Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

06 січня 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до «Київпастранс» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 12 268, 31 грн. відшкодування матеріальної шкоди; 5 000, 00 грн. відшкодування моральної шкоди; 1 500, 00 грн. відшкодування вартості проведеної оцінки завданих збитків; 840, 00 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 250, 00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 07.12.2019 року близько 15-41 год. [PERSON] , керуючи механічним т/з марки «БОГДАН Т70110» (тролейбус) д.з. № [NUMBER] за маршрутом №8 в м. Києві по вул. Ушинського 25, що належить відповідачу, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Dodge Cam 1500» р.н. [NUMBER] , який належить позивачу, що призвело до механічних пошкоджень. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.01.2020 року у справі №760/33613/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Фактичні затрати позивача на відновлення пошкодженого в результаті ДТП автомобіля складають 12 268, 31 грн. Також, понесені витрати в розмірі 1 500, 00 грн. на визначення розміру (оцінки) завданих збитків. Крім того, позивач вказує, що неправомірними діями позивача йому завдано моральної шкоди на суму 5 000, 00 грн., що проявилося в емоційних стражданнях, порушенні звичного способу життя, затрачений час на відновлювальний ремонт. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.01.2021 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 14.01.2021 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. 14 липня 2021 року від представника відповідача - Тараско Т.Є. надійшов відзив на позовну заяву. Представник заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що позивачем не надано доказів укладеного належним чином договору для проведення оцінки транспортного засобу «DodgeCam 1500» р.н. [NUMBER] та доказів на підтвердження реально понесених витрат на відшкодування завданих збитків саме у сумі 12 268, 31 грн. Також вимога про стягнення моральної шкоди та її розмір не обґрунтована будь-якими доказами. Також представником відповідача до відзиву долучено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 980, 00 грн. позаяк понесені позивачем витрати на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи. 19 січня 2021 року представник позивача адвокат Алексійчук О.М. подав відповідь на відзив на позовну заяву. Вказав, що позивач вимагає відшкодувати йому виключно реальні збитки, які підтверджені відповідними доказами у сумі 12 268, 31 грн. В свою чергу, наявність чи відсутність договору між позивачем та СПД [PERSON] про проведення оцінки не є предметом спору та не впливає на законність звіту №2020 про оцінку колісного транспортного засобу від 19.01.2020 року. Вважає визначений розмір моральної шкоди на суму 5 000, 00 грн. розумним та справедливим оскільки у позивача порушено звичайний спосіб життя, отримано моральні страждання, пов`язані з ДТП, затрачений час на відновлюваний ремонт та ін. Розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5 250, 00 грн. є обґрунтованими та таким, що відповідають затраченому часу адвоката відповідно до поданих розрахунків витрат. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Так, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.01.2020 року у справі №760/33613/19 [PERSON] , який працює водієм в КП «Київпастранс», визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які становлять 340 грн. Судом встановлено, що 07.12.2019 року [PERSON] о 15-41 год., керуючи автомобілем марки «БОГДАН Т70110» (тролейбус) д.з. № [NUMBER] в м. Києві по вул. Ушинського 25, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Dodge Cam 1500» р.н. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 13.1. ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 07.12.2019 р. о 15-41 год., в м. Києві по вул. Ушинського 25, встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Власником автомобіля «Dodge Cam 1500» р.н. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16.07.2015 року. Згідно звіту №2020 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 19.01.2020 року СПД [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власникові «DodgeCam 1500» р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 8 458, 62 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 16 277, 62 грн. Листом від 15.05.2020 року за вих. №06-1/678 КП «Київпастранс» відмовило [PERSON] у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок ДТП на суму 17 777, 62 грн. у зв`язку з відсутністю документів, які належним чином підтверджують розмір заподіяного збитку. Згідно акту №741 здачі-прийняття робіт від 03.09.2020 року та рахунку на оплату №3877 від 03.09.2020 року вартість заміни бокового скла автомобіля «DodgeCam 1500» р.н. [NUMBER] складає 300, 00 грн. Згідно видаткової накладної №040820-81 від 03.09.2020 року вартість дзеркала лівого водійського 55077925ad автомобіля «DodgeCam 1500» складає 7000, 00 грн. Згідно рахунку-фактури №2 від 25.02.2020 року та акту №000910 здачі приймання робіт від 20.05.2020 року вартість монтажу/ демонтажу дверей, підготовчих робіт/ матеріалів/ лакофарбового покриття автомобіля складає 4 968, 31 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За вказаних обставин обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За правилами ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17, провадження №61-26508св18, від 07 лютого 2019 року у справі №645/3746/16, провадження №61-31661св18, зазначено, що згідно зі статтями 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.02.2022 року у справі № 757/54513/16, провадження №61-16265св20, системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Актом №741 здачі-прийняття робіт від 03.09.2020 року, рахунком на оплату №3877 від 03.09.2020 року, видатковою накладною №040820-81 від 03.09.2020 року, рахунком-фактурою №2 від 25.02.2020 року та актом №000910 здачі приймання робіт від 20.05.2020 року підтверджено вартість виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля в результаті ДТП, вчиненого 07.12.2019 року на суму 12 268, 31 грн. Саме ці витрати суд вважає дійсними, необхідними та співмірними із завданими автомобілю пошкодженнями, характер яких визначено звітом №2020 про оцінку колісного транспортного засобу від 19.01.2020 року. Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, враховуючи доведеність вини [PERSON] , який перебуваючи у трудових відносинах з КП «Київпастранс» та керуючи належним відповідачу т/з, вчинив ДТП, та завданні збитків позивачу, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної автомобілю позивача у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 268, 31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач вживав заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін його звичного способу життя, суд вважає розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивача, завданої йому внаслідок ушкодження належного автомобіля у розмірі 2 000,00 грн. справедливим та співмірним. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 250, 00 грн., суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial