Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу № 469/515 від 21.08.1997 року є власником житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , в якій зареєстровано дві особи - рідний брат позивача [PERSON] та син позивача [PERSON] . Для сплати послуг з постачання природного газу позивачу відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . У лютому 2020 року позивач отримав рахунок за спожитий позивачем природний газ у січні 2020 році, з якого вбачається, що позивачу зроблено перерахунок і йому необхідно додатково сплатити суму 1800 грн. З метою встановлення обставин вищезазначеного перерахунку позивач звернувся до відповідачів із заявою від 31.03.2020 року. У відповіді на заяву позивача № 69001.3-Лв-3493-0420 від 17.04.2020 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» повідомило, що за особистим рішенням відповідача за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] було встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу. Після прийняття вузла обліку газу в експлуатацію обсяги природного газу мешканцям будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] з 01.12.2017 визначаються: - для споживачів, що мають квартирні лічильники газу - за показами таких лічильників; - для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузлу обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. На виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 17.12.2019 року, починаючі з грудня 2017 року проведено перерахунок обсягів спожитого природного газу виходячи з діючих норм споживання природного газу населенням мешканців квартир, в яких відсутні газові лічильники та які звернулися до суду. Враховуючи вищезазначене, обсяг спожитий мешканцями будинків (в кількості 31 особи, які звернулися до суду) по загальнобудинковому лічильнику газу було перерозподілено на інших мешканців, яким нарахування за спожитий природний газ здійснюються відповідно до показників загальнобудинкового лічильнику газу пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі. Після отримання відповіді позивачу було надіслано повідомлення про погашення простроченої заборгованості, де відповідач ТОВ «Запоріжгаз Збут» попереджував позивача про можливість примусового припинення газопостачання позивачу. З метою недопущення припинення газопостачання позивач був вимушений 09.10.2020 року сплатити на користь відповідача ТОВ «Запоріжгаз Збут» суму 1815,93 грн., про що свідчить квитанція АТ «КБ «Приватбанк» № 0.0.1863488883.1 від 09.10.2020 року. Не погоджуючись з відповіддю відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» № 69001.3-Лв-3493-0420 від 17.04.2020 року та сумами, нарахованими позивачу з 01.12.2017 року за спожитий природний газ, позивач повторно звернувся до відповідачів з новою заявою, в якій просив: - скасувати додаткові нарахування за спожитий природний газ в розмірі 1800 грн.; - здійснити перерахунок нарахованої [PERSON] плати за спожитий природний газ за період з грудня 2017 року по серпень 2020 року, виходячи з норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення 3,28 куб.м/людино-місяць; - встановити за власні кошти АТ «Запоріжгаз» лічильник газу окремо на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; - здійснювати до моменту встановлення окремого квартирного лічильника газу на квартиру за адресою: [ADDRESS] нарахування плати за спожитий природний газ [PERSON] , виходячи з норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення 3,28 куб.м/людино місяць; - повідомити вартість природного газу, що була нарахована [PERSON] за спожитий природний газ за показниками загальнобудинкового лічильника газу, встановленого на будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] , починаючи з грудня 2017 року. У своїй відповіді на заяву позивача № 697-Лв-2865-0920 від 24.09.2020 року відповідач ТОВ «Запоріжгаз Збут» зазначив, що питання обліку обсягів спожитого природного газу та встановлення індивідуального лічильника знаходяться виключно в компетенції оператора ГРМ - АТ «Запоріжгаз», тому перерахунок нарахувань вартості природного газу, спожитого позивачем, може бути здійснений відповідачем ТОВ «Запоріжгаз Збут» після врегулювання з відповідачем АТ «Запоріжгаз» усіх питань, пов`язаних з обліком природного газу. Відповідач АТ «Запоріжгаз» відповіді на заяву позивачу не надіслав. Позивач вважає дії відповідачів щодо донарахування йому суми в розмірі 1 814,90 грн.; відмови у здійсненні перерахунку нарахованої позивачу вартості спожитого природного газу за період з грудня 2017 року по серпень 2020 року, виходячи з норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення 3,28 куб.м/людино-місяць; відмови у здійсненні до моменту встановлення окремого квартирного лічильника газу на квартиру за адресою: [ADDRESS] нарахування плати за спожитий природний газ виходячи з норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення 3,28 куб.м/людино місяць, а також відмову у встановленні позивачу за власні кошти АТ «Запоріжгаз» лічильника газу окремо на квартиру позивача незаконною та необґрунтованою. Між позивачем та відповідачем АТ «Запоріжгаз» укладений договір про розподіл природного газу; між позивачем та відповідачем ТОВ «Запоріжгаз Збут» укладений договір про постачання природного газу побутовим споживачам відповідно до типового договору, затвердженого постановою №2500 від 30.09.2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Таким чином, позивач є споживачем комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу на підставі укладених з відповідачами відповідних договорів, тому позивач має право на захист своїх прав та законних інтересів, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» від порушень з боку виконавця послуги. Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.12.2019 року у справі № 335/7407/19 за позовом 31 мешканця будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлено наступне. В цій справі відсутня згода співвласників багатоповерхових будинків на встановлення загальнобудинкового лічильника газу. Навпаки споживачі природного газу в цих будинках (позивачі у справі) повідомляли постачальників газу про необхідність встановлення індивідуальних лічильників. А тому до моменту їх встановлення облік газу повинен здійснюватися за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (абзац 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»). В даному спорі самовільне встановлення газопостачальником загальнобудинкового лічильника газу не має жодного правового значення у правовідносинах сторін і не повинно впливати на розмір плати за спожитий газ. