Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.10.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1714. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дитини не мають. Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спору з відповідачем щодо розподілу майна не мають. Просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 12.01.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в котрій позов підтримала, просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в котрій просив шлюб між ними розірвати, справу провести без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1714 від 17.10.2015 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved