Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У липні 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 10 вересня 2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Однак, їх сім`я розпалася, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2016 року шлюб між ними було розірвано. З 2016 року вони з відповідачем проживають окремо. Від шлюбу сторони мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Після припинення сімейних стосунків з відповідачем з 2016 року та по цей час відповідач своїх дітей не бачив, участі у їх вихованні не приймав. Вказує, що вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми та його участі у вихованні дітей. Але відповідач, як батько дітей, байдуже ставиться до існування дітей, не цікавиться станом здоров`я та життям доньок, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи, навіть не вітає дітей з днем народження, фактично діти не знають свого батька. Крім того, він постійно ухиляється від обов`язку по утриманню своїх дітей, не утримує їх матеріально, у зв`язку з чим має заборгованість по аліментам в сумі більше 61499 грн. Відповідач не знає, у якій школі та в якому класі навчаються діти, жодного разу не відвідував батьківські збори в школі, за весь період навчання дочок в школі відповідач ні в якій формі не звертався до педагогів з питання успішності дітей в навчанні, жодного разу не відвідав дітей, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх здоров`я, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дітей, тобто, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Таким чином вважає, що відповідач самоусунувся від виконання ним своїх батьківських прав, умисно не виконує свого обов`язку по вихованню та утриманню дітей та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 29 вересня 2022 року. 29 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 02\~листопада 2022 року за клопотанням відповідача. 02 листопада 2022 року підготовче судове засідання відкладено на 13 грудня 2022\~року у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 17\~січня 2023 року. 17 січня 2023 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено на 31 січня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву, у якій просить провести судове засідання без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивачки адвокат Біцан О.М. просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про розгляд справи повідомлена належним чином, подала висновок органу опіки і піклування про можливість позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є знайомою позивачки, повідомила, що товаришує з нею більше десяти років, їхні діти спілкуються. Їй відомо, що у 2015 році позивачка та відповідач ще жили разом. Останній раз вона бачила відповідача в січні 2015 року, з того часу вони приходили до неї в гості без відповідача. В 2016 році позивачка повідомила про розлучення. За цей період жодного разу не бачила відповідача. Діти ніколи не казали, що тато телефонував їм. Мати не проти спілкування доньок з батьком, але в нього не має такого бажання. Аліменти на дітей позивачка не отримує, участі у вихованні відповідач не приймає. Свідок [PERSON] повідомив, що знає позивачку чотири роки, пару раз на тиждень ходять в гості. [PERSON] та [PERSON] про батька ніколи не розповідали. Відповідача він ніколи не бачив та не знає його. Цивільний чоловік позивачки [PERSON] хоче оформити опіку над дітьми, у них гарні відносини, діти називають його татом. Свідок [PERSON] , яка є тіткою позивачки, повідомила, що останніх вісім років вона відповідача взагалі не бачила, він до дітей не приходив. Вона відводить дочок позивачки на різні гуртки і проводить з ними багато часу, проте діти ніколи не розповідають про тата, з днем народження він їх не вітає. Конфліктів між ними не має, але в житті доньок батька немає. Літом діти були в неї на дачі, батька жодного разу не було. Свідок [PERSON] повідомив, що проживає разом з [PERSON] однією сім`єю чотири роки. За цей час батько дітей ніколи не приходив, по телефону дівчатам не дзвонив, не вітав їх зі святами. [PERSON] донька його майже не пам`ятає, старша про нього не каже. В нього з дівчатами склалися гарні відносини, він піклується про них, займається їхнім вихованням та забезпеченням. Батько участі не приймає, аліменти не платить. Допитана в судовому засіданні в якості свідка малолітня [PERSON] повідомила, що живе з мамою, татом [PERSON] та сестрою [PERSON] . Ходить до школи № 17 в 5 клас, навчання зараз проходить онлайн, а до цього до школи возив [PERSON] на машині. На [ADDRESS] живуть всі разом 3-4 роки, до цього жили у баби з дідом, а ще до цього на [ADDRESS] разом з першим батьком. Її рідний батько не дарує їй подарунки, вона ображена на нього через те, що він з нею не спілкується. Також вона не проти, щоб [PERSON] став її татом, бо у них гарні відносини, він про неї піклується та не ображає її. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1289 (а.с. 4). Під час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , а [INFO] народилася дочка [PERSON] , батьком яких є відповідач [PERSON] (а.с. 5, 6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2016 року у справі №\~591/4477/16-ц та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з часу набрання рішенням суду законної сили (а.с. 8-9). Як повідомила Комунальна установа Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 17, м.\~Суми, Сумської області у відповіді на адвокатський запит від 15 липня 2022 року № 31, відвідує батьківські збори, цікавиться освітньою діяльністю [PERSON] та [PERSON] , підтримує постійно зв`язок з учителями мати [PERSON] . Батько [PERSON] за період навчання [PERSON] та [PERSON] в школі не спілкувався з педагогами з питання успішності доньок, ні в якій формі батьківських зборів не відвідував (а.с. 14, на звороті). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.\~Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Суми) від 08 липня 2022 року за № 27809 розмір заборгованості по аліментам [PERSON] за період з 01 вересня 2016 року по 01 липня 2022 року становить 61421\~грн 43 коп. (а.с.\~15). Відповідно до висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 19 січня 2023\~року за № 27.1-26/1343 орган опіки та піклування вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи обставини щодо умисного ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків, так як останній не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, не цікавиться розвитком дітей та станом їх здоров`я. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, має заборгованість зі сплати аліментів, грошей у добровільному порядку на утримання і лікування дітей не надає. Як пояснив в судовому засіданні представник третьої особи органу опіки і піклування, ними не з`ясовано думку [PERSON] по даній справі у зв`язку з відсутністю засобів зв`язку. За висновком управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 19 січня 2023 року за № 27.1-26/1343 орган опіки та піклування визнав можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини, на думку суду, свідчать про свідоме нехтування відповідачем до виконання ним своїх батьківських обов`язків, про відсутність інтересу до дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 грн 40\~коп. (2481 грн * 0,4) (а.с. 18). На підставі викладеного,

Outcome: approved