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року справа № 214/2435/17 провадження № 14-347цс18. Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.12.2019 року у справі № 335/7407/19 визнано протиправними дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» щодо позивачів в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу; визнано протиправними дії ТОВ «Запоріжгаз збут» щодо позивачів в частині нарахування плати за спожитий газ, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу; зобов`язано ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» припинити дії щодо позивачів в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу; зобов`язано ТОВ «Запоріжгаз збут» припинити дії щодо позивачів в частині нарахування плати за спожитий газ, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу; зобов`язано ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити позивачам перерахунок плати за газ починаючи з грудня 2017 року виходячи із діючих норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд: - стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» на користь [PERSON] завдані збитки у розмірі 1 815,93 грн.; - зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» здійснити перерахунок нарахованої [PERSON] плати за спожитий природний газ за період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року, виходячи з норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення 3,28 куб.м/людино-місяць; - зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» за власні кошти встановити [PERSON] лічильник газу окремо на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» здійснювати до моменту встановлення окремого квартирного лічильника газу на квартиру за адресою: [ADDRESS] нарахування плати за спожитий природний газ [PERSON] , виходячи з норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату зверненні 3,28 куб.м/людино- місяць. Відповідно до положень ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивачем подана зава про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач [PERSON] виклала позовні, зазначені у позовній заяві від 23.10.2020 року, у наступній редакції, та просила суд: 1) стягнути з ТОВ «Запоріжгаз Збут» на користь [PERSON] завдані збитки у розмірі 1 815,93 грн.; 2) зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» здійснити перерахунок нарахованої [PERSON] плати за спожитий природний газ за період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року, виходячи з норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, а саме: - \~ \~ \~ \~ з 01.12.2017 і до 07.02.2019 - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», що дорівнює 3,30 куб.м/людино- місяць; - \~ \~ \~ \~ з 08.02.2019 і до 06.03.2019 - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», що дорівнює 3,29 куб.м/людино-місяць; - \~ \~ \~ \~ з 07.03.2019 (і до затвердження нових норм) - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Питання споживання природного газу», що дорівнює 3,28 куб.м/людино-місяць. 3) зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» за власні кошти встановити [PERSON] лічильник газу окремо на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; 4) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» здійснювати до моменту встановлення окремого квартирного лічильника газу на квартиру за адресою: [ADDRESS] нарахування плати за спожитий природний газ [PERSON] , виходячи з норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення 3,28 куб.м/людино- місяць. Відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надав відзив на позов, де зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими. Вказав, що зі змісту позовних вимог не зрозуміло, що саме позивач намагається стягнути з відповідача - реальні збитки чи упущену вигоду. У реальні збитки включається фактична оцінка тих матеріальних витрат, які зазнала особа, а також ті додаткові витрати, яких зазнала чи повинна (може) зазнати особа для поновлення цивільного права для повернення до первісного стану (стану, що передував порушенню). Упущеною вигодою є ті втрати, яких зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу, тобто ті доходи, які особа, яка зазнала посягання, могла б отримати у разі відсутності порушення цивільного права чи протиправного посягання. Як вбачається з пред`явленого уточненого позову та з урахуванням правових норм, предметом уточненого позову не є реальні збитки чи упущена вигода, а на думку позивача є грошова сума сплачена постачальнику ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» на відшкодування заборгованості зі спожитого природного газу, що протирічить Закону. Крім того, згідно абзацу четвертого пункту 24 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 (далі - Правила № 2496), у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Тому, як вбачається з уточненого позову та матеріалів справи, позивач не зверталася до постачальника - ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ», із заявою про повернення переплати, якщо така є, за адресою: [ADDRESS] . Позивачем по справі не надано в обґрунтування своїх вимог будь-яких належних та допустимих доказів, щодо оплати за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуального лічильнику газу. У відповідності до абзацу 80 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Пунктом 1 та 2 гл. 1 розд, VI Кодексу ГРМ передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Абзацом 2, 3 п. 1 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. За п. 3 гл. 3 розд VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п. 4 гл. З розд. VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити: 1) присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку; 2) величину приєднаної потужності об`єкта споживача; 3) перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ. Пунктом 7 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Тому, на підставі викладених правових приписів позивач не є споживачем послуг АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» з