Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

26.12.2022 представник Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (далі - АТ «Вінницягаз»/Оператор ГРМ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. [PERSON] є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу, які надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує. Умовами договору визначений обов`язок споживача здійснити оплату вартості послуг з розподілу природного газу на підставі рахунку Оператора ГРМ. АТ «Вінницягаз» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з розподілу природного газу. В порушення умов договору відповідачем не проведена оплата розподілу природного газу, внаслідок чого за період з січня 2020 по листопад 2022 включно утворилась заборгованість в розмірі 8366,28 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та витрати за оплату судового збору у розмірі 2481 грн. Ухвалою суду від 10.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в позові, [PERSON] є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Законів України «Про ринок природного газу» та «Про житлово-комунальні послуги», оскільки: його будинок (об`єкт споживання) газифікований та приєднаний до газорозподільної системи АТ «Вінницягаз», в зв`язку із чим в Автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків (бази даних абонентів) на нього відкритий особовий рахунок № [NUMBER] ; здійснює фактичний відбір газу (що підтверджується зміною показників лічильника по рахунку № [NUMBER] , відображеному у сформованому фінансовому стані); частково сплачував кошти за отриману послугу розподілу природного газу (що відображено у сформованому фінансову стані). А відтак, відповідач здійснюючі зазначені) вище дії, приєднався до умов договору розподілу природного газу - акцептував договір, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті позивача та відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП та обов`язкового до виконання всіма суб`єктами ринку природного газу (в т.ч. і побутовими споживачами). З фінансового стану споживача [PERSON] за рахунком № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що борг споживача становить 8366,28 грн. (а.с. 9). До позовної заяви представник позивача також долучив типовий договір розподілу природного газу, затверджений Постановою НДРЕКП від 30.09.2015 за № 2498 (а.с. 6-8). Відносини сторін щодо надання послуги розподілу природного газу регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 (надалі Правила постачання) та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з розподілу природного газу є оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти споживання споживача. Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону про ринок газу, оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором (національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно пп. 32 ч.1 ст.1 Закону про ринок газу). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону про ринок газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, зі змінами (далі - Кодекс ГРМ) та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу затверджується постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829 (зі змінами, далі - Договір) За умовами пунктів 1.1, 1.2 та 1.3 Типового договору, цей Договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. За вимогами, встановленими Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201 (зокрема п. 2.6) Оператор ГРМ зобов`язаний розміщувати на своєму веб-сайті Типовий договір розподілу природного газу, затверджений НКРЕКП. Як зазначено в п. 4 ч. 2 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ, укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ/; мати документально підтверджене споживання природного газу. Аналогічна правова позиція наведена, зокрема, у постановах Вінницького апеляційного суду від 25.02.2021р. у справі №132/2287/20. від 07.04.2022 р. по справі № 129/1688/21. від 27.04.2022 о. по справі № 136/2113/21, від 25.05.2022 р. по справі № 136/2114/21. В наведених постановах судом апеляційної інстанції зазначено, що оскільки на ім`я Відповідача відкрито особовий рахунок та присвоєний ЕІС-код, Відповідач споживає природний газ, що підтверджується показниками приладу обліку; з заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу не звертався, то є таким, що приєднався до умов договору розподілу, а тому зобов`язаний здійснювати оплату за послуги з розподілу природного газу. Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Правові норми ст.525 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння заміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Нормами ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач, являючись споживачем послуги з розподілу природного газу, в розумінні Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем, своїх обов`язків по оплаті за надану йому послугу з розподілу природного газу належно не виконує, у зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість, що підтверджується доданим до позовної заяви витягом з особового рахунку (фінансовим станом) відповідача. Згідно із зазначеними в позовній заяві законодавчими нормами, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг у повному обсязі. Таким чином, у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати послуг з розподілу природного газу попри відсутність двосторонньої підписаної письмової форми договору про надання послуг з розподілу природного газу. Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує. Умовами договору визначений обов`язок споживача здійснити оплату вартості послуг з розподілу природного газу на підставі рахунку Оператора ГРМ. АТ «Вінницягаз» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з розподілу природного газу. В порушення умов договору відповідачем не проведена оплата розподілу природного газу, внаслідок чого за період з січня 2020 по листопад 2022 включно утворилась заборгованість в розмірі 8366,28 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та витрати за оплату судового збору у розмірі 2481 грн. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги з постачання природного газу не сплачує, він тим самим порушує ст. 526 ЦК України та п.5.2 Типового договору. З огляду на викладене, у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати послуги розподілу природного газу попри відсутність двосторонньої підписаної письмової форми договору про надання послуг з постачання природного газу. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. На дату розгляду даної справи у суді, відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved