Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

11 липня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Новодунаєвецька селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області) до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 серпня 1988 року вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS] . Рішенням Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 18 вересня 2018 року № 21-32/2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передано у власність позивачеві земельну ділянку площею 0,15 га (кадастровий номер 6821855300:00:006:0016), розташовану по [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 1987 року відповідач [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями (в тому числі: цегляний житловий будинок з цегляною прибудовою - житловою площею 55,4 кв.м, кам`яний хлів (сарай) - "Б", кам`яний хлів (сарай) - "В", шлакобетонний хлів (сарай) - "Г"), розташовані по [ADDRESS] . Станом на 24 жовтня 2019 року садиба відповідача мала наступні технічні характеристики: літня кухня - "Б", гараж - "В", сарай - "Г", сарай - "Д". Отже, після придбання відповідач [PERSON] перебудувала літню кухню "Б" з кам`яного хліву (сараю) "Б", побудувала сарай "Д". Проте, відповідач побудувала вказані господарські споруди на відстані 0,4 - 0,5 метри від суміжної земельної ділянки позивача, чим порушила вимоги п.3.25 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (на даний час - вимоги п.6.1.40, п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій"), відповідно до яких господарські будівлі мають розташовуватись на відстані не менше одного метру до межі. Відповідач побудувала вказані господарські споруди без документів, що дають право на виконання зазначених будівельних робіт, чим порушила вимоги ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та вимоги п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт". При цьому відведення води з покрівлі літньої кухні "Б" та сараю "Д" організоване таким чином, що зумовлює стікання атмосферних опадів на ділянку позивача, а вікно літньої кухні "Б" виходить на ділянку та будинок позивача, що є втручанням в особисте життя сім`ї позивача. Судовою будівельно-технічною експертизою, проведеною 13 травня 2020 року судовим експертом Власюком В.В., встановлено: 1) господарські будівлі, а саме: літня кухня "Б" та сарай "Д", що входять до складу домоволодіння по [ADDRESS] та належать відповідачу [PERSON] , знаходяться на відстані менше одного метру (0,45 - 0,5 метри) від межі земельної ділянки площею 0,15 га (кадастровий номер 6821855300:00:006:0016), яка розташована по [ADDRESS] та належить позивачеві [PERSON] Сарай "Д" не відображався в матеріалах технічної інвентаризації та правовстановлюючих документах до складання технічного паспорту від 22 жовтня 2019 року, а літня кухня "Б" побудована до 20 вересня 1985 року; 2) при будівництві господарських будівель літньої кухні "Б" та сараю "Д", які знаходяться по [ADDRESS] та перебувають на відстані 0,45 - 0,5 метри від суміжної земельної ділянки площею 0,15 га (кадастровий номер 6821855300:00:006:0016), розташованої по [ADDRESS] , порушені вимоги п.3.25 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", а саме: не забезпечена відстань від найбільш виступаючих конструкцій стін зазначених будівель до межі сусідньої ділянки, яка має складати не менше 1,0 метру, а також не забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі сараю "Д" на територію суміжної земельної ділянки. На момент проведення експертизи діючим нормативно-правовим актом в галузі містобудування є ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", який містить аналогічні до п.3.25 ДБН 360-92** вимоги, що наведені в пунктах 6.1.40 та 6.1.41. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд: 1) усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою позивача, які розташовані по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по [ADDRESS] , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача; 2) усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача, яке розташоване по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по [ADDRESS] , на територію садиби позивача. 03 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 26 серпня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечила проти позову. Свої заперечення відповідач [PERSON] обґрунтовує тим, що 28 серпня 1987 року на підставі договору купівлі-продажу вона придбала житловий будинок, сарай кам`яний, сарай кам/буд та сарай кл/бт, розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта в 1997 році за домоволодінням відповідача значиться будинок, літня кухня, гараж, сарай та огорожі, тобто вказані будівлі та споруди не є самочинним будівництвом. Крім того, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна від 24 травня 2001 року № 127 об`єкти, які побудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до категорії самочинного будівництва. 23 листопада 2009 року відповідач [PERSON] оформила право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , та отримала державний акт. З часу придбання домогосподарства відповідач [PERSON] не здійснювала на його території нового будівництва та нічого не перебудовувала. 05 серпня 1988 року на підставі договору купівлі-продажу позивач [PERSON] придбала житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , тобто позивач придбала свій житловий будинок на один рік пізніше, ніж відповідач. Отже позивач, володіючи інформацією щодо розташування літньої кухні "Б" та сараю "Д" по [ADDRESS] , не заявляючи з даного приводу жодних претензій чи зауважень, придбала суміжне домогосподарство, знаючи та передбачаючи можливі наслідки. Тим самим позивач виявила цілковиту згоду на умови розташування земельної ділянки та домогосподарства по відношенню до суміжних домогосподарств. На підставі викладеного відповідач [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову. 06 вересня 2022 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, якою позивач підтримала позовні вимоги. 22 вересня 2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів: зобов`язано КП ДМР "Інвентарбюро" надати суду інвентарну справу на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] 28 вересня 2022 року інвентарна справа на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , надійшла до суду та приєднана до матеріалів цивільної справи, для огляду в судовому засіданні. 22 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів від Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, а саме: матеріалів цивільної справи № 674/610/19. 19 жовтня 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування позовної давності. Свою заяву представник відповідача вмотивовує тим, що відповідач [PERSON] придбала житловий будинок садибного типу 28 серпня 1987 року, спірні господарські будівлі були побудовані у 80 - 90 - х роках та з того часу постійно експлуатуються. За таких обставин позивач [PERSON] , звернувшись до суду з позовом 11 липня 2022 року, пропустила трирічний строк позовної давності. 19 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] заперечили проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Новодунаєвецької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду селищна рада просить розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд, заслухавши думку сторін, вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що за час свого проживання в житловому будинку по [ADDRESS] відповідач [PERSON] нічого не будувала, лише обновила літню кухню та окультурила господарські будівлі. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 05 серпня 1988 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 23, позивач [PERSON] придбала домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] (на даний час - [ADDRESS] ). Рішенням Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 18 вересня 2018 року № 21-32/2018 позивачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га (кадастровий номер 6821855300:00:006:0016), розташовану по [ADDRESS] (на даний час - [ADDRESS] ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 1987 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 19, відповідач [PERSON] придбала домоволодіння (цегляний житловий будинок з цегляною прибудовою - загальною житловою площею 55,4 кв.м, сарай кам`яний - "Б", сарай кам/бут - "В", сарай кл/бт - "Г"), розташоване по [ADDRESS] (на даний час - [ADDRESS] ). Рішенням Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 18 листопада 2009 року № 2-28/2009 відповідачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1088 га, розташовану по [ADDRESS] (на даний час - [ADDRESS] ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеного ТОВ "Хмельницьке обласне земельне агентство", вбачається, що станом на 22 жовтня 2019 року на території садиби відповідача [PERSON] по [ADDRESS] розташовані наступні об`єкти нерухомості: житловий будинок - "А-1", літня кухня - "Б", гараж - "В", сарай - "Г", сарай - "Д". Судовою будівельно-технічною експертизою, проведеною 13 травня 2020 року судовим експертом Власюком В.В., встановлено: 1) господарські будівлі, а саме: літня кухня "Б" та сарай "Д", що входять до складу домоволодіння по [ADDRESS] та належать відповідачу [PERSON] , знаходяться на відстані менше одного метру (0,45 - 0,5 метри) від межі земельної ділянки площею 0,15 га (кадастровий номер 6821855300:00:006:0016), яка розташована по [ADDRESS] та належить позивачеві [PERSON] . При цьому, сарай "Д" не відображався в матеріалах технічної інвентаризації та правовстановлюючих документах до складання технічного паспорту від 22 жовтня 2019 року, а літня кухня "Б" побудована до 20 вересня 1985 року; 2) при будівництві господарських будівель літньої кухні "Б" та сараю "Д", які знаходяться по [ADDRESS] та перебувають на відстані 0,45 - 0,5 метри від суміжної земельної ділянки площею 0,15 га (кадастровий номер 6821855300:00:006:0016), розташованої по [ADDRESS] , порушені вимоги п.3.25 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", а саме: не забезпечена відстань від найбільш виступаючих конструкцій стін зазначених будівель до межі сусідньої ділянки, яка має складати не менше 1,0 метру, а також не забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі сараю "Д" на територію суміжної земельної ділянки. На момент проведення експертизи діючим нормативно-правовим актом в галузі містобудування є ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", який містить аналогічні до п.3.25 ДБН 360-92** вимоги, що наведені в пунктах 6.1.40 та 6.1.41. При цьому, експерт вказує, що об`ємно-планувальні та конструктивні характеристики господарських будівель по [ADDRESS] відповідають технічному паспорту від 22 жовтня 2019 року та даним Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Водночас, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не повністю відповідають договору купівлі-продажу, на підставі