Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 02 листопада 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу житлового будинку [ADDRESS] . Договір купівлі продажу нерухомого майна було зареєстровано Вознесенською універсальною товарно сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №703 від 02 листопада 1999 року. На підтвердження факту досягнення згоди між сторонами угоди, продавцю житлового будинку [PERSON] позивачем було сплачено вартістю будинку в сумі 4000 грн., а [PERSON] в свою чергу прийняв кошти і передав приміщення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та технічну документацію на нього. 11 листопада 1999 року на підставі вищезазначеного договору, Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації на ім`я покупця [PERSON] було видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний житловий будинок зареєстрований і належить на праві особистої власності [PERSON] . Позивач почав повноцінно володіти, користуватись домоволодінням й реалізовувати права власника. Так, 03 квітня 2001 року [PERSON] здійснив реєстрацію місця свого проживання за адресою місця розташування новопридбаного житлового будинку: [ADDRESS] . До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору його сторони не зверталися, оскільки в договорі купівлі продажу нерухомого майна зазначалося, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На даний час позивач має намір розпорядитись будинком зареєструвати місце проживання в ньому членів своєї сім`ї, оформити субсидію. Позивач звернувся до державного реєстратора Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, яким при огляді документів було роз`яснено позивачу, що оскільки договір не посвідчений нотаріально, тому він не приймається для реєстрації права власності в ДРРПННМ і його слід або нотаріально посвідчити або визначити дійсним у судовому порядку /а.с. 12/. Вирішення питання про нотаріальне посвідчення укладеного договору купівлі продажу житлового будинку не вбачається можливим, у зв`язку зі смертю одного із учасників правочину продавця [PERSON] , який помер. Таким чином, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу розпоряджатись належним йому майном, тому він змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Чабанова А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області Стаднічук А.І. не з`явився до зали судового засідання, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 1999 року Вознесенською універсальною товарно - сировинною біржею між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №703 купівлі продажу нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] /а.с.-10/. Згідно реєстраційного посвідчення 11.11.1999 року житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності на підставі договору №703 купівлі продажу нерухомого майна від 02.11.1999 року за [PERSON] , і записано в реєстрову книгу №10. 12 жовтня 2022 року ухвалою суду про відкриття провадження по цивільній справі та призначення справи до підготовчого судового засідання було витребувано від Веселинівської філії КП «Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації інвентарну справу на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , на що начальником Веселинівської філії ММБТІ Кушнеренко А.Г. надано інвентарну справу з якої вбачається, що начальником БТІ Полтарухою було видано технічний паспорт на житловий будинок інвентарний номер [ADDRESS] . Згідно інформації наданої начальником Веселинівської філії ММБТІ Кушнеренко А.Г. №2-204 від 22.11.2022 р. вбачається, що згідно інвентарної справи №583/6376 на сторінці 38 видана довідка за №120 від 2 листопада 1999 р. [PERSON] для відчуження всього будинку, споруди та будівлі де зазначена [ADDRESS] . В договорі №703 купівлі продажу нерухомого майна від 02.11.1999 р. Р,№703 посвідчений Вознесенською Універсальною товарно сировинною біржею, зазначена адреса [ADDRESS] , де [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, можливо є помилкою біржі, так як по [ADDRESS] не\~значиться та\~раніше не\~зазначена будь\~ яка\~будівля. В свою чергу власник житлового будинку і Веселинівська філія ММБТІ не звернули уваги на даний запис та остання (Веселинівська філія ММБТІ) зареєстрували 11.11.1999 р. договір №703 купівлі продажу нерухомого майна від 02.11.1999 р. Р,№703, що свідчить реєстраційне посвідчення №148 від 11.11.1999 р. зареєстроване в книзі реєстрації №10 за реєстровим №1240, а саме [ADDRESS] . Крім того, будинкова книга для прописки громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] видана голові сім`ї [PERSON] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , де власником будинку зазначений [PERSON] . Відповідно до рішення Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області «Про розгляд Розпорядження селищного голови від 21.01.2016 р. №9-р щодо перейменування вулиць, провулків селища Веселинове та ліквідацію атрибутів тоталітарного режиму» від 18 лютого 2016 року №1, - вирішено перейменувати [ADDRESS] . 31 жовтня 2022 року від Веселинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла відповідь щодо надання витягу про смерть гр. [PERSON] , в якій зазначено, що було проведено перевірку відомостей державної реєстрації актів про смерть відносно запитуваної особи за заданими параметрами пошуку за наявним архівним фондом відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не знайдено жодного запиту. Згідно відповіді на адвокатський запит, Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області надала відповідь від 10.11.2022 року за №05-03/1273, згідно якої [PERSON] помер у 2005 році, мав у смт. Веселинове по вул. Першотравневій будинок, але за останні роки вів бродячий спосіб життя. У зв`язку з тим, що родина [PERSON] після його смерті участі у його похованні не брала, поховання здійснювалося за кошти бюджету Веселинівської селищної ради. Відповідно до\~Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна від\~01.02.2023\~року №321617853,\~№321618130,\~№321618372,\~№321618916,\~№321619000 житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] - відомості відсутні. Всі істотні умови договору купівлі продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну\~грошову суму, обумовлену сторонами договору, але нотаріально посвідчено не було. Отже, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу [PERSON] набути право власності на придбаний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до т. 224 ЦК УРСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до п. 9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею. Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства України від 18 червня 1994 року №18/5, прямо передбачалося, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі. Отже, слід зазначити, що Держава України свого часу через відповідний орган, який відповідно до законодавства мав право реєструвати договори купівлі-продажу (КП «ММБТІ»), - визнала за [PERSON] право власності на придбаний будинок, а тому зі сплином часу, невизнання іншими органами, яким Держава надала право реєструвати право власності, договору купівлі-продажу - буде порушенням принципу правової визначеності. На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов`язувався з державною реєстрацією і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною.

Outcome: approved