Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом та вказала, що з 2009 року по 2015 рік проживала в цивільному шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання у сторін народилася дочка \~ [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки\~ в твердій грошовій сумі у розмірі 550грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно з індексацією розмір аліментів на день звернення з позовом складає 1372грн. Позивач вказує, що у зв`язку з воєнними діями, які відбуваються на території України, вона з дитиною є вимушено переміщена особа, утримує дитину з періодичних та нестабільних платежів, оскільки втратила постійну роботу, раніше присуджених аліментів на забезпечення належного рівня життя дитини не вистачає. Матеріальний стан відповідача з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дочки, на думку позивача, значно покращився. У зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму та ростом цін, визначений вказаним судовим рішенням розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину усім необхідним. Тому, позивач вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, відтак, просить змінити спосіб стягнення аліментів та встановити їх у розмірі однієї третьої (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк для подання відповіді на відзив та заперечень. 30 січня 2023 року від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. За наданою суду Борівським старостинським округом Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області інформацією, відповідач значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] , однак, проживає та працює у місті Києві. Відтак, ухвалою суду вирішено здійснювати виклик відповідача шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу реєстрації та шляхом виклику через офіційний веб-сайт Судової влади. Ухвалою суду від 19 січня 20123 року судове засідання по справі відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та постановлено здійснити його виклик на вказану дату шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до оголошень про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце робити якої невідоме, розміщеного на офіційному веб-сайті Судової влади України, відповідач двічі був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Однак, відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подавав, причини неявки не повідомив та клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав. З матеріалів справи судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно з копією виконавчого листа Чернівецького районного суду Вінницької області від 08.02.2016 року, виданого на виконання рішення від 26.01.2016року, справа №150/1/16-ц, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 550 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового починаючи з 04.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листі Чернівецького районного суду Вінницької області від 08.02.2016 року, виданого на виконання рішення від 26.01.2016року, справа №150/1/16-ц, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , в твердій грошовій сумі, з врахуванням індексації відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року (а.с.11-12) у розмірі 1309грн. (січень-червень 2022), 1372грн. (липень-листопад 2022) а.с.9. \~Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах у [PERSON] станом на грудень 2022 року була наявна заборгованість у сумі 5977,60 гривень. Відповідно до довідки від 01.04.2022 року №534-5000633741 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач фактично проживає у [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до довідки №2002 від 10.11.2022 року, виданих Чернівецькою селищною радою, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , після укладення 26.04.2022 року шлюбу [PERSON] із [PERSON] , позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини ,разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. \~\~\~\~\~\~ Також, Верховний Суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній грошовій сумі та навпаки). \~\~\~\~\~\~ Як встановлено із досліджених доказів, із часу постановлення судового рішення про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини - 26.01.2016року, змінився матеріальний стан позивача, як одержувача аліментів: збільшився вік дитини, у зв`язку із чим збільшилися й витрати на її утримання, зросли ціни на одяг, продукти харчування та інші товари, необхідні дитині. У зв`язку з воєнними діями, які відбуваються на території України, позивач з дитиною є вимушено переміщені особи, утримує дитину з періодичних та нестабільних платежів, оскільки втратила постійну роботу. Збільшення витрат на дитину та погіршення матеріального становища позивачки погіршують майновий стан позивачки, на утриманні якої перебуває дитина. Крім цього, збільшився законодавчо встановлений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд бере до уваги, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей, яких він утримує, не має (відомості протилежного до суду не подав), відтак, сплачувану щомісячно відповідачем суму аліментів 550 гривень на дитину, з подальшою індексацією, суд вважає такою, що не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, навчання та розвиток дитини відповідного віку. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням рівності обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved