Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем у справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 31.03.2020 шлюб між ними було розірвано, сина залишено проживати з позивачкою. Згідно постанови Рівненського апеляційного суду від 16.06.2020 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час вважає, що виникли обставини, які дають їй підстави звернутися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, оскільки відповідач на даний час працевлаштований у військовій частині та отримує стабільну заробітну плату. Отже, його матеріальний стан значно покращився. Натомість, прожитковий мінімум для дитини виріс, що потребує від позивачки більших витрат та зусиль для забезпечення сина. На даний час 1500 грн на місяць не можуть покрити необхідних потреб дитини. Позивачка намагається забезпечити сина усім необхідним, проте їй дуже важко самій це робити. Тому, змушена звернутися з даним позовом до суду. Вважає, що визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає зміні та визначені у частці від заробітку відповідача. Ухвалою суду від 03 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, справу просить розглядати у її відсутності, про що подала відповідну заяву. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір, визначений постановою Рівненського апеляційного суду від 13.08.2020, якою змінено рішення Дубенського міськрайонного суду від 16.06.2020 у справі 3559/182/20 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат за вказаною адресою відсутній». У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 31 березня 2020 року розірвано (а.с. 6-7). [PERSON] народився [INFO] , в свідоцтві про народження серії [NUMBER] його батьками вказані сторони по справі (а.с. 5). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 16 червня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 31 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). Постановою Рівненського апеляційного суду рішення Дубенського міськррайонного суду змінено та зменшено розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина з 2000 грн до 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-12). На виконання вказаного рішення 12 жовтня 2020 року Дубенським міськрайонним судом видано виконавчий лист (а.с. 13). Таким чином, позивачка [PERSON] , як одержувач аліментів, відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України, має право на звернення до суду з означеним позовом про зміну способу стягнення аліментів. Судом встановлено, що аліменти на утримання дитини стягуються у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не можуть в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дитини. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та\~Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована\~Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно із\~ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до\~ст.150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2\~ст. 179 СК України). За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1\~ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3\~ст.181 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3\~ст.181 СК України). Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] . Згідно інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Рівненській області, розмір його доходу становить: за червень 2022 31\~597,85 грн, за липень 2022 44\~628,44 грн, за серпень 2022 58288,46 грн та за вересень 2022 44\~893,03 грн (а.с. 24). Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом. При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України. Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни способу стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини і визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, зокрема, в розмірі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. На думку суду сплата аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини та прав відповідача. Разом з тим, це мінімальний розмір аліментів, передбачений законом. Беручи до уваги те, що відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату в розмірі, більшому за мінімальну заробітню плату, та при стягненні аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, розмір його щомісячного доходу буде значно більшим прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, а також більшим за мінімальну заробітну плату, встановлену ЗУ «Про Державний бюджет України». Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, разом з тим, відповідач є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , а відтак, в порядку п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", за яким військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а відтак відповідач звільнений від сплати такого. На підставі викладеного,

Outcome: approved