якого внесені дані до реєстру, оскільки відрізняється склад господарських будівель: замість літньої кухні "Б" в договорі зазначений хлів "Б", замість гаражу "В" в договорі зазначений хлів "В", а також в реєстрі додатково вказаний хлів "Д", дані про який не містяться в договорі. За результатами аналізу матеріалів технічної інвентаризації експерт встановив, що дані технічного паспорта від 13 серпня 1997 року та оціночного акту від 20 вересня 1985 року відповідають договору купівлі-продажу. Отже, враховуючи дані архівних матеріалів технічної інвентаризації експерт встановив, що хлів "Д" та гараж "В" не існували або не були введені в експлуатацію ні на момент укладання договору купівлі-продажу від 28 серпня 1987 року, ні на момент складення технічного паспорту від 13 серпня 1997 року, а хлів "Г" був раніше позначений як хлів "В" та пізніше був перебудований із суттєвим збільшенням площі забудови. Висновок судової будівельно-технічної експертизи не ставиться сторонами під сумніви щодо його правильності. Згідно п.3.25 Державних будівельних норм (ДБН 360-92) "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, які були чинними на час складання технічного паспорта відповідача та державної реєстрації права власності відповідача, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Згідно п.6.1.40 Державних будівельних норм (ДБН Б.2.2-12:2019) "Планування та забудова територій", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 квітня 2019 року № 104, які є чинними з 01 жовтня 2019 року, при розташуванні житлових будинків та громадських будівель на земельних ділянках необхідно забезпечувати вимоги санітарних норм та пожежних вимог ДСП 173-96, ДБН В.1.1-7, у тому числі для житлових та громадських будинків на суміжних земельних ділянках. Згідно п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України к ожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України к ожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України п равом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України в ласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.317 ЦК України н а зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України п раво власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України в ласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п."б"\~ч.1\~ст.90\~ЗК України\~власники земельних\~ділянок мають\~право самостійно господарювати на землі. Згідно ч.2 ст.90 ЗК України п орушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно п."г", п."е" ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно ч.1 ст.103 ЗК України в ласники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно ч.2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно ч.1 ст.152 ЗК України д ержава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України в ласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Результат аналізу наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Матеріалами цивільної справи доведено, що на подвір`ї відповідача [PERSON] наявні господарські будівлі, а саме: літня кухня "Б" та сарай "Д", які знаходяться на відстані 0,45 - 0,5 метри від суміжної земельної ділянки позивача [PERSON] , що свідчить про наявність порушень вимог п.3.25 ДБН 360-92 (які були чинними на час складання технічного паспорта відповідача та державної реєстрації права власності відповідача) та вимог п.6.1.40, п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 (які є чинними з 01 жовтня 2019 року), а також про недотримання правил добросусідства, зокрема приписів ст.103 ЗК України. Отже, суд приходить до висновку, що порушення відповідачем [PERSON] правил добросусідства створює позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні її власністю, оскільки призводить до стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби відповідача по [ADDRESS] , на територію садиби позивача, розташовану по [ADDRESS] . За таких обставин позивач [PERSON] , як власник, має право вимагати усунення вказаних перешкод шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби відповідача по [ADDRESS] , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін цих будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача, а також здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів зазначених господарських будівель на територію садиби позивача. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявив про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Разом з тим, згідно ч.1 ст.256 ЦК України п озовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (ст.391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Вказані приписи про застосування строку позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в цивільній справі № 653/1096/16-ц. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає можливим усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою позивача, які розташовані по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по [ADDRESS] , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін цих будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача, а також здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів вказаних господарських будівель на територію садиби позивача. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" в ід сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи та звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви, підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved