Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.09.2011 року у розмірі 97\~455 грн. 58 коп. та судові витрати у розмірі 2\~102 грн. 00 коп. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 07.09.2011 року, згідно якої отримала кредит, який в подальшому було збільшено до 26\~500,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 17.03.2020 року становить 97\~455,58 грн. Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Заочним рішенням від 15.09.2020 позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено, стягнуто з [PERSON] 97455.58 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 27.10.2021 за заявою відповідача вказане заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду. У відзиві на позов відповідач зазначає, що проти заявлених вимог заперечує. Так, нею дійсно було подано анкету-заяву до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак ця анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг також не може бути договором приєднання, адже Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому неможливо визначити, яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви, (таку позицію висловлено в рішенні Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р.). Вважає, що боржник за кредитним зобов`язанням повинен дотримуватися тих умов такого зобов`язання, з якими він ознайомлений безпосередньо, тобто шляхом прямого підписання тексту таких умов, а не за допомогою «бланкетного ознайомлення». Відповідно, умови, з якими боржник не ознайомлений безпосередньо, не породжують для нього правових наслідків. [PERSON] не була безпосередньо ознайомлена з «Умовами і правилами надання банківських послуг», не підписувала жодну редакцію таких Умов і правил. В анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, отже відповідач вважає, що жодні істотні умови кредитного договору не узгоджені. Крім того вважає, що позивачем порушено п.5 ч.З ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» - несправедливими є умови договору іцодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції - суми кредиту) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві. Так, відповідач [PERSON] , не оспорює та не спростовує факт підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Отже при підписанні анкети відповідач підтвердила свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Трифами банку, які викладені на сайті, складають договір про надання банківських послуг. Відповідач кредитні кошти отримала, скористалась ними, однак не виконала в повному обсязі свій обов`язок щодо повернення кредиту та на момент розгляду справи факт відсутності заборгованості не довела у встановленому законом порядку. З посиланням на правову позицію Верховного Суду у тій самій справі (№342/180/17 від 03 липня 2019) вважала, що позивач в будь-якому разі вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням викладеного доводи відповідача просила відхилити, позов задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Данько Л.В. також просили проводити розгляд справи за їх відсутності, врахувати доводи, викладені у відзиві та відмовити у задоволенні позову. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 1054\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено,\~що 07.09.2011 року відповідачем було подано анкету-заяву до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З заяви вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з умовами надання банківських послуг, а також з пам`яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг /а.с. 28/. Відповідно до укладеного договору від 07.09.2011 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 100, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було поступово збільшено до 26\~500,00 грн., що підтверджується копією довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки /а.с.26/. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач прийняв на себе зобов`язання: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором - відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку - відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. [PERSON] умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17.03.2020 року становить 97\~455, 58 грн., яка складається з наступного: -заборгованість за тілом кредиту 62 452 грн. 12 коп.; -заборгованість за простроченим тілом кредиту 62 452 грн. 12 коп.; -заборгованість за нарахованими відсотками 15 492 грн. 04 коп., -нарахована пеня 14\~394 грн. 49 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 4 616 грн. 93 коп. штраф (процентна складова). Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 7-18/, випискою по рахунку, з якої вбачається рух коштів по рахунку та якою підтверджується факт користування карткою та кредитними коштами /а.с.19-25/. Жодних доказів, які б спростували наявність заборгованості по тілу або підтвердили її погашення /копії квитанцій, тощо/ відповідачем не надано, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку сторін довести свої вимоги або заперечення, суд вважає, що наявність заборгованості по тілу кредиту у зазначеній сумі, підтверджено належними доказами та доходить висновку про наявність підстав для її стягнення з відповідача. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з відсотків, пені та штрафів суд зазначає про таке. Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що 07.09.2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надано суду копію анкети-заяви відповідача, довідку про термін дії карток, розрахунок заборгованості, виписку про рух коштів, довідку про зміну умов кредитування, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанк затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Так, 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається\~з матеріалів\~справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису [PERSON] . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Довідки про умови кредитування за підписом відповідача про ознайомлення з зазначенням розміру процентів та штрафних санкцій, позивачем також суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з відповідачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, і що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів, пені і штрафів. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позову пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову складала 97456.00 грн., рішенням суду з відповідача стягується 62 452 грн. 12 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 64 %, отже підлягає стягненню судовий збір в сумі 1345.00 грн. /64 % від 2102.00 грн. сплаченого судового збору/. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial