Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] в особі представника адвоката Малюка О.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2020 зазначену позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Подільському районному суду м. Києва. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Петрова Д.В. від 10.08.2021 цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] на праві спільної приватної власності із [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 85183066, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Окрім того, у власності [PERSON] знаходилися 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , які належали їй на підставі: 1/5 свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою київською державною нотаріальною конторою 12.07.1991 року за № 6н-8 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 12.08.1991 р. за №11765; 1/5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Четвертою київською державною нотаріальною конторою 12.07.1991 р. за № 6н- 10. Спадкоємицею [PERSON] за законом стала її племінниця [PERSON] , яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав. Так, 14.12.2007 [PERSON] було оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Її спадкоємцем за законом став двоюрідний племінник - [PERSON] . 15.03.2019 Державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. було оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із 2/5 часток житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрував право власності на вказане майно, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2019. Цього ж дня Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.03.2019 відмову обґрунтовано тим, що частка земельної ділянки, яка належить [PERSON] , не визначена та у зв`язку із ненаданням Витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку. Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-КВ № 134262, який видано [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у спільну приватну власність із гр. [PERSON] . На думку позивача, оскільки частки співвласників [PERSON] та [PERSON] не були визначені на момент оформлення Державного акту на право приватної власності на землю, є підстави вважати, що майно належало співвласникам на праві спільної сумісної власності. Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , частки співвласників не визначені. За життя [PERSON] та [PERSON] договорів про поділ земельної ділянки, що належить обом на праві спільної власності, не уклали, тому згідно із нормами чинного законодавства України, є всі підстави вважати, що [PERSON] належала 1/2 частки вказаної земельної ділянки. Беручи до уваги вищенаведені положення необхідно вважати, що [PERSON] у спільній власності належали 1/2 частка земельної ділянки. Відповідно позивач має право на одержання в порядку спадкування за законом 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, що полягає у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 статті 1270 ЦК України, є підстави для визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частку земельної ділянки за позивачем. Позивач просив визначити частку померлої [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 85183066, у розмірі 1/2 частки, а також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 85183066. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду його представник адвокат Сидоренко Н.О. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 134262, [PERSON] , яка мешкає у [ADDRESS] на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999 року № 116-2/217 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Землю передано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у спільну приватну власність з [PERSON] . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 85-2-00954. Згідно копії заповіту від 07.12.1995, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Павелко Б.О., зареєстрованого в реєстрі за № 4-2821, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належні їй 2/5 частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2007, виданого відділом реєстрації смерті у місті Києві, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 2716. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Четвертою київською державною нотаріальною конторою 05.07.2007 заведено спадкову справу № 307-07 р. 14.12.2007 за реєстровим номером 1-2752 Четвертою київською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.05.2017, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 8123. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Першою київською державною нотаріальною конторою 25.09.2017 заведена спадкова справа № 1083/2017. 15.03.2019 Першою київською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме племіннику [PERSON] , [INFO] , на спадкове майно яке складається з 2/5 часток житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за № 17-91. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 15.03.2019 звернувся із заявою до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 85183066, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Однак державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] двоюрідної тітки [PERSON] на частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 85183066, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] - тітці спадкодавиці, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої за законом була її племінниця [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, так як не визначена частка земельної ділянки, яка належить померлій [PERSON] та у зв`язку з ненаданням Витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку. Отже позивач вичерпав всі можливості, щодо позасудового вирішення ситуації, що склалась і вимушений звертатись за захистом своїх прав та інтересів до суду. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Ураховуючи зазначене, позивач має право на одержання в порядку спадкування за законом 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що однією з позовних вимог [PERSON] є прохання визначити частку померлої [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 85183066, у розмірі 1/2 частки. Однак суд щодо даної позовної вимоги зауважує на наступному. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позивачем обґрунтовано позовні вимоги належними та допустимим доказами, однак позовні вимоги [PERSON] в особі представника адвоката Малюка О.М. до Київської міської ради, третя особа - державний нотаріус Кравченко Т.В., про визначення частки померлого у праві спільної власності та визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частку земельної ділянки, підлягають частковому задоволенню, а саме позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 85183066. На підставі викладеного та

Outcome: partial