Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 27 грудня 2007 року між сторонами було підписано заяву б/н з метою отримання банківських послуг. Згідно із цією анкетою відповідач отримала кредит у розмірі 12\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Кредитний ліміт неодноразово змінювався. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. При укладенні кредитного договору банк керувався ч.1ст. 634 ЦК України. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 14.04.2016 має заборгованість у сумі 23\~325,72 грн., з яких: 18\~294,41 грн. - тіло кредиту; 3\~415,69 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 5\~612,13 грн. нараховано пені; 750,00 грн. нараховано штрафів, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 1\~086,94 грн. - штраф (процетна складова). Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.12.2007 у сумі 23\~325,72 грн. та судові витрати. Відповідач надала до суду заперечення на позовну заяву (а.с.61). В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що зазначені кошти були зняті з кредитної картки 22 липня 2015 року шахрайським шляхом, про що вона повідомила працівників Близнюківської філії ПАТ «ПриватБанк» 23 липня 2015 року і запропонувала їм заблокувати усі її карткові рахунки. Робітники банку сказали їй, що виконали її прохання, але 28 липня 2015 року з рахунку знову знімалися кошти згідно виписці по картці-рахунку від 21.08.2015. Відповідач написала заяву про вчинення шахрайських дій до філії ПАТ «ПриватБанк» в Харківській області та служби безпеки ПАТ «ПриватБанк», також вона дзвонила на гарячу лінію служби безпеки банка. Їй відповіли, що нічим допомогти не зможуть. Слідчим відділом Лозівського МВ ГУ МВС України в Харківській області було порушено кримінальне провадження за №12015220380001746 від 23.07.2015, по якому слідчі дії досі тривають (а.с.61). Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року було відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду. (а.с.57) Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2016 року, клопотання [PERSON] було задоволено, провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальному провадженні №12015220380001746. На підставі розпорядження за №01-05/59 від 24.07.2018 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. (а.с.120). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Близнюківського районного суду Харківської області Лобановської С.М. (а.с.121) Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 25 липня 2018 року прийнято до розгляду зазначену цивільну справу. (а.с.122) Відповідно до розпорядження Верховного Суду за №16/0/9-22 від 06.04.2022 змінена територіальна підсудність Близнюківського районного суду Харківської областні на Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська. (а.с.139) Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2022, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. (а.с.140) Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року справу прийнято до розгляду, поновлено провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 21.12.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до набрання законної сили по іншій справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позові про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 27 грудня 2007 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про відкриття рахунку та надання банківських послуг, на підставі якої отримала кредитну картку «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту у сумі 4000,00 грн., базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 3% в місяць із розрахунку 360 днів в році. Строк дії ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти. Також заяви містить положення, що відповідач ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг; Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. Відповідач виражає свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач отримав картку № [NUMBER] (а.с.10). У період з 27.12.2007 по 17.10.2014 банк неодноразово змінював ліміт, зокрема з