Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач- [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача- [PERSON] про поділ майна подружжя посилається на те, що 09 березня 2013 року сторони уклали шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 64. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2018 року, шлюб було розірвано. 14.02.2019 [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДММ «Добробут» про поділ майна подружжя. 15.05.2019 року Полтавським районним судом Полтавської області ухвалено рішення, яке було скасоване 04.11.2020 року Полтавським апеляційним судом. Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 04.11.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДММ «Добробут», про визнання майна особистою приватною власністю та поділ майна подружжя - задоволені частково. Так, за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 89,5 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м, загальною вартістю 496\~760,00грн. За [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 39,3 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м, загальною вартістю 318\~330,00 грн. За [PERSON] та [PERSON] визнано право власності кожного по 1/2 частині автомобіля ЗАЗ SеnsSХ 1.3 4drМ/Т, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.12.2021 року постанову Полтавського апеляційного суду від 04.11.2020 року залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На даний час [PERSON] позбавлений можливості реалізовувати право власності на автомобіль ЗАЗ SеnsSХ 1.3 4drМ/Т, д.н.з. [NUMBER] . 31.01.2022 року, на адресу [PERSON] направлено лист з пропозицією встановити графік користування спільним транспортним засобом наступним чином: 1 та 3 тиждень місяця його використовує [PERSON] , 2 та 4 тиждень місяця - [PERSON] . Відповідно до роздруківки трекінгу листа, [PERSON] 01.02.2022 року особисто отримала лист. Відповідь, на який, на адресу позивача, не надходила. Станом на дату звернення із позовною заявою графік користування автомобілем не встановлено. Своїми діями відповідач чинить перешкоди позивачу. Також 16.05.2022 року, на адресу [PERSON] направлено лист з пропозицією визначитися з датою та призначити зустріч позивачу у Територіальному сервісному центрі № 5342 міста Полтава з метою внесення у технічний паспорт автомобіля даних щодо власників автомобіля. Відповідно до роздруківки трекінгу листа, [PERSON] 17.05.2022 року особисто отримала лист. Станом на дату звернення із позовною заявою до суду питання не вирішено, відповідь від відповідача не надійшла. [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , про зобов`язання здійснити продаж транспортного засобу та виплати компенсації посилаючись на те, що постановою Верховного Суду у справі № 545/382/19 від 08 грудня 2021 року залишено без змін постанову Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року, якою за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності кожного на 1/2 частину автомобіля ЗАЗ Sens SX 1.3 4drM/ [NUMBER] . Отже, виходячи з рішення суду позивачка та відповідач мають рівні частки у спільній сумісній власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у випадках, коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ (частина друга статті 183 ЦК України), на яку звертається конфіскація або стягнення на користь особи, питання про зняття арешту з цієї речі (за відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до правил статей 321, 358, 364 ЦК України, враховуючи, що згідно із законодавством суд вирішує спори учасників спільної сумісної власності щодо розпорядження та користування майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 СК України, ч.2 ст.364 ЦК України поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Між позивачкою та відповідачем з 2018 року по теперішній час склалися вкрай конфліктні відносини, спілкування, зустрічі, узгодження будь яких питань призводять до погіршення самопочуття, нормального ритму життя, відчуття пригнічення. Постійні судові процеси між позивачкою та відповідачем доводять неможливість спільного користування транспортним засобом. З аналізу ЦК України, слідує, що правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Формування позовної вимоги до відповідача щодо реалізації неподільної речі є найбільш ефективним засобом вирішення спору щодо предмету позову - транспортного засобу ЗАЗ Sens SX 1.3 4drM/T [NUMBER] . Покладення обов`язку продажу автомобіля на відповідача- [PERSON] призведе до уникнення спору щодо його оцінки та вартості. Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки позивачка надає свою згоду на позбавлення її частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування. У судовому засіданні [PERSON] та його представник позов підтримали прохали задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували, прохали відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник [PERSON] адвокат Бурбак О.В. проти задоволення первісного позову заперечувала, зустрічний позов підтримала, прохала задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, постановою Полтавського апеляційного суду від 04.11.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДММ «Добробут», про визнання майна особистою приватною власністю та поділ майна подружжя - задоволені частково. Так, за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 89,5 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м, загальною вартістю 496\~760,00грн. За [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 39,3 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м, загальною вартістю 318\~330,00 грн. За [PERSON] та [PERSON] визнано право власності кожного по 1/2 частині автомобіля ЗАЗ SеnsSХ 1.3 4drМ/Т, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.12.2021 року постанову Полтавського апеляційного суду від 04.11.2020 року залишено без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 355 ч. 2 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частино першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. (ч. 1 ст. 361 ЦК України) Таким чином, судом встановлено, що відповідач за первісним позовом- [PERSON] здійснює [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні спільною частковою власністю, а саме: автомобілем ЗАЗ SеnsSХ 1.3 4drМ/Т, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. В той же час згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 386, 391 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 4 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 333/3048/16-ц, провадження № 61-3994св18 вказав, що відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом про зобов`язання [PERSON] здійснити продаж транспортного засобу ЗАЗ Sens SX 1.3 4drM/T [NUMBER] та на наступний день після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу ЗАЗ Sens SX 1.3 4drM/T [NUMBER] компенсувати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вартість 1/2 частки транспортного засобу ЗАЗ Sens SX 1.3 4drM/T [NUMBER] , шляхом здійснення відповідного грошового переказу на її ім`я суд зазначає наступне. Суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як було зазначено вище, позивачкою за зустрічним позовом- [PERSON] заявлені позовні вимоги у яких вона просить зобов`язати [PERSON] здійснити продаж транспортного засобу ЗАЗ Sens SX 1.3 4drM/T [NUMBER] . Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Проте, згідно ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Крім того, на автомобіль ЗАЗ SensSX 1.3 4drM/T, придбаний 06.08.2016 на підставі договору купівлі-продажу №214212-Y05654, вартістю 111 900,00 грн., право власності зареєстровано за [PERSON] . Дані про реєстрацію автомобіля за другим співвласником [PERSON] на час розгляду даної справи відсутні. Таким чином, покладення судом обов`язку на [PERSON] здійснити продаж транспортного засобу ЗАЗ Sens SX 1.3 4drM/T [NUMBER] за відсутності внесених даних про нього до реєстраційних документів на автомобіль призведе до фактичної неможливості виконати рішення суду та буде суперечити приписам ст. 358 ЦК України, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. [PERSON] в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.07.2022 року та квитанцію № 2 від 05.07.2022 року про фактичну оплату послуг адвоката на суму 10544,00 грн., у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з відповідача. /т. 1 а.с. 70/ Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , згідно ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням первісного позову, а судові витрати понесені [PERSON] слід віднести за її рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: approved