Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 14 листопада 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовної вимоги позивачка посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Будучи спадкоємцем майна [PERSON] , в листопаді 2022 року позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовив їй на тій підставі, що пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини і тому зареєструвати заяву і видати свідоцтво про право на спадкове майно неможливо. Позивачка зазначає, що враховуючи воєнний стан в Україні, не можливість перебування в нотаріальній конторі і відповідно проведення нотаріальних дій під час оголошення повітряної тривоги, перебої з реєстрами та наявність хронічних захворювань, вважає, що пропустила встановлений строк з поважних причин. Покликаючись на зазначені обставини [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк, терміном у три місяці, що є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На адресу відділу «Центр надання адміністративних послуг» Самбірської міської ради 15 листопада 2022 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було направлено запит щодо доступу до персональних даних відносно [PERSON] (а.с. 23). Самбірським міськрайонним судом Львівської області 29 листопада 2022 року отримана відповідь про реєстрацію місця проживання [PERSON] (а.с. 25). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 2 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; витребувано з Самбірської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 26). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 грудня 2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 42). У судове засідання позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, не прибула, представник позивачки адвокат Захарко Ю.Ю. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити (а.с. 43). Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якій зазначає, що визнає позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення без її участі (а.с. 28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 7 жовтня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 11). Згідно довідки № 2687, виданої 11 листопада 2022 року КП СМР «ЖЕК», [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с. 16). Факт родинних відносин між ними підтверджується наступним. [PERSON] народилася [INFO] в м. Самбір, про що 9 липня 1959 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Самбора Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області складено актовий запис № 372 та повторно 10 листопада 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) видано свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 12). У вказаному свідоцтві її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 26 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Самбора Самбірського міськрайонного управління юстиції (а.с. 13). Між [PERSON] та [PERSON] 1 вересня 1979 року Самбірським міським відділом ЗАГС зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 220 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с. 14). Будучи спадкоємцем майна [PERSON] , в листопаді 2022 року [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Із листа № 39 від 11 листопада 2022 року вбачається, що нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на тій підставі, що пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини і тому зареєструвати заяву і видати свідоцтво про право на спадкове майно неможливо (а.с. 20). Причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивачка зазначає ті обставини, що враховуючи воєнний стан в Україні, не можливість перебування в нотаріальній конторі і відповідно проведення нотаріальних дій під час оголошення повітряної тривоги, перебої з реєстрами та наявність хронічних захворювань. Із копії довідки до акта огляду МСЕК, серії 10 ААА № 465273, відомо, що [PERSON] має третю групу інвалідності загального захворювання (а.с. 15). Статтею 4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220, ст. 1222 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжено на підставі Указу Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, та який продовжено на підставі Указу Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», із змінами передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (п.3). Тобто, даною постановою продовжений строк на прийняття спадщини ще на 4 місяці, отже загальний строк для прийняття спадщини становить 10 місяців. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , проте, позивачка звернулася до нотаріуса в листопаді 2022 року, отже з пропуском вказаного строку. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже правила частини третьої 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними (Постанова ВС від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Як встановлено судом, позивачка не відмовлялася від спадщини, однак, не реалізувала свій намір вчасно через обставини, які суд вважає поважними, а саме: воєнний стан в Україні, не можливість перебування в нотаріальній конторі і відповідно проведення нотаріальних дій під час оголошення повітряної тривоги, перебої з реєстрами та наявність хронічних захворювань. Із копії спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] вбачається, що [PERSON] 11 листопада 2022 року звернулася до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, інші спадкоємці відсутні (а.с. 35-40). До спадкоємців першої черги належить відповідачка [PERSON] - дочка [PERSON] , однак із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса не зверталася. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. У рішеннях\~Європейського суду\~з прав\~людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивачка втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті матері. І спочатку смерть спадкодавця, а потім і втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 5). Позивачка при зверненні до суду не просила відшкодувати їй понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність (ст. 13 ЦПК України), понесені судові витрати позивачці при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved