Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

28 грудня 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури, яка подана в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державної служби України з безпеки на транспорті до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника. Позов обґрунтований наступним. Під час моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень позивачем встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року по справі № 560/157/20, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, було задоволено позов [PERSON] до Державної служби України з безпеки на транспорті. Визнано протиправним та скасовано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців в частині оцінювання [PERSON] ; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 02.12.2019 №\~2044-к, яким затверджено висновок оцінювання [PERSON] ; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.12.2019 № 2070-к, яким [PERSON] було звільнено; поновлено [PERSON] на посаді та стягнуто на користь [PERSON] з Державної служби України з безпеки на транспорті середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 95\~480,98 грн. Вказані судові рішення набрали законної сили і за ними Державною службою України з безпеки на транспорті було сплачено [PERSON] вказану суму. Оскільки звільнення [PERSON] відбулось з порушенням закону, що констатовано в рішеннях адміністративних судів першої та апеляційної інстанції, а наказ про звільнення [PERSON] був підписаний Головою Державної служби України з безпеки на транспорті відповідачем по цій справі [PERSON] , Перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Державної служби України з безпеки на транспорті 95\~480,98 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої державі незаконним звільненням [PERSON] . Після отримання інформації щодо місця реєстрації відповідача суд, ухвалою від 11 січня 2022 року відкрив загальне позовне провадження в даній справі. 07 лютого 2022 року відповідачем [PERSON] поданий відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Дійсно, відповідачем, який на той момент займав посаду Голови Державної служби України з безпеки на транспорті, був підписаний наказ № 2070-к від 09 грудня 2019 року про звільнення [PERSON] з займаної посади в зв`язку з отриманням негативної оцінки службової діяльності. В той же час, як вбачається з рішення адміністративного суду, безпосередньою підставою для звільнення [PERSON] був наказ Державної служби України з безпеки на транспорті № 2044-к від 02 грудня 2019 року, яким був затверджений негативний висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності [PERSON] , який підписаний не відповідачем. Саме визнання цього наказу протиправним і стало причиною для задоволення судом похідних вимог про скасування наказу про звільнення, поновлення [PERSON] на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідач, при цьому, підписуючи наказ про звільнення [PERSON] діяв виключно на підставі закону і, враховуючи наявність на той момент негативного висновку оцінювання [PERSON] , не мав можливості цей наказ не підписувати. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Позивачем, в інтересах якого поданий позов прокурора Міністерством інфраструктури України, 15 лютого 2022 року подані письмові пояснення, які зводяться до підтримки доводів позовної заяви. В цих поясненнях орган державної влади просив суд розглянути справу без участі його представника. 21 лютого 2022 року від Хмельницької обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор з посиланням на судову практику Верховного Суду України та Верховного Суду, посиланням на норми Кодексу законів про працю України та на висновки, наведені в Постанові Пленуму Верховного Суду України, заперечив проти доводів відзиву на позов та просив суд задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі. 04 листопада 2022 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про застосування позовної давності в даній справі, а 21 грудня 2022 року Хмельницькою обласною прокуратурою подані письмові пояснення, в яких орган прокуратури зазначає підстави для неможливості застосування позовної давності до позовних вимог в даній справі. В судовому засіданні прокурор повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач, в інтересах якого поданий позов Міністерство інфраструктури України, свого представника до суду не направив, подавши заяву про повну підтримку позовних вимог та проведення судового розгляду без участі представника. Позивач, в інтересах якого поданий позов Державна служба України з безпеки на транспорті, свого представника до суду не направив. Від Служби неодноразово до суду надходили заяви про забезпечення участі її представника в режимі відеоконференції з іншими судами, однак суд був позбавлений такої можливості з різних підстав: незазначення представником конкретного суду, з яким має бути організована відеоконференція; подання такої заяви з порушенням строків, які дозволили б організувати відеозв`язок; наслідки військової агресії РФ проти України, через які було неможливо організувати участь представника служби в судовому засіданні шляхом відеоконференцзв`язку з іншим судом тощо. Неодноразові пропозиції про проведення відеоконференції системою EasyCon представником Служби були відхилені. Враховуючи викладене та те, що інтереси Служби в даній судовій справі представляє орган прокуратури, судом прийняте рішення про проведення судового розгляду без участі представника Державної служби України з безпеки на транспорті. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи відзиву на позовну заяву та просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників справи, оцінивши їх доводи та заперечення, викладені в заявах по суті спору, дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія наказу Державної служби з безпеки на транспорті № 2070-к від 09 грудня 2019 року «Про звільнення [PERSON] », яким [PERSON] було звільнено із займаної посади у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності у зв`язку з отриманням ним негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Підставою для звільнення зазначено наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 02.12.2019 № 2044-к «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», у 2019 році». Наказ про звільнення підписано відповідачем [PERSON] (а.с. 27). Як вбачається з копії наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №\~1340?к від 20 серпня 2020 року, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року по справі № 560/157/20 були скасовані накази Служби № 2044-к від 02 грудня 2019 року «Про затвердження висновку…» в частині затвердження висновку щодо [PERSON] та № 2070-к від 09 грудня 2019 року «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць (а.с. 28). Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті № 2112-к від 15 грудня 2020 року [PERSON] на підставі судових рішень виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 грудня 2019 року по 30 липня 2020 року (а.с. 29). Факт здійснення вказаних виплат підтверджений бухгалтерськими документами (а.с.\~30-34). Позивачем до позовної заяви також додана копія рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року по справі № 560/157/20, яким задоволено позов [PERSON] про визнання протиправним та скасування висновку щодо його оцінювання, затвердженого наказом № 2044-к від 02.12.2019; визнано протиправним та скасовано сам наказ № 2044-к від 02.12.2019; визнано протиправним та скасовано наказ про його звільнення №\~2070-к від 09.12.2019; поновлено [PERSON] на раніше займаній посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 95\~480 гривень 98 копійок (а.с. 46-58). Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року вказане рішення адміністративного суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 40-45). Відповідачем до матеріалів справи додано копію наказу Державної служби України з безпеки на транспорті № 2044-к від 02 грудня 2019 року, яким було затверджено висновки щодо оцінювання державних службовців, в тому числі й [PERSON] . Наказ підписаний не відповідачем [PERSON] , а в.о. Голови Служби В`ячеславом Дідківським. Сам висновок містить оцінку [PERSON] як негативну (а.с. 85-86). Аналізуючи позовні вимоги в правовому контексті, суд зазначає наступне. Правовою підставою для звільнення [PERSON] з посади є п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (далі Закон), відповідно до якого отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності є підставою для припинення державної служби. При цьому, згідно до приписів ч. 6 ст. 44 Закону у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону. Вказана норма носить імперативний характер та перебуває за межами дискреції керівника державного органу, з якого звільняється особа, яка отримала негативну оцінку за результатами оцінювання. Про це свідчить формулювання цієї правової норми: «такий державний службовець звільняється із служби», в той час як при наявності у особи, яка приймає рішення про звільнення державного службовця, можливості вибору (звільняти чи не звільняти) правова норма містить інші визначення, наприклад «суб`єкт призначення має право звільнити…» - ч. 6 ст. 35 Закону. Тобто, в даному випадку суд вважає слушними доводи відзиву на позовну заяву в частині відсутності у відповідача [PERSON] можливості обирати, звільняти чи не звільняти працівника, який має негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності. При цьому суд звертає увагу на висновки, наведені в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року по справі № 560/157/20, яке стало підставою для подання позову в даній справі. Так, підставою для задоволення позову [PERSON] стало порушення органом, що проводив оцінювання, порядку та процедури такого оцінювання. Зокрема, з [PERSON] не було проведено обов`язкової в процедурі оцінювання оціночної співбесіди; рішення про негативну оцінку взагалі немотивоване; відсутня належна мотивація виставлення [PERSON] певних балів; висновок про відсутність від [PERSON] в ході його оцінювання пропозицій щодо вирішення проблемних питань та удосконалення роботи не супроводжувався вказівкою на наявність конкретних питань, за якими мали б бути надані такі пропозиції; деякі бали виставлені [PERSON] за результатами оцінки роботи суміжного відділу, які не залежали від самого [PERSON] та інше. Тобто, підставою для задоволення позову стало саме порушення процедури оцінювання, що прямо зазначено в рішенні адміністративного суду (стор. 9, абз. 9). При постановленні рішення Хмельницьким адміністративним судом також була надана оцінка доводам [PERSON] щодо формальної невідповідності наказу про його звільнення, який підписаний [PERSON] , вимогам закону. Доводи позивача [PERSON] в цій частині суд визнав необґрунтованими (стор. 9-10 рішення), а сам наказ № 2070-к від 09.12.2019 про його звільнення був скасований виключно внаслідок визнання протиправним та скасування іншого наказу - №\~2044-к від 02.12.2019 про затвердження результатів оцінювання, який підписаний не відповідачем [PERSON] , а іншою особою. Суд вважає необґрунтованим покладення обов`язку відшкодувати завдану державі шкоду саме на [PERSON] , оскільки він, будучи керівником державного органу та підписуючи наказ № 2070-к від 09.12.2019 про звільнення [PERSON] , лише виконав вимоги закону за наявності негативного висновку оцінювання державного службовця і не мав можливості цей наказ не підписувати. Службове оцінювання [PERSON] , при проведенні якого було допущено ряд порушень, які, в свою чергу, мали наслідком скасування результатів оцінювання та призвели до завдання державі матеріальної шкоди, [PERSON] не проводив, результатів такого оцінювання не затверджував. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки в задоволенні позову в даній справі відмовлено через його необґрунтованість, суд не розглядає подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, адже така давність може бути застосована лише до тих позовних вимог, які судом визнані обґрунтованими

Outcome: dismissed