Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстрована, але з червня 2019 року фактично не проживає відповідач по справі - [PERSON] . Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації з належного позивачу будинку, вважає, що її належить визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явилася, в направленій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, позов задоволити. Відповідач в судове засідання також не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку з відсутністю відповідача, яка згідно ст. 128 ЦПК України повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, суд вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, та провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу житлових правовідносин та захисту права власності. Відповідно до свідоцтва про право власності від 22 жовтня 2020 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як вбачається з довідки №7982 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту ОСББ «Чайка-5» від 10 листопада 2022 року в належному позивачу будинку зареєстрована [PERSON] , але з червня 2019 року у квартирі [ADDRESS] не проживає та особистих речей не має. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Аналогічні норми містяться і в ст. 319 ЦК України, відповідно до частини 1 якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Позивач в позовній заяві стверджує, що право користування жилим приміщенням у відповідача виникло як у члена сім`ї власника. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Враховуючи викладене, зважаючи той факт, що відповідач понад один рік не користуються житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, відтак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 наведеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved