Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

09.11.2022 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яка надійшла на поштову адресу суду 17.11.2022, у якій просить суд стягнути із відповідачки на користь позивача суму заборгованості за договором позики AG8454646 від 06.02.2020 у розмірі 16 000,00 грн та судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка належним чином не виконала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Ухвалою суду від 08.12.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 09.12.2022 на електронну пошту суду відповідачкою надіслано повідомлення, у якому вона зазначає, що знаходиться за кордоном та не має можливості з`явитися до суду. Додатково зазначила, що буде шукати можливості зв`язатися із позивачем. Правом на подання відзиву не скористалася. Жодних інших заяв чи клопотань із процесуальних питань до суду не подала. У судове засідання, призначене на 31.01.2023, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві та у заяві від 09.01.2023 позивач просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду. Окрім цього, факт того, що відповідачці відомо про перебування на розгляді вищевказаної цивільної справи свідчить направлення нею особисто до суду заяви від 09.12.2022. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Заперечень проти зазначених у позові обставин не надала. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено договір позики №AG8454646. Даний договір підписаний позикодавцем та позичальником за допомогою електронного підпису (а.с.5-7). 06.02.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] підписано спеціальні умови та зміни до спеціальних умов до договору позики №AG8454646 в яких зазначено, що сума позики - 16 000 грн, штраф - 6233,2 грн, пеня, якщо є - 1,50%, дата виплати - 07.03.2020. Відповідно до п. 1.2, 3, 4 Спеціальних умов Договору позики вони створені у тому випадку, коли позичальник прочитав, оцінив та прийняв Умови користування Порталом, Політику конфіденційності, Загальні умови Договору позики та Пропозицію кредитора щодо Спеціальних умов Договору Позики, що було надано позичальнику через Особистий кабінет на Порталі; є невід`ємною частиною Договору позики та регулюються Загальними умовами Договору позики; укладаються дистанційно, що має юридичну силу без будь-якого підпису на папері. (а.с.8-9). Із детального розрахунку заборгованості за договором №AG8454646 від 06.02.2020 вбачається, що 06.02.2020 надано кредитні кошти в сумі 16 000,00 грн. Станом на 29.11.2021 заборгованість становить 16 000,00 грн (а.с.10-13). Факт зарахування коштів у розмірі 16 000,00 грн на рахунок отримувача bd9581947634820f632ccf2dca9481aeca406bf2 підтверджується платіжем №195312695 (а.с.14-15). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщений на веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та направлений позичальнику через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. За умовами договору сторони визначили, що позика в сумі 16 000,00 грн надається строком до 07.03.2020 включно (а.с. 8-9). Згідно розрахунку заборгованості за договором №AG8454646 від 06.02.2020 вбачається, що 06.02.2020 надано кредитні кошти в сумі 16 000,00 грн. Станом на 29.11.2021 заборгованість становить 16 000,00 грн (а.с.10-13). Оскільки зобов`язання відповідач не виконав, суд приходить до висновків про задоволення вимог, щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 16 000, 00 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням платіжного доручення № 17077 від 08.08.2022 (а.с.4), який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі [PERSON] в сумі 2481, 00 грн на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. 6, 207, 526, 530, 610, 611, 626-629, 633, 634, 638, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved