Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, збільшивши розмір позовних вимог та змінивши предмет позову, просив: -розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 06 серпня 2019 року між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «Озерний край», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережним Вадимом Олександровичем і зареєстрований в реєстрі за № 1428; -визнати право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3221882800:28:176:0063 площею 0,2260 га, розташовану на території Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1879419032000; -стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Озерний край» на користь [PERSON] 6 907,03 грн. на вжиття заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання; -стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Озерний край» на користь [PERSON] 2 724 грн. судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 06 серпня 2019 року позивач у якості продавця та відповідач у якості покупця уклали у письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бережним В.О. та зареєстрований в реєстрі за №1428. 06 серпня 2019 року позивач передав вказану земельну ділянку у власність відповідачу, цього ж дня право власності відповідача на неї зареєстроване у встановленому законом порядку. У пункті 2.1 статті 2 договору зазначено, що ціна продажу земельної ділянки нібито була сплачена відповідачем позивачу в безготівковій формі у повній сумі 29 900 грн. до підписання договору. Однак в дійсності відповідач увів позивача та приватного нотаріуса в оману і до підписання договору як і дотепер не сплатив позивачу жодних коштів у якості оплати ціни земельної ділянки за договором, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору та порушення ним свого зобов`язання зі сплати вартості земельної ділянки. Несплата відповідачем визначеної договором ціни земельної ділянки є істотним порушенням договору, оскільки внаслідок такої протиправної бездіяльності відповідача позивач був повною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. Відтак вказаний договір має бути розірвано за рішенням суду на вимогу позивача. Оскільки зобов`язання по договору виконано лише однією стороною позивачем, то у разі розірвання договору підлягають застосуванню правила про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави або з підстави, яка згодом відпала, що визначені у главі 83 ЦК України, зокрема ст.ст. 1212 та 1213 ЦК України, а відтак, позивач має право вимагати від відповідача, який і дотепер не сплатив ціну земельної ділянки за договором її повернення на користь позивача, шляхом визнання його права власності на спірну земельну ділянку, тобто у спосіб захисту цивільних прав та інтересів судом, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Крім того зазначив, що, зважаючи на пред`явлення позивачем вимоги про повернення йому у власність земельної ділянки, позивач не може вимагати від відповідача сплатити ціну земельної ділянки за договором, однак згідно ст. 625 ЦК України має право вимагати від нього сплати трьох процентів річних від її ціни та позитивної різниці між ціною земельної ділянки з урахуванням встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), нарахованих за період з дня укладення договору до дня подання цієї позовної заяви до суду, що в загальному розмірі за період з 06 серпня 2019 року по 21 грудня 2021 року становить 6 907,03 грн. Представник відповідача\~подала суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначила,\~що згідно\~умов договору\~повна оплата\~земельної ділянки\~відбулася до\~його підписання,\~що і\~було виконано\~сторонами,\~коли жодна\~із сторін\~не заперечувала\~щодо правомірності\~укладення правочину,\~а позивач\~не порушує\~питання про\~визнання його\~недійсним. Доводи позивача щодо не оплати вартості земельної ділянки є безпідставними, оскільки у договорі-купівлі продажу земельної ділянки не зазначено реквізити рахунку продавця, на який мав бути здійснений вказаний платіж. Виплату [PERSON] здійснено через касу підприємства за вирахуванням ПДФО у розмірі 5% згідно ст. 172 ПК України та військового збору у розмірі 1,5 %. Крім того, виплата позивачу залишкової суми вартості земельної ділянки у розмірі 27 956,50 (29 900 - 5% ПДФО - 1,5% військовий збір) зафіксована у касовій книзі за 2019 рік та в Журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів за 2019 рік. Також, відомості про виплату доходу [PERSON] та утримання ПДФО та військового були подані відповідачем у звітності за 3 квартал 2019 року (форма 1 ДФ). Відсутність заборгованості перед позивачем підтверджується оборотно-сальдовою відомістю ОК «Озерний край», де відображені обороти на суму розрахунків та значиться нульове сальдо. Видача готівки з каси підприємства проводилась за видатковим касовим ордером керівником [PERSON] , який одночасно виконував обов`язки касира, документи на видачу готівки підписані керівником Обслуговуючого кооперативу «Озерний Край» [PERSON] . Як вбачається з видаткового касового ордеру від 05.08.2019 року керівник [PERSON] отримав з каси грошові кошти в сумі 27 956,50 грн. для видачі [PERSON] в якості оплати за земельну ділянку за довіреністю. Оскільки вказані кошти передавались не в приміщенні кооперативу, а безпосередньо перед укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки, керівник поставив свій підпис про отримання коштів з каси підприємства. Однак відсутність підпису [PERSON] у видатковому касовому ордері не свідчить про факт не отримання ним грошових коштів за земельну ділянку в розмірі 27 956,50 грн. Крім того зазначила, що 24 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережним В.О. посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти інтереси щодо належних йому на праві приватної власності земельних ділянок, зокрема і спірної земельної ділянки, кадастровий номер 3221882800:176:0063, площею 0,2260 га., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с/рада Жукинська, оскільки між сторонами існували довірливі відносини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] показав, що знає [PERSON] більше 20 років, який був цивільним чоловіком його покійної дочки [PERSON] . Спірну земельну ділянку він успадкував після смерті дочки. [PERSON] запропонував продати належну йому земельну ділянку Обслуговуючому кооперативу «Озерний край», на що він погодився. Підготовкою документів до укладання угоди займався [PERSON] , якому він видав оформлену довіреність. Спочатку вони домовилися, що розрахуються в готівковій формі, але, оскільки кабінет нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу земельної ділянки, знаходився у темному приміщенні, з метою убезпечити себе, він запропонував [PERSON] , перерахувати кошти за земельну ділянку у безготівковій формі, які в подальшому так і не отримав. Договір підписав оскільки [PERSON] його обманув та показав в телефоні платіжний документ про перерахування коштів. Видатковий касовий ордер не бачив. 24 січня 2022 року з цього приводу звернувся до правоохоронних органів, розслідування на даний час ще триває. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка керівник ОК «Озерний край» - [PERSON] показав, що спірна земельна ділянка належала його цивільній дружині та дочці позивача [PERSON] , яка за життя не встигла оформити її на користь ОК «Озерний край», тому після її смерті він запропонував вирішити це питання з позивачем. [PERSON] вимагав, щоб розрахунок за договором відбувався в готівковій формі заздалегідь до укладання договору. З [PERSON] він розрахувався 02 серпня 2019 року власними коштами в готівковій формі в будинку позивача, а 05 серпня 2019 року отримав гроші з каси кооперативу та провів вказану угоду в податковій звітності підприємства. Позивач його представник в суді просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник позивача в суді пояснив, що укладений між сторонами договір підлягає розірванню у зв`язку із істотним порушенням його умов відповідачем, який так і не оплатив на користь позивача вартість спірної земельної ділянки. Крім того вважав, що поданий представником відповідача касовий ордер є неналежним та недопустимим доказом сплати вартості договору, який підпису позивача не містить та не доводить факту оплати вартості спірної земельної ділянки відповідачем. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав викладених у відзиві. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бережний В.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 06 серпня 2019 року між [PERSON] (продавець) та Обслуговуючим кооперативом «Озерний край», в особі голови кооперативу Ткача А.Ю. (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережним Вадимом Олександровичем і зареєстрований в реєстрі за №1428. Згідно п.п. 1.1-1.3 вказаного договору за цим договором продавець передає у власність земельну ділянку, а покупець приймає у власність та сплачує грошову суму за земельну ділянку площею 0,2260 га, що розташована на території Жукниської сільської ради Вишгородського району Київської області, кадастровий номер 3221882800:28:176:0063. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення. \~ \~ \~ \~ Земельна ділянка, що відчужується, належить продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережним В.О. 24.07.2019 року за №1402. Право власності на земельну ділянку зареєстровано 24.07.2019 року за №32533077, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1879419032000. Як передбачено п. 2.1 договору продаж земельної ділянки між сторонами вчиняється за 29\~900 грн. Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковій формі. Покупець сплатив продавцю суму вказану в ньому договорі в безготівковій формі відповідно до закону до підписання договору. Пунктом 2.2 договору продавець ствердив, що зазначена о цьому договорі ціна продажу є вигідного, її розмір не пов`язаний зі збігом тяжких обставин і повністю його задовольняє. Ринкова вартість земельної ділянки згідно висновку про вартість майна від 29.07.2019 року, що зроблений ПП «ТВІ» спільно з ТОВ «Київська оціночна компанія» складає 29 900 грн. (п. 2.4 договору). Пунктом 3.1 договору сторони підтвердили що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення сторін є вільним і усвідомленим та відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. Право власності у покупця на земельну ділянку виникає згідно ст. 334 Цивільного кодексу України, з моменту державної реєстрації (п. 4.1 договору). 24 липня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бережний В.О. нотаріально посвідчив довіреність, зареєстровану в реєстрі за номером 1405, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти інтереси щодо належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,2260 га, що розташована на території Жукниської сільської ради Вишгородського району Київської області, кадастровий номер 3221882800:28:176:0063. Як вбачається з видаткового касового ордеру від 05 серпня 2019 року [PERSON] отримав за довіреністю №1405 від 24 липня 2019 року з каси Обслуговуючого кооперативу «Озерний край» грошові кошти в сумі 27\~956 грн. 50 коп. для оплати за земельну ділянку. Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку площею 0,2260 га, що розташована на території Жукниської сільської ради Вишгородського району Київської області, кадастровий номер 3221882800:28:176:0063 06 серпня 2019 року зареєстровано за Обслуговуючим кооперативом «Озерний край». Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Вимогами ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Як передбачено ч.ч. 1 та 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року в справі № 361/6517/17). Пункт договору в тій його частині, в якій він містить відомості про отримання покупцями грошей, суму цих грошових коштів та пропорції, в якій вони отримані кожним з продавців, є даними, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Договір купівлі-продажу є консенсуальним договором. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Вислів у цій нормі «передає або зобов`язується передати», «приймає або зобов`язується прийняти» не означає, що договір купівлі-продажу може бути реальним або консенсуальним за вибором сторін, залежно від того, чи визначили сторони в договорі, що продавець передає майно, чи що він зобов`язується його передати. Натомість це означає, що договором може бути передбачено виконання зобов`язання, що виникає з договору купівлі-продажу, одночасно з укладенням договору або в майбутньому. При цьому ані реальним, ані консенсуальним договором не передбачається виконання зобов`язання, що виникає з договору, в минулому. Водночас відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші. Включення в договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір. Водночас глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем. Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець своєю чергою також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар. У таких випадках позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 вересня 2020 року в справі №916/667/18). Натомість у цій справі покупець отримав товар, але, як стверджує позивач, не здійснив оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третьої статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів. Натомість такий спосіб захисту, як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Крім того, суд звертає увагу на те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року в справі №554/5323/14. Встановлено, що твердження позивача про його обман [PERSON] при укладанні договору щодо перерахування грошових коштів згідно п. 2.1 договору належними, допустимими та достатніми доказами не доведено. Усні доводи сторони позивача про те, відповідач не оплатив вартість спірної земельної ділянки, суд до уваги не приймає, що на належних, допустимих і достатніх доказах не ґрунтуються та є безпідставними, які слід відкинути на підставі ч. 1 ст. 218 ЦК України, згідно вимог якої заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. З цих підстав показання в суді свідків [PERSON] та [PERSON] про інші обставини, ніж викладені в умовах нотаріально посвідченого договору, суд відкидає як неспроможні. За таких обставин вчинений правочин (договір купівлі-продажу) є правомірним, коли жодних доказів на спростування презумпції його правомірності суду не надано, а тому всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. За змістом умов укладеного і нотаріально посвідченого спірного договору чітко передбачено, що обов`язок покупця по сплаті грошових коштів за придбане майно виконано до моменту підписання договору. Ця істотна умова договору є дійсною, в передбачений Законом спосіб не спростована і стороною позивача піддана сумніву бездоказово всупереч вимог ст. 218 ЦК України. Що стосується поданих відповідачем видаткового касового ордеру та податкової звітності на підтвердження факту оплати вартості спірної земельної ділянки за договором купівлі-продажу від 06 серпня 2019 року, то вказані документи правового значення для вирішення вказаної справи не мають, які умовами вказаного договору не передбачені, посилання на які в ньому відсутні. Таким чином порушених прав позивача, які б підлягали захистові, в цій справі судом не встановлено, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed