Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач АКБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» , та відповідачем [PERSON] 27 лютого 2008 року був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 36 938, 00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 11, 99% річних на строк до 27 лютого 2015 року. Погашення кредиту та процентів повинно було здійснюватися позичальником у розміри та в строки, визначені у кредитному договорі, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів була передбачена пеня. З метою забезпечення кредиту 27 лютого 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати в повному обсязі по борговим зобов`язанням, що виникають з умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] порушив умови укладеного договору кредиту, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 69 528, 02 доларів США. Також, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 13.05.2016 позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до відповідачів про стягнення заборгованості,- задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2639-002/08Р від 27 лютого 2008 року у розмірі 69 528 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) доларів США 02 центів, що еквівалентно по офіційному курсу Національного Банку України 1 759 958 (один мільйон сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 46 коп. Також стягнуто частково, в рівних долях, з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору. Постановою Київського апеляційного суду від 21.04.2021 у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовлено, а заочне рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 13.05.2016 залишено без зміни. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.11.2021 касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 13.05.2016 та постанову Київського апеляційного суду від 21.04.2021 скасовано в частині вирішення позовних вимог до [PERSON] , а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 24.01.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 28.01.2022 справу призначено у підготовче судове засідання на 28.02.2022 о 10-00 год. 30.06.2022 представник відповідача [PERSON] адвокат Стець М.Л. надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог відносно [PERSON] , посилаючись на припинення договору поруки. Також надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача [PERSON] на підставі наявних в справі матеріалів. 15.07.2022 ухвалою суду підготовче судове засідання було закрито,а справу призначено до судового розгляду на 25.10.2022 о 14-30 год. Представник позивача у судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. подав до суду клопотання про слухання справи у відсутності позивача. Представник відповідача також подав заяву про слухання спрви у його відсутності та просив відмовити у задоволенні позову. Суд, з урахуванням вказаних норм процесуального закону, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», та відповідачем [PERSON] 27 лютого 2008 року було укладено кредитний договір №2639-002/08Р (а.с. 100-107 т.1), згідно з умовами якого банк надає відповідачеві кредит у сумі 36 938, 00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 11, 99% річних на строк до 27 лютого 2015 року. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору №2639-002/08Р від 27.02.2008 кредит надається позичальникові терміном з 27.02.2008 до 27.02.2015. У той же час п.9.2 визначено, що «у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованності за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк кредитування, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем в якому виник факт прострочення». Згідно п.6.1.4 Договору, відповідно до якого позичальник зобов`язаний при настанні події, зазначеної в п.9.2. договору достроково погасити заборгованість за кредитом і відсотками в повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф». З розрахунку заборгованності (а.с.93-95 т.1) вбачається, що останній платіж позичальником було здійснено 16.08.2011. Тобто, у відповідності до п.9.2 кредитного договору, строк кредитування закінчився 10.09.2011 року. Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за цим договором, розмір процентної ставки збільшується на один відсоток річних, починаючи з розміру, встановленого пунктом 1.2. договору. Згідно з пунктом 10.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та процентів, встановлених договором, позичальник зобов`язувався сплачувати пеню у розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в пункті 1.2. даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов`язання по договору щодо надання кредиту виконав, але позичальником умови договору не виконуються. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем (а.с. 93-95т.1). Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 05 червня 2015 року сума заборгованості включає в себе: заборгованість по кредиту - 24 778,40 доларів США, заборгованість по відсотках - 16 253,00 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 16 612,71 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках - 11 883, 91 доларів США, а всього - 69 528,02 доларів США. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 13.05.2016 позов про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по кредитному договору № 2639-002/08Р від 27 лютого 2008 року у розмірі 69 528 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) доларів США 02 центів, що еквівалентно по офіційному курсу Національного Банку України 1 759 958 (один мільйон сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 46 коп. задоволено. Вказане рішення набрало чинності відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 21.04.2021. У той же час, Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.11.2021 касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 13.05.2016 та постанову Київського апеляційного суду від 21.04.2021 скасовано в частині вирішення позовних вимог до [PERSON] , як солідарного боржника, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, вирішуючи питання щодо позовних вимог до поручителя за кредитним договором, тобто відповідача [PERSON] суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Встановлено, що у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27 лютого 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №2639-002/08Р (а.с.а.с. 118-119), за умовами якого [PERSON] зобов`язувалася відповідати перед банком за невиконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору,як солідарний боржник. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу. За умовами договору поруки він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 27 лютого 2018 року (п.4.1 Договору поруки №2639-002/08Р від 07.02.2008). Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України). Таким чином, Договором поруки №2639-002/08Р від 07.02.2008 строк його дії не визначений. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов`язання (пункт 9.2 кредитного договору) на 10.09.2011. Відповідно строк дії договору поруки сплив 11.03.2012. Таким чином, на час ініціювання позивачем судової справи, що розглядається, тобто станом на 20.08.2015 порука за Договором №2639-002/08Р від 07.02.2008 припинилася, що є підставою для відмови у позові в цій частині. При цьому суд також враховує, висновки Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року по справі No138/240/16-ц/ провадження № 61-14987св19, яка була постановлена за наслідками розгляду аналогічної справи, а предметом дослідження якої були аналогічні кредитний договір та договір поруки із ПАТ КБ «ПравексБанк». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення - 384,20 грн, за подання апеляційної скарги - 5481,00 грн, за подання касаційної скарги - 7308,00 грн., а всього - 13173,20 грн.

Outcome: approved