Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

1. Зміст поданої заяви. Наприкінці січня 2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищезазначеною заявою, яку обґрунтували тим, що [INFO] в м. Сімферополь АР Крим народився [PERSON] . Матір`ю якої є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Зважаючи на те, що АР Крим є тимчасово окупованою територією, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому у заявників існують перешкоди у державній реєстрації народження дитини. З цієї підстави заявники просять суд встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , в м. Сімферополь АР Крим, у батьків: батька [PERSON] та матері [PERSON] . 2. Ставлення учасників цивільної справи до поданої заяви. Представник заявників [PERSON] підтримала подану заяву та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до поданої заяви не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 3. Норми права, якими суд керується при розгляді цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст.317\~ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з\~ч.1\~та ч.2\~ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно з ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Відповідно до ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року №2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за №953/35236; б) медичне свідоцтво\~про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) медична довідка\~про перебування\~дитини під\~наглядом лікувального\~закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; г) лікарське свідоцтво\~про перинатальну\~смерть (форма №106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з\~абз.126\~пункту 8\~глави 1\~розділу ІІІ\~Правил державної\~реєстрації актів\~цивільного стану,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України №52/5\~від 18\~жовтня 2000\~року,\~державну реєстрацію\~народження на\~підставі рішення\~суду про\~встановлення факту\~народження на\~тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. 4. Мотиви, якими суд керується при розгляді цивільної справи. Встановлено, що 05 червня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції АР Крим, про що був складений актовий запис №46. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). [INFO] в м. Сімферополь АР Крим [PERSON] народила хлопчика, згідно з копією виписного епікризу (а.с.11). В силу, ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», АР Крим є тимчасово окупованою територією, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюються свої повноваження. Тому, заявники позбавлені можливості зареєструвати народження дитини. Крім цього, виписний епікриз та сертифікат про пологи не міститься у переліку документів, необхідних для проведення державної реєстрації народження дитини, передбачених пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року. У зв`язку з цим, державна реєстрація народження дитини, народженої на тимчасово окупованій території України, здійснюється виключно на підставі рішення суду. Враховуючи те, що станом на день народження дитини заявники перебували у шлюбі, згідно ч.1 ст.122 СК України дитина вважається такою, що походить від [PERSON] . Так, заявники обрали народженій дитині ім`я « [PERSON] ». На підставі ч.1 ст.145 та ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини є « [PERSON] », прізвище « [PERSON] ». 5. Висновки, яких дійшов суд за наслідками розгляду заяви. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту народження [INFO] [PERSON] в м. Сімферополь АР Крим, матір`ю якого є [PERSON] , а батьком [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved