Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Адвокат Стецюра Ольга Вікторівна в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - ТДВ «СГ «Оберіг») звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між сторонами був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс ЕР-205359156, яким застраховано цивільну відповідальність [PERSON] як водія забезпеченого транспортного засобу «Ford», н.з. [NUMBER] . 11.09.2021 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Ford», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Hyundai», н.з. [NUMBER] , внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та встановлено будучи причетним до настання дорожньо-транспортної пригоди був в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai», н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ становила 31104,74 грн. Між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 29604,74 грн. 01.12.2021 страхове відшкодування в розмірі 29604,74 грн. було виплачено потерпілому. Таким чином, у ТДВ «СГ «Оберіг» виникло право вимоги до відповідача в розмірі виплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 38 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів». 16.12.2021 відповідачу було направлено вимогу про виплату коштів, проте станом на дату подання позову кошти не сплачені. Тому відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 22.12.2021 по 23.10.2022. Просила суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 29604,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 6455,06 грн., пеню в розмірі 8394,77 грн., 3% річних в розмірі 744,58 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2481 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. 15.11.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 11.09.2021 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Ford», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , страховик, що видав страховий поліс ТДВ «СГ «Оберіг», та транспортного засобу «Hyundai», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , страховик, що видав страховий поліс АТ «Просто-Страхування», внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до копії постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 17.11.2021 по справі №752/25120/21 відповідача [PERSON] було визнано винним в скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, який в момент її скоєння перебував в стані алкогольного сп`яніння, та визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили 27.11.2021. Згідно з ремонтною калькуляцією від 21.10.2021 №33207 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai», н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ становить 31104,74 грн. 25.11.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» отримало заяву [PERSON] про виплату страхового відшкодування. 01.12.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» страховим актом №33207/1 затвердило розрахунок страхового відшкодування в розмірі 29604,74 грн. 01.12.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно страхового акту від 01.12.2021 №33207/1 в сумі 29604,74 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 01.12.2021 №10220. 10.12.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» склало вимогу №33207/1 про виплату [PERSON] грошових коштів, в якій вимагало сплатити 29604,74 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. а) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виплатив потерпілій [PERSON] страхове відшкодування згідно страхового акту від 01.12.2021 №33207/1 в сумі 29604,74 грн. за пошкодження належного йому на праві власності автомобіля, який постраждав в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась за участю та з вини відповідача [PERSON] , який на момент скоєння цієї пригоди керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи викладене, суд вважає, шо позивач обґрунтовано вимагає сплати відповідачем страхового відшкодування в межах фактичних затрат в сумі 29604,74 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, що має наслідком їх задоволення. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача з 22.12.2021 по 23.10.2022 інфляційних втрат в розмірі 6455,06 грн., пені в розмірі 8394,77 грн., 3% річних в розмірі 744,58 грн. Судом встановлено, що 10.12.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» склало вимогу №33207/1 про виплату [PERSON] грошових коштів в сумі 29604,74 грн. Проте матеріали справи не містять жодних доказів направлення цієї вимоги [PERSON] . Само по собі складання вимоги кредитором про сплату коштів не викликає у боржника обов`язку сплатити такі кошти, оскільки боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не можна вважати боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому він не повинен нести наслідки у вигляді сплати позивачу інфляційних втрат, пені та 3% річних. Вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 8394,77 грн. позивачем жодним чином не обгрунтована. Позовна заява не містить належного правовго обгрунтування цієї вимоги та розрахунку суми пені. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення пені з відповдіача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 29604,74 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд виходить з наступного. Частинами 1, 3 ст. 139 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір був сплачений в розмірі 2481 грн., витрати на професійну правничу допомогу згідно з договором від 20.10.2022 №33207 становлять 5000 грн. Розрахунок суми цих витрат був наведений у позові. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, та їх обсягом, ціною позову. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (65,50%) підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 1625,06 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3275 грн., що загалом становить 4900,06 грн.

Outcome: partial