розподілу природного газу за об`єктом споживання, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо порушення її прав, а саме: звернення із заявою до Оператора ГРМ про встановлення індивідуального лічильника газу на об`єкті споживання, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо оплати нею за об`єктом споживання, що розташований за адресою: [ADDRESS] за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуального лічильнику газу. Відповідач ТОВ «Запоріжгаз збут» надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що ТОВ «Запоріжгаз збут», як постачальник природного газу не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання. Відповідно до даних Оператора ГРМ АТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» лише здійснювало щомісячні нарахування вартості послуг з газопостачання. Посилаючись на зазначене просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 26.10.2020 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 13.05.2021 року задоволено клопотання представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та зупинено провадження у даній справі до ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду у цивільній справі № 212/5836/17. Ухвалою суду від 10.12.2021 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 14.09.2022 року поновлено позивачу строк для подачі заяви про внесення змін до предмету позову, прийнято заяву про зміну предмету позову. Від представників сторін до судового засідання були подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем газу, оскільки відповідно на неї відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за відповідною адресою. В квартирі позивача індивідуальний лічильник газу не встановлено, а квартира забезпечена газопостачанням з режимом використання газу для приготування їжі. Крім того, встановлено, що на виконання вимог Закону України № 3533 від 16.06.2011 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», за адресою [ADDRESS] , відповідно до Тимчасового положення за ініціативи та кошти ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу. З моменту введення в експлуатацію лічильника споживачам будинку, а саме з 01.12.2017 року нарахування обсягів спожитого природного газу здійснюється згідно показників загальнобудинкового лічильника газу. Цей вузол обліку було встановлено з порушенням порядку, визначеного ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» без відповідних рішень зборів співвласників. Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1023-XII держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону № 1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Як зазначено в преамбулі Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до статті 1 Закону № 1875-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; - засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; - норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; - споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі статтею 2 Закону № 1875-IV державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Як наведено у статті 3 Закону № 1875-IV, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи. Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Як зазначено у частині першій статті 30 Закону № 1875-IV, державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом № 3533-VI. Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» є Оператором ГРМ. Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону № 3533-VI та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року). Встановлено, що позивач є споживачем природного газу, а відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: "споживач" - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок природного газу" та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивач приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та щомісячно сплачує рахунки за спожитий природний газ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору АТ «Запоріжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27.09.2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Оскільки позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533-VI забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року. Встановлення індивідуального лічильнику позивачу, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуальних лічильників забезпечить оплату саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. Зі змісту статті 6 Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. При розгляді даної справи встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 17.12.2019 року у справі № 335/7407/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ЗАПОРІЖАЗ», товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, зобов`язання припинити дії щодо визначення обсягу спожитого газу, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу, зобов`язання припинити дії щодо нарахування плати за спожитий газ, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу, позов задоволено. Визнано протиправними дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» щодо позивачів в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу, виходячи із показників загально будинкового вузлу обліку газу. Визнано протиправними дії ТОВ «Запоріжгаз збут» щодо позивачів в частині нарахування плати за спожитий газ, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу. Зобов`язано ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» припинити дії щодо позивачів в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу, виходячи із показників загально будинкового вузлу обліку газу. Зобов`язано ТОВ «Запоріжгаз збут» припинити дії щодо позивачів в частині нарахування плати за спожитий газ, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу. Зобов`язано ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити позивачам перерахунок плати за газ починаючи з грудня 2017 року виходячи із діючих норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. При розгляді вказаної справи суд встановив, що в цій справі відсутня згода співвласників багатоповерхових будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] на встановлення загальнобудинкового лічильника газу. Навпаки споживачі природного газу в цих будинках (позивачі у справі) повідомляли постачальників газу про необхідність встановлення індивідуальних лічильників. А тому до моменту їх встановлення облік газу повинен здійснюватися за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (абзац 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»). В даному спорі самовільне встановлення газопостачальником загальнобудинкового лічильника газу не має жодного правового значення у правовідносинах сторін і не повинно впливати на розмір плати за спожитий газ. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року справа № 214/2435/17 пров. № 14-347цс18. Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Постановою Великою Палатою Верховного Суду від 26.10.2021 року у справі № 212/5836/17 зроблено висновки, що вирішуючи позов у частині вимог про визнання дій відповідача ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку незаконними та в частині вимог щодо зобов`язання відповідача поновити позивачам режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, суди першої та апеляційної інстанцій помилково відмовили у задоволенні вимог у цих частинах. Дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу до 01 січня 2021 року на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу будуть правомірними за одночасного дотримання таких умов: у споживачів не встановлені індивідуальні лічильники обліку газу; загальнобудинковий лічильник газу встановлений з дотриманням положень законодавства, зокрема за наявності згоди на це співвласників відповідного багатоквартирного будинку. За відсутності хоча б однієї з указаних умов дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу до 01 січня 2021 року на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу суперечитимуть як Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», так і приписам законодавства про зміст, допустимі обмеження та непорушність права власності (Конституція України, ЦК України, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Законодавство передбачає два механізми визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників: за показаннями загальнобудинкового лічильника та за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Якщо з будь-яких причин установити загальнобудинковий лічильник природного газу у певний проміжок часу з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, внаслідок відсутності згоди співвласників будинку) не виявляється можливим, то визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників має відбуватися за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У разі виникнення спору в умовах відсутності юридичної визначеності у правовому регулюванні щодо застосовних норм споживання природного газу суд повинен застосовувати останні норми споживання природного газу, які затвердив Кабінет Міністрів України (незалежно від втрати чинності відповідною постановою, зокрема від визнання її нечинною чи скасування), до затвердження нових норм споживання природного газу. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України. У спірний період вказані норми встановлювались, з 01 травня 2017 року і до 07 лютого 2019 року відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників»; 08 лютого 2019 року і до 06 березня 2019 року відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року №63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами»; з 07 березня 2019 року (і до затвердження нових норм)відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року №143 «Питання споживання природного газу». Зазначена правова позиція також сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2021 року справа № 212/5836/17, провадження № 14-11цс21. Отже з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз Збут» здійснити перерахунок нарахованої [PERSON] плати за спожитий природний газ, виходячи з норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, а саме: - \~ \~ \~ \~ з 01.12.2017 і до 07.02.2019 - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», - \~ \~ \~ \~ з 08.02.2019 і до 06.03.2019 - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», - \~ \~ \~ \~ з 07.03.2019 (і до затвердження нових норм) - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Питання споживання природного газу», слід задовольнити, а також зобов`язати ТОВ «Запоріжгаз Збут» здійснювати до моменту встановлення окремого квартирного лічильника газу на квартиру за адресою: [ADDRESS] нарахування плати за спожитий природний газ [PERSON] , виходячи з норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Питання споживання природного газу» (і до затвердження нових норм). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо встановлення споживачам індивідуальних лічильників природного газу, зокрема, передбачено встановлення індивідуального лічильника споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2023 року. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним. Судом встановлено, що саме на відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Вказаний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що спосіб захисту, обраний позивачами, відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, тому позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» за власні кошти встановити [PERSON] лічильник газу окремо на квартиру за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивач просила суд стягнути з ТОВ «Запоріжгаз Збут» на користь [PERSON] завдані їй збитки у розмірі 1 815,93 грн., що сплачені нею на рахунок ТОВ «Запоріжгаз Збут» відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1863488883.1 від 09.10.2020 року. Вказані витрати, що зроблені позивачем не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, та мають бути враховані відповідачем при здійсненні перерахунку нарахувань вартості спожитого природного газу. Тому в задоволенні цих позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Згідно з вимогами ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», звільнена від сплати судового збору при зверненні зданим позовом, однак, при поданні позову позивач, мала сплатити 840 грн. 80 коп. судового збору за кожну з вимог немайнового характеру. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволених вимог з кожного з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню, 1261 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial