Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

В жовтні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона 24.05.2018 уклала шлюб із відповідачем [PERSON] який зареєстрований Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 2. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, дочка: [PERSON] , [INFO] . На теперішній час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, з березня 2022 року шлюб між ними носить формальний характер, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вказує, що збереження їхньої родини неможливе, майнового спору, а також спору щодо місця проживання дитини у них немає, відповідач постійно зловживає алкоголем, просила шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, слухати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Ухвалою суду від 09.02.2023 ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про часта місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилвся, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Заст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 24.05.2018 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина, дочка: [PERSON] , [INFO] , батьками якої являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, майнового спору, а також спору щодо місця проживання дитини у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved