Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

1.Стислий зміст позовних вимог. У серпні 2021 року позивач [PERSON] подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради «про визначення місця проживання дітей з матір`ю». Згідно до змісту позовних вимог позивач просить: 1.Визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , уродженки Дніпропетровської області міста Кам`янського, актовий запис про народження за № 1306 від 14 грудня 2017 року, та [PERSON] , [INFO] , уродженки Дніпропетровської області міста Кам`янського, актовий запис про народження за № 1305 від 14 грудня 2017 року, разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженкою міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, РНОКПП: [NUMBER] на її користь понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи. 2.Позиція позивача. Позивачем [PERSON] зазначено, що вона з 18 серпня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року, яке набрало законної сили 18 червня 2021 року. Від шлюбу позивачка і відповідач мають доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу із відповідачем, постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] . Так, як відповідачем вчинялися дії що свідчили про спір щодо місця проживання дітей із позивачем, внаслідок яких позивачка була вимушена здійснювати захист інтересів дітей, та для уникнення будь-якого порушення прав дітей у майбутньому, діючи на захист інтересів дітей. Крім того, відповідач неналежним чином не виконує і свої батьківські обов`язки за аліментними зобов`язаннями по утриманню доньок, та може чинити їй перешкоди у належному вихованні, вирішень життєвих питань для забезпечення належного і достатнього рівня їх життя. Проте, на даний час, відповідач змінив свою цікавість повним ігноруванням до життя доньок, їх розвитку, побуту, матеріального забезпечення. А тому, враховуючи зазначене, та не досягнення із відповідачем згоди щодо визначення постійного місця проживання дітей, позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. \~ \~ \~ \~ 3.Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлений відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав.. 4.Позиція 3-ої особи. Служба у правах дітей Кам`янської міської ради, будучи обізнана про предмет спору, подала до суду заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності. 5.Процесуальні питання. 02 серпня 2021 року позивачем подано даний позов до провадження суду. 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 17 жовтня 2022 року відповідачем отримано копію позовної заяви в суді, що підтверджено його особистою розпискою, та подана заява про ознайомлення зі справою. 17 жовтня 2022 року позивачем подано клопотання про закриття підготовчого провадження. 17 січня 2023 року позивачем заявлено про допит свідків, заявив про закриття підготовчого провадження. 17 січня 2023 року відповідачем подано клопотання про відкладення судового засідання, без зазначення причин та підтвердження їх поважності. 17 січня 2023 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду. 6.Фактичні обставини встановлені судом. Згідно до свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого Заводським районним у місті Кам`янске відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18 серпня 2017 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , згідно до актового запису № 378 від 18 серпня 2017 року (а.с. 14). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року (справа № 208/8079/20 провадження № 2/208/68/21), шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 18 серпня 2017 року актовий запис № 378 розірваний. Рішення набрало законної сили 18 червня 2021 року (а.с. 17-19). Як встановлено судом, сторони є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , уродженки Дніпропетровської області міста Кам`янського, актовий запис про народження за № 1306 від 14 грудня 2017 року, та [PERSON] , [INFO] , уродженки Дніпропетровської області міста Кам`янського, актовий запис про народження за № 1305 від 14 грудня 2017 року, (а.с. 13, 15). Рішенням Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янської міської ради ввід 30 грудня 2020 року за № 810 (а.с. 5), визначено місцем проживання малолітній дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів на дітей, підтверджено копією судового наказу у справі № 208/5022/20 від 14 серпня 2020 року (а.с. 12). Згідно до роз`яснень наданих Заводським ВДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03 березня 2021 року за № 6098/2 [PERSON] має заборгованість зі сплата аліментів на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які стягуються за судовим наказом № 208/5022/20 виданим 19 серпня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на користь матері дітей [PERSON] , в розмірі 22089,69 гривень (а.с. 6), що також підтверджено розрахунком з заборгованості по аліментам станом на 07 липня 2021 року (а.с. 21). Факт наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, та їх неповернення до місця проживання матері, підтверджено відповіддю Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 березня 2021 року (а.с. 7), згідно до якого вбачається реєстрація чисельних реєстраційних матеріалів за зверненням [PERSON] з заявами про неповернення [PERSON] дітей. Згідно до довіки про місце реєстрації та правовстановлюючих документів, підтверджено наявність у позивача [PERSON] місця зареєстрованого проживання, яке є відповідно до визначеного місця проживання дітей, що також підтвердено актом про проживання без реєстрації складеного КП КМР «Добробут» за № 213 від 23 червня 2021 року (а.с. 16). Також, з боку позивача підтверджено наявність доходу і офіційного місця роботи (а.с. 24-25) Згідно до копій характеристик на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зазначено що питаннями виховання та участі у житті дітей бере матір [PERSON] (а.с. 22-23, 26). Між сторонами, 29 вересня 2012 року було зареєстровано шлюб, Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 192. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року (справа № 207/3554/18 провадження № 2/207/63/19), шлюб зареєстрований між [PERSON] до [PERSON] , розірваний. Рішення набрало законної сили 24 грудня 2019 року, що підтверджено копією рішення (а.с. 8-9). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , народження якого зареєстровано за актовим записом № 52 від 16 січня 2013 року, що підтверджено копією свідоцтва (а.с. 11). Факт реєстрації та проживання дитини [PERSON] , [INFO] , із позивачем [PERSON] , за адресою квартира [ADDRESS] , підтверджено довідкою про склад сім`ї ТОВ «Абонент ХХІ» від 05 січня 2022 року за № 001156097 (а.с. 12), актом про проживання без реєстрації № 6 від 01 січня 2022 року, складеним КП КМР «Добробут» (а.с. 13). Згідно до акту обстеження житлових умов складеного КП КМР «Добробут» за № 7 від 05 січня 2022 року (а.с. 14), встановлено відповідність житлових умов для проживання дитини, за адресою квартира [ADDRESS] , як придбаних. Факт заборгованості [PERSON] за аліментними зобов`язаннями перед позивачем [PERSON] , які останній зобов`язаний до сплати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , підтверджено розрахунком в межах Виконавчого провадження № 57834987 станом на 17 січня 2022 року (а.с. 15-16), згідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів у боржника станом на 01 січня 2022 року в розмірі 102939 гривень. Згідно до довідки Служби у справах дітей адміністрації Південного району Кам`янської міської ради за № С-106/19 від 29 жовтня 2019 року (а.с. 17), [PERSON] з питань участі у вихованні та встановлення днів зустрічей із сином [PERSON] , [INFO] , не звертався. Характеристикою на учня Ліцею № 3 м. Кам`янське Сторожук Гліба, 24 грудня 2012 року (а.с. 20), зазначено про те, що вихованням дитини займається мати, і за три роки навчання дитини в учбовому закладі, батько дитини жодного разу не приходив до учбового закладу, його навчанням не цікавився, питань його розвитку не з`ясовував, у виховному процесі участі не брав. Допитані в ході судового розгляду свідки заявлені позивачем - [PERSON] , [PERSON] підтвердили що фактично діти проживають із позивачем, проте відповідач своїми діями шкодить інтересам дітей, і має спір з позивачем щодо місця їх проживання. В останній час не бере участі у житті дітей, їх вихованні. 7.Норми права застосовані судом. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України), місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст.\~4\~ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави- учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR V. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7\~СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. 8.Висновки та мотиви судового рішення. Судом встановлено, що спір між сторонами пов`язаний із визначенням місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , уродженки Дніпропетровської області міста Кам`янського, актовий запис про народження за № 1306 від 14 грудня 2017 року, та [PERSON] , [INFO] , уродженки Дніпропетровської області міста Кам`янського, актовий запис про народження за № 1305 від 14 грудня 2017 року, разом з матір`ю [PERSON] . Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дітей, виконує зобов`язання зі сплати аліментів не в повному обсязі, участі в житті дітей не бере, проте між сторонами, як батьками дітей, наявний спір щодо визначення місця проживання дітей, що підтверджено належними, допустимими і достатніми доказами дослідженими під час судового розгляду, та згідно до показів допитаних свідків [PERSON] , [PERSON] .. Судом враховується правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 607/25451/19, згідно до якої зазначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Виходячи з наведено, встановив підставу та обґрунтування заявлених позовних вимог позивача, фактичні обставини пов`язані з наявним спором між батьками щодо місця проживання дітей, та поведінку батька якого підтверджує неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньок, що виражається в ухиленні від участі відповідача у їх вихованні, належного матеріального їх забезпечення, та на час розгляду справи по суті, самоусунення відповідача від вирішення питань пов`язаних із розвитком дітей та спілкування з ними. На підставі наведеного з врахуванням інтересів самих дітей та їх віку, статі, характеризуючих даних на позивача, наявність в останньої офіційного джерела доходу, постійного місця проживання, суд приходить до висновку що позиція позивача, обґрунтована належними, допустимими і достатніми доказами, безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду, а тому заявлені позовні вимоги є такими що відповідають інтересах дітей, не обмежують відповідача у праві на участь в їх житті, спілкуванні з дітьми, а тому підлягають задоволенню. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )»\~ «Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)». 9.Судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при зверненні із позовом понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 908,00 гривень, які з врахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved