Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, а саме житловим будинком, що знаходиться на [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що 16.06.2020 року Тячівським районним судом Закарпатської області було ухвалено рішення відповідно до якого за [PERSON] та [PERSON] було визнано право спільної часткової власності по 1/2 частці на житловий будинок, що знаходиться на [ADDRESS] . Разом з тим, відповідач [PERSON] здійснює протиправні заходи та всіляко перешкоджає потраплянню позивача в будинок, чинить постійні перешкоди в користуванні житловим приміщенням, замінив вхідні замки. У зв`язку з цим позивач зверталася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Так як згоди щодо користування спірним житлом між нею та відповідачем не досягнуто, внаслідок чого вона фактично позбавлена можливості володіти та користуватися належною їй часткою у спільному майні, змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та визначено у такий строк та черговість подання заяв по суті справи. У судове засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла заява в якій просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.06.2020 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право спільної часткової власності по 1/2 частці на житловий будинок, що знаходиться на [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259099136 від 31.05.2021 року за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності 1/2 частки зазначеного вище житлового будинку. Таким чином, позивач [PERSON] є власником частини будинку, що знаходиться на [ADDRESS] . Предметом позову у цій справі, є вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, що знаходиться на [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] , який також є співвласником спірного будинку, чинить перешкоди в користуванні таким. Так, 21.07.2021 року [PERSON] зверталася до [PERSON] з проханням припинити останнім вчиняти незаконні дії, які порушують її права, як співвласника нерухомого майна. Крім того, у зв`язку з такими протиправними діями позивач 31.08.2021 року подала до правоохоронних органів заяву про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Норма ст. 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб будь-яким способом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач є співвласником спірного будинку, а відтак має право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю згідно з положеннями ст. 319 ЦК України. Одночасно в судом встановлено те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні спірним будинком. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході судового розгляду підтвердився факт порушення прав позивача, яка позбавлена вільного доступу до будинку, що знаходиться на [ADDRESS] , через дії відповідача, що є порушенням її прав як співвласника будинку і такі права позивача підлягають захисту, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом зобов`язання [PERSON] надати вільний доступ [PERSON] до житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] . Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 992,40 грн. (судовий збір) судових витрат. Інших доказів щодо понесення судових витрат суду не представлено.

Outcome: approved