Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтувала наступним. Вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] , яка є колишньою дружиною її сина [PERSON] , в якій вона не проживає з 01.05.2020, не бере участі в утриманні квартири. Вона, як власник вартири позбавлена можливості в повній мірі розпоряджатись своїм майном. Вона неодноразова просила [PERSON] знятись з реєстрації, однак остання цього не зробила. З огляду на викладене, вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а розгляд справи просила проводити без її участі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно з ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з договором купівлі-продажу від 20.12.1999, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1845, [PERSON] купила у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . З інформації наданої Знам`янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» від 05.01.2023 №6, вбачається, що станом на 01.01.2013 і на даний час квартира [ADDRESS] , зареєстрована за громадянинкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.1999 за №1845 приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М., в цілому. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 05.01.2023 №319594349, відомості про власника квартири [ADDRESS] , відсутні. [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 15.12.2017, що підтверджується будинковою книгою та відомостями, наданими виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 20.07.2022 №01-40/1347/6. Згідно з довідками голови правління ОСББ «Привокзальна,8» від 22.04.2021 №3 та від 10.03.2022 №1, [PERSON] , [INFO] , з 01.05.2020 за адресою [ADDRESS] , не проживає. Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.11.2017, розірвано. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст.321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. У постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №490/12384/16 (провадження №61-37646св18) зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Такий же висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №279/4963/17 (провадження №61-4262св20). За викладених обставин, враховуючи, що відповідачка, яка не членом його сім`ї позивачки, понад шість місяців без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки. На підставі викладеного ст.ст.71, 72, 150 ЖК України, ст.ст.317, 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved