON] , що свідчить про свідоме та умисне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити негативні наслідки для життя та здоров`я його сина, у зв`язку із чим позовна вимога позивача про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. В свою чергу, в задоволені позовної вимоги позивача [PERSON] в частині призначення її опікуном [PERSON] , [INFO] , слід відмовити за необґрунтованістю виходячи з такого. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За змістом ст.58 ЦК України, ст.243 СК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Зі змісту норм ст.ст.1, 5 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» слідує, що дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки. Діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. За умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Пунктом 22 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, передбачено, що рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 3 ст. 60 ЦК України). Статтею 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Аналогічні положення містить норма ст.244 СК України. Водночас, згідно з положеннями ст. 11 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань в тому числі і щодо встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Компетенцією щодо встановлення опіки над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених ч.ч.1,2 ст. 60 ЦК України наділений саме відповідний орган опіки та піклування. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з огляду на наведені вище положення законодавства для задоволення заявленої позовної вимоги про призначення позивача опікуном малолітнього [PERSON] необхідним є наявність в першу чергу одночасно двох обов`язкових умов: наявність у дитини належним чином оформленого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, а також наявність подання органу опіки та піклування про встановлення над малолітнім [PERSON] опіки та призначення позивача опікуном цієї дитини. Разом з тим, жодна із вказаних умов у спірних правовідносинах не дотримана, оскільки рішення суду, яким відповідач позбавляється батьківських прав відносно його малолітнього сина- не набрало законної сили. Рішення відповідного органу про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, -не прийнято, відповідно і орган опіки та піклування не подав до суду подання про встановлення опіки на малолітньою дитиною та призначення позивача опікуном позивача . Отже суд приходить до висновку, що відповідна позовна вимога позивачем заявлена передчасна , тому задоволенню не підлягає. Окрім цього, відповідно до положень, викладених в ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку; доказів про наявність чи відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 16.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на час винесення даного судового рішення, органом опіки та піклування питання щодо встановлення опіки над малолітнім [PERSON] не вирішувалось, тому слід зобов`язати Службу у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області відкрити на [PERSON] , [INFO] - особовий рахунок у Державному ощадному банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, для перерахування аліментів, стягнутих з відповідача. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу даного позову у розмірі 908,00 гривень. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial