Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 117947,40 грн. та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі, які проживають за адресою: [ADDRESS] , не сплачували своєчасно отримані за вказаною адресою послуги з теплопостачання. У зв`язку з наведеними у відповідачів за період з 01.05.2013 по 31.03.2022 утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у клопотанні зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за їх відсутності, суду не надали. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. Відповідачі\~\~зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач за вказаною адресою. Позивачем у позовній заяві пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.05.2013 по 31.03.2022 у розмірі 117947,40 грн. Між тим згідно наданих позивачем доказів, а саме відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, заборгованість відповідачів за вказані вище послуги за період з 01.05.2013 по 31.03.2022 складає саме 107763,25 грн. Так, у вказаних відомостях зазначено, що «борг за період з 5.2013 по 3.2022» складає 107763,25 грн. (а.с. 3, стовпчик «17»). У цих же відомостях зазначено, що «залишок боргу за позовом 107763,25» (а.с. 3 зворотній бік). Таким чином, доводи позовної заяви щодо виникнення у відповідачів заборгованості за період з 01.05.2013 по 31.03.2022 у розмірі 117947,40 грн. спростовуються наданими позивачем доказами, згідно яких заборгованість за вказаний період дорівнює 107763,25 грн. При цьому суд звертає увагу, що надані позивачем відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, взагалі не містять даних щодо виникнення та нарахування заборгованості в такому розмірі, як 117947,40 грн. Оскільки суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позовних вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК), у суду відсутні підстави стягувати заборгованість за інший період, ніж визначений позивачем у позовній заяві. Ураховуючи наведене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає доведеним, що у відповідачів виникла заборгованість за період з 01.05.2013 по 31.03.2022 у розмірі саме 107763,25 грн., а не 117947,40 грн., як зазначено в позовній заяві. Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 (далі Закон в редакції до 01.05.2019), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 (далі Закон в редакції з 01.05.2019) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Обов`язок споживачів оплачувати вказані вище послуги передбачений також «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (п. 12, 20, 21, 30). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В Постанові Великої Палати Верховного Суду (далі ВП ВС) від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17 зазначено, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (п. 79 Постанови ВП ВС). За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.05.2013 по 31.03.2022 в розмірі 107763,25 грн. У стягненні іншої частини грошових коштів суд відмовляє, оскільки позивачем не доведено виникнення у відповідачів заборгованості за вказаний період у розмірі, зазначеному в позовній заяві (117947,40 грн.). Позивачем під час пред`явлення позову сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідачів у рівних частках на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2266,79 грн.

Outcome: partial