Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2017 року у справі № 607/4405/17 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму неповернутого боргу в розмірі 38 000 (Тридцять вісім тисяч) грн. 00 коп., 3709 (Три тисячі сімсот дев`ять) грн. 59 коп. інфляційних нарахувань, 612 (Шістсот дванадцять) грн. 00 коп. - 3% річних, що разом становить 42 321 (Сорок дві тисячі триста двадцять одна) грн. 59 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 14.09.2017. Відповідачем частково було погашено вказану заборгованість, що підтверджується листом Відділу ДВС у м. Тернополі № 59832 від 31.08.2022 року, зокрема: 500 грн. 13.11.2019; 500 грн. 13.12.2019, 500 грн. 15.10.2020, 500 грн. 11.11.2020, 500 грн. 03.12.2020, 500 грн. 18.01.2021, 500 грн. 16.02.2021, 500 грн. 17.05.2021, 500 грн. 14.06.2021, 500 грн. 12.07.2021, 500 грн. 16.08.2021, 500 грн. 16.09.2021, 1500 грн. 10.11.2021, 1500 грн. 14.12.2021, 1500 грн. 10.02.2022, 1000 грн. 09.03.2022, 1500 грн. 08.04.2022, 1500 грн. 10.05.2022, 1500 грн. 15.06.2022, 1500 грн. 12.07.2022. Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому на вимогу позивача зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахування сплачених відповідачем в користь позивача коштів в рахунок погашення боргу стягнутого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2017 в розмірі 38000 гривень, позивач вказав, що відповідач зобов`язаний, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, сплатити у його користь три відсотки річних від простроченої суми боргу 38000 гривень, з урахуванням сплачених відповідачем коштів, за період із 17.12.2017 до 16.09.2022, в розмірі 4940,41 гривень. Крім цього, позивач вказав, що відповідач зобов`язаний сплатити у його користь втрати від інфляції в розмірі 14231,78 гривень за період із 17.12.2017 до 16.09.2022, виходячи із суми боргу 38000 гривень, з урахуванням сплачених відповідачем коштів. Із вказаних підстав позивач просить стягнути із відповідача в його користь три відсотки річних в розмірі 4940 (Чотири тисячі дев`ятсот сорок) гривень 41 копійку та інфляційних втрат в розмірі 14231 (Чотирнадцять тисяч двісті тридцять одну гривню) 78 копійок, а разом 19172,19 гривень. Крім цього, позивач просить в рішенні суду, згідно ч. 10 ст. 265 ЦПК України, зазначити про нарахування відповідних інфляційних витрат та 3% річних до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Позивач в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник позивача адвокат Булавинець М.М. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляді справи у його відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного. З результатами розгляду справи судом встановлено наступні обставини. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2017, яке ухвалено в цивільній справі №607/4405/17, стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] суму неповернутого боргу в розмірі 38000 гривень, 3079,59 гривень інфляційних нарахувань, 612 гривень трьох відсотків річних, що разом становить 42321,59 гривень, а також судовий збір у справі в розмірі 640 гривень. З Згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі від 31.08.2022 згідно бази даних АСВП у виконавчому провадженні АСВП №58732710 з примусового виконання виконавчого листа №607/4405/17 від 12.12.2018 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області наявна інформація про суми та календарні дати сплачених боржником грошових коштів, зокрема: 500 грн. 13.11.2019; 500 грн. 13.12.2019, 500 грн. 15.10.2020, 500 грн. 11.11.2020, 500 грн. 03.12.2020, 500 грн. 18.01.2021, 500 грн. 16.02.2021, 500 грн. 17.05.2021, 500 грн. 14.06.2021, 500 грн. 12.07.2021, 500 грн. 16.08.2021, 500 грн. 16.09.2021, 1500 грн. 10.11.2021, 1500 грн. 14.12.2021, 1500 грн. 10.02.2022, 1000 грн. 09.03.2022, 1500 грн. 08.04.2022, 1500 грн. 10.05.2022, 1500 грн. 15.06.2022, 1500 грн. 12.07.2022. Доказів того, що відповідачем сплачено суму боргу в користь позивача у повному обсязі відповідачем не надано. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи те, що відповідачем не погашена у повному обсязі сума боргу згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2017, а тому позивач вправі, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, вимагати від відповідача сплати у його користь трьох відсотків річних від простроченої суми, а також інфляційні втрати. Подані позивачем розрахунки трьох відсотків річних в розмірі 4940,41 гривень, а також інфляційних втрат в розмірі 14231,78 гривень суд вважає вірними та обґрунтованими, а тому бере їх до уваги при вирішенні спору по суті. Виходячи із наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання є обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення у повному обсязі. Однак, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про зазначення в рішенні, відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, про нарахування відповідних інфляційних втрат та трьох відсотків річних до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до положень ч.10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Виходячи із положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд зазначає, що вирішення питання про зазначення в рішення суду про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, віднесено до компетенції суду, який вирішував спір про стягнення боргу, а не суду, який в подальшому вирішує питання про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, а тому в цій частині вимоги до задоволення не підлягають. На підставі викладеного

Outcome: partial