Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. Позов мотивує тим, що 11.01.2022 року, при ознайомленні з матеріалами цивільної справи №463/9534/20, їй стало відомо, що [PERSON] безпідставно, без жодного на це права, отримав від [PERSON] належні їй гроші у сумі 180200,00 грн., які останній отримав від продажу належного їй автомобіля. Вказує, що між нею та [PERSON] було укладено безоплатний договір доручення та на підставі якого видано Довіреність від 21.12.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Бабяк Г.Я. у Львівській області, якою позивач уповноважила [PERSON] користуватись та розпоряджатись належним їй транспортним засобом марки Honda Civic, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , що належить їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого Львівським відділом ДАІ. Зазначає, що відповідно до вимог ст.1003 ЦК України, у довіреності чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити [PERSON] як повіреному, зокрема: «укладати від імені позивача договори щодо розпорядження та користування автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови, одержувати належні позивачу за цими договорами грошові суми». В подальшому, [PERSON] , як повірений позивачем, відчужив належний позивачці транспортний засіб на підставі договору купівлі-продажу, проте всупереч умовам довіреності та вимогам ЦК України належні їй з продажу транспортного засобу кошти їй не повернув. Також зазначає, що при ознайомленні з матеріалами справи№463/9534/20 вона дізналась, що гроші, отримані від продажу належного їй автомобіля [PERSON] передав її колишньому чоловіку [PERSON] , який стверджував, що ці гроші є спільними, однак це не відповідає дійсності, оскільки цей автомобіль було нею придбано у 2008 році. Також, зазначає, що перед продажем в грудні 2017 року належного їй автомобіля Honda Civic вони в листопаді 2017 року придбали для неї автомобіль MINI COOPER. Враховуючи, що відповідач на неодноразові прохання повернути належній їй кошти не реагує, прохання її ігнорує, просить позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 180200,00 грн. та судові витрати. Окрім цього, 05.12.2022 року на електронну адресу суду від позивачки надійшли письмові пояснення, в яких нею викладено обставини щодо продажу належного їй автомобіля марки Honda Civic, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , які викладені у позовній заяві. 07.12.2022 року до суду від представника відповідача - адвоката Соколова О.В. також надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких зазначає, що правових підстав для задоволення позову немає, а покликання позивачки на те, що відповідачем [PERSON] було безпідставно отримано та не повернено грошові кошти від продажу належного їй автомобіля Honda Civic, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , не відповідають дійсності, оскільки зазначені кошти були отримані позивачкою вчасно і даний позов є черговою її спробою отримати зазначені кошти. Зазначає, що позивачці було відомо про правовідносини щодо відчуження належного їй автомобіля та отриманих від його реалізації коштів, що спростовує її твердження щодо обізнаності про предмет спору лише після ознайомлення з матеріалами справи №463/9534/20 лише у січні 2022 року. Окрім цього, представник відповідача зазначає, що згідно п.11 "доходи, у тому числі подарунки" щорічної декларації [PERSON] за 2017 рік, поданої ним 05.03.2018 року, вбачається, що [PERSON] отримала дохід від відчуження майна у розмірі 180200,00 грн., які і є тими коштами, що є предметом даної цивільної справи. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 20.10.2022 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та призначено судове засідання для розгляду вказаної справи по суті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши повно та всебічно зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2011 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Згідно Договору купівлі-продажу автомобіля №173 від 25.06.2008 року, укладеного між ТзОВ "Арія Моторс" (продавець) та [PERSON] (покупець), продавець зобов`язується замовити, доставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити на умовах цього Договору товар у вигляді автомобіля Honda Civic 4D, 2008 року випуску, вартість якого згідно Додатку №1 до вказаного Договору становила 124160,00 грн. 21.12.2017 року [PERSON] уповноважила [PERSON] або [PERSON] користуватись та розпоряджатись (передати в оренду, обміняти, продати) належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого 03.07.2008 року Львівським відділом реєстраційно-ексзаменаційної роботи ДАІ, автомобілем марки Honda Civic, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , про що надала Довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бабяк Г.М., зареєстровану в реєстрі за №1784. 22.12.2017 року [PERSON] в особі [PERSON] (продавець) на підставі доручення та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі продажу, за умовами якого, продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки Honda Civic, який зареєстрований за продавцем 03.07.2008 року. Вказаний договір оформлений та підписаний сторонами у сервісному центрі РСЦ МВС в Львівській області за №4641/2017/759789 в присутності адміністратора. Як вбачається\~з відповіді начальника Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України Плашовецького О. №31/13-К-245/з від 25.10.2019 року вартість продажу належного позивачці транспортного засобу Honda Civic, 2008 року випуску становить 180 200,00 грн. Окрім того, відповідно до п.11 щорічної декларації [PERSON] , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, [PERSON] отримала дохід від відчуження майна у розмірі 180200,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 61 СК України\~о б`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відтак, суд вважає, що дохід в сумі 180200, 00 грн., який [PERSON] отримала від продажу належного їй транспортного засобу в силу ст. 61 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. \~ \~ \~ \~Відтак, враховуючи приписи ст. 12, 13, 81 ЦПК, суд вважає, що позивачкою не доведено, що між нею та відповідачем, була встановлена будь-яка домовленість про порядок розпорядження майном у вигляді доходу від продажу належного їй транспортного засобу Honda Civic, 2008 року випуску і не доведено, що відповідач таку порушив. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю такого.

Outcome: dismissed