Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Тернопільської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування на нерухоме майно, а саме просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на нерухоме майно гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Шляховик» [ADDRESS] , який був побудований в 2008 році [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом здійснення [PERSON] всіх дій, пов`язаних із спадкуванням гаражу, в тому числі на державну реєстрацію права власності на вказаний гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Шляховик», [ADDRESS] та одержання документів на ім`я [PERSON] , що посвідчують право власності на гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Шляховик», [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка вчинила заповіт у користь позивача. 11.06.2021 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №468/2021. 15.03.1997 року мати позивача за життя придбала незавершений будівництвом гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Шляховик», [ADDRESS] . Гаражний кооператив «Шляховик» має у постійному користуванні земельну ділянку площею 3,8 га згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ТР №001536 від 03.11.2000 року, який було видано Тернопільською міською радою. Також, зазначила, що за життя мати позивача не провела державної реєстрації права власності на спірний гараж. 25.08.2022 року позивач звернулась до Першої тернопільської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний об`єкт нерухомості. Відповідачем Тернопільською міською радою подано відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав та просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Так, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а тому до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання (тощо), які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на гараж, іншу споруду. Відповідно до договору купівлі-продажу незакінченого будівництва спірний гараж було придбано спадкодавцем у 1997 році. Відтак, з цього часу та до моменту смерті спадкодавець [PERSON] не вчинила жодних дій щодо зміни статусу гаражу. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Відтак, відповідач вважає, що у позивача не має правових підстав для визнання за нею права власності на гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Шляховик» з огляду на відсутність акту введення в експлуатацію цього майна та вважає, що [PERSON] може претендувати лише на матеріали та обладнання, які було використано в процесі цього будівництва. Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначила, що згідно даних технічного паспорту на гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Шляховик» [ADDRESS] , який був виготовлений ТзОВ «МБТІ» 24.03.2008 року він побудований у 1997 році. Гараж №3 не є приналежністю іншої (головної) речі (будинку, споруди), а тому не пов`язаний з ним чи з нею спільним призначенням. Із відзиву Тернопільської міської ради можливо прийти до висновку, що має місце фактичне оспорювання Тернопільської міською радою визнання за позивачем права власності на спірний гараж. Також зазначила, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених постановою КМ України від 13.04.2011 року №461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно із цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкту. Таким чином, прийняттю гаражу в експлуатацію передує рішення суду про визнання права власності на нього, як самочинно збудований об`єкт, а відповідач стверджує у відзиві зовсім протилежне. Тільки після рішення суду про визнання права власності на гараж можливо прийняття його в експлуатацію, а рішення суду є підставою для застосування до гаражу позивача вищевказаного Порядку, і на підставі рішення суду та прийняття гаражу в експлуатацію відбувається в подальшому державна реєстрація на гараж права власності, а без такого судового рішення це не можливо. \~ \~ \~ \~13.01.2023 року у даній справі закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. \~ \~ \~ \~Представник Тернопільської міської ради Черніцький В.Р. в судовому засіданні вважає. що позов не підлягає до задоволення з підстав наведених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] , народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.12.1970 року. Згідно із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 серпня 1997 року, і після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається із копії нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу не закінченого будівництвом гаражу від 15.03.1997 року, [PERSON] (Продавець) продав а [PERSON] (Покупець) купила належний [PERSON] не закінчений будівництвом гараж, що знаходиться в Тернопільському гаражному кооперативі «Шляховик» під номером 3 процент готовності якого становить 43 відсотки. Відповідно до копії довідки, виданої гаражним кооперативом «Шляховик» від 23.11.2021 року №02/11, [PERSON] є членом гаражного кооперативу, заборгованості зі сплати членський внесків у неї відсутні. 24 березня 2008 року на замовлення [PERSON] . Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Шляховик», відповідно до якого загальна площа гаражу становить 41,6 кв.м. Відповідно до копії довідки від 15.11.2021 року №2867, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29.12.2012 року гараж № [NUMBER] , що розташований в гаражному кооперативі «Шляховик» не зареєстрований у місті Тернополі. Згідно із копією інформаційної довідки від 11.11.2021 року №1676, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», 29.10.2021 року проведено обстеження закінченого будівництвом гаражу № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Шляховик» в місті Тернополі, змін не виявлено, загальна площа гаражу згідно обліку інвентаризації становить 41,6 кв.м. Мати позивача - [PERSON] 23.09.2011 року вчинила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та із чого не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті заповіла [PERSON] . Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №33948464 від 20.05.2015 року, земельна ділянка площею 3,8 га, кадастровий номер 6110100000:11:001:0023, яка розташована по [ADDRESS] надана в користування гаражному кооперативу «Шляховик» на підставі державного акту на право постійного користування землею, серія та номер ІІ ТР №001536, виданий 01.11.2000 року, власником зазначеної земельної ділянки є Тернопільська міська рада. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.04.2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на усе належне їй на день смерті майно. Як вбачається із копії спадкової справи №468/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , а саме довідки виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Живова 37», [PERSON] до моменту смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , яка також зареєстрована та проживає за вказаною адресою. 08 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до Першої тернопільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Державним нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори 08.07.2022 року видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки: - площею 0,3306 га, кадастровий номер 612285500:01:001:1195; - площею 0,4080 га кадастровий номер 6121285500:01:001:1123; - площею 0,7264 га кадастровий номер 6121285500:01:001:0179; - площею 0,7273 га кадастровий номер 6121285500:01:001:0391, які розташовані на території Порохівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільського господарського виробництва. Крім цього, 15.08.2022 року вказаним державним нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] 25 серпня 2022 року державним нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Шляховик» у місті Тернополі, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений гараж. Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~ \~ \~ \~ Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 своєї постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його право та обов`язки, як забудовника входять до складу спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, аналіз зазначеним норм свідчить, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною третьої статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Як зазначено у наданій позивачем копії технічного паспорту на гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Шляховик», рік його побудови вказано 1997. Відповідно до інформації наданої на запит суду Гаражного кооперативу «Шляховик» від 26.01.2023 року, гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Шляховик» не здано в експлуатацію, а відтак у даному гаражному кооперативі відсутні документи, що можуть підтвердити цю обставину. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше був встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яким було затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення та яке діяло до 22.09.2004 року, та яким передбачалось прийняття державними приймальними комісіями закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію шляхом підписання Акта про прийняття об`єктів в експлуатацію. Відповідно до п.п. 1.5., 1.6. Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року N 56 (далі за текстом - Правил реєстрації), котрі були чинними на час будівництва гаражу, до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться зокрема гаражі, розташовані на окремих земельних ділянках. Державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форми власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації. Згідно з п.4.1 цих Правил, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування - фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна при наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та при наявності акта державної комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію. \~ \~ \~ \~Крім цього, пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених постановою КМ України від 13.04.2011 року №461 передбачено, що експлуатація об`єктів,\~не прийнятих\~(якщо\~таке прийняття\~передбачене законодавством)\~в експлуатацію,\~забороняється. Проте, позивачем [PERSON] не надано суду доказів, які б підтверджували, що новостворене майно спадкодавцем [PERSON] , а саме, гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Шляховик» було введено в експлуатацію та його будівництво відповідало нормам ДБН, які діяли на той час. Адже, договір купівлі-продажу спірного гаражу від 15.03.1997 року свідчить, що спадкодавець [PERSON] придбала не закінчений будівництвом гараж, що знаходиться в Тернопільському гаражному кооперативі «Шляховик» під №3, процент якого на момент його купівлі становив всього 43 відсотки, а тому, після закінчення будівництва, відповідно до діючого на той час Положення повинен був прийнятий в експлуатацію. \~ \~ \~ \~Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, а також докази надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, визнавши за позивачем право власності (в порядку спадкування за заповітом) на будівельні матеріали, обладнання та конструкції, з яких збудований гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Шляховик», який розташований у [ADDRESS] , загальною площею 41,6 кв.м., які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , із наданням позивачу прав забудівника на здачу його в експлуатацію. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: partial