Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Позивач ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 03.07.2008 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2615/0708/88-018. Пунктом 1.1. кредитного договору №2615/0708/88-018 від 03.07.2008 визначено, що Банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 110 000 дол. США на строк з 03.07.2008 по 03.07.2018 та на умовах передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пунктом 3.1. кредитного договору №2615/0708/88-018 від 03.07.2008 визначено, що позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця. Пунктом 3.2. кредитного договору №2615/0708/88-018 від 03.07.2008, проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. 12.11.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та новим кредитом - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладений договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за наступними договорами: кредитний договір № 2615/0708/88-018 від 03.07.2008 з усіма змінами та доповненнями, договір іпотеки від 03.07.2008, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коптєловою О.Р. за реєстровим № 2945, перейшло до нового кредитора ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». Відповідчем не було виконано зобов`язань за тілом кредиту та відсотками за кредитним договором, а отже, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, позивач вказує на те, що має право на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат з відповідача. Позивач вказує на те, що постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2022 прийнято рішення про стягнення з відповідача 468 125, 94 грн., а отже набрання рішенням законної сили підтверджується факт наявності зобов`язання відповідача за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача: -інфляційні витрати за прострочення зобов`язання за відсотками за кредитним договором № 2615/0708/88-018 з 01.08.2018 по 01.08.2022 у розмірі 236 506, 59 та 3 % річних у розмірі 56 749,89 грн.; -3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за відсотками за кредитним договором № 2615/0708/88-018 з 01.08.2018 по 01.08.2022 у розмірі 6 089,28 доларів США; 12.09.2022 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 01.11.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, при цьому позивачем не надано таких документів, а саме виписок по рахункам, доказів погашення кредиту відповідачем, платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків. Зазначає також щодо відсутності доказів передачі прав вимоги з додатками у вигляді нового списку боржників та відомостей про кредитний договір, який відноситься до відповідачів, первинного розрахунку по кредитних зобов`язаннях, належне повідомлення відповідачів про зміну кредиторів та розмір заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позову, посилаючись на викладене у відзиві та просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 03.07.2008 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2615/0708/88-018. Пунктом 1.1. кредитного договору №2615/0708/88-018 від 03.07.2008 визначено, що Банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 110 000 дол. США на строк з 03.07.2008 по 03.07.2018 та на умовах передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Тобто, строк дії договору з 03.07.2008 по 03.07.2018. Пунктом 3.1. кредитного договору №2615/0708/88-018 від 03.07.2008, визначено, що позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця. Пунктом 3.2. кредитного договору №2615/0708/88-018 від 03.07.2008, проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. 12.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та новим кредитом - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладений договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за наступними договорами: кредитний договір № 2615/0708/88-018 від 03.07.2008 з усіма змінами та доповненнями, договір іпотеки від 03.07.2008, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коптєловою О.Р. за реєстровим № 2945, перейшло до нового кредитора ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». Постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2022 рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06.09.2021 скасовано та прийнято нове рішення, яким вимоги позову ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" заборгованість за кредитним договором у розмірі 468 125,94 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 17 562 грн. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року, з позовом до суду звертався ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк", якому було відструплено право вимоги від ПАТ "Сведбанк" 25.05.2012, в подальшому замінено позивача на правонаступника ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" і предметом позову були вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками станом на 01.08.2018. Крім того, як зазначено у рішенні, оскільки відповідач взяті на себе зобовязвння перед попередніми кредиторами не виконав, тому станом на 01 серпня 2018 року право вимоги заборгованості за відсотками перейшло до нового кредитора. Отже, в матеріалах справи містяться докази того, що [PERSON] допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за відсотками. Позивачем надано суду розрахунок щодо суми заборгованості за тілом - 50 228,80 дол. США за відсотками 25 089,45 дол.США (а.с.48-51), при цьому апеляціний суд дійшов висновку щодо стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 468 125,94 грн., а не 628 754, 52 грн. (як зазначено в позовах). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). За змістом ст. 526, ч.1 ст. 530, ст. 610 та ч.1 ст. 612 ЦК України, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 1854, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведеності порушеного відповідачем права позивача та вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності первинних бухгалтерських документів, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2022 встановлено наявність заборгованості за відсотками у відповідача за невиконання кредитного договору у розмірі 468 125,94 грн. Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Що стосується позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачами, то суд зазначає, що у відповідності до ст. 261 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до ч.1 цієї статті, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положеннями ч.5 ст. 261 ЦК України закріплено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст. 252 - 255 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №918/329/16 наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК Українине є додатковими вимогами у розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення і таке прострочення є триваючим правопорушенням. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначена позиція підтверджена у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Виходячи з викладеного, є безпідставними доводи відповідачів про те, що строк позовної давності на подання позову за ст. 625 ЦК України сплинув, враховуючи також і те, що відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів того, що вони виконали належним чином зобов`язання за кредитним договором. Тобто, оскільки чинне законодавство не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум, то зазначені обставини призвели до цілком правомірного нарахування банком 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, в межах трирічного строку позовної давності в сумі 1039,80 доларів США. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання за відсотками за період з 01.08.2018 по 01.08.2022 у розмірі 236 506,59 грн. та 3 % річних у розмірі 56 749,89 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зазначені розрахунки суд вважає достовірними, правильними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідачем розрахунки не спростовані, власні контррозрахунки не надані, а тому відсутні підстави для неврахування розрахунків позивача, викладених в позовній заяві. При цьому, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні пункту 3 прохальної частини позовної заяви, у відповідності до якої просять стягнути з відповідача 3 % річних за невиконання зобов`язання за кредитним договором за кредитним договором № 2615/0708/88-018 з 01.08.2018 по 01.08.2022 у розмірі 6 089,28 дол. США, оскільки вимога фактично дублює попередню за просторочення зобов`язання за відсотками за кредитним договором з 01 серпня 2018 року по 01.01.2022, де зазначено щодо стягнення заборгованості, при цьому відсутні об`єктивні причини та належні докази для стягнення 3 відсотків річних за аналогічний період з 01.08.2018 по 01.08.2022. Крім того, як зазначено вище, позивачем надано суду розрахунку щодо суми заборгованості за тілом - 50 228,80 дол. США та за відсотками 25 089,45 дол.США (а.с.48-51), при цьому апеляційний суд дійшов висновку щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 468 125,94 грн., а не 628 754, 52 грн. (як зазначено в позовах та наданих розрахунках), належних доказів на підтвердження зворотнього, не надано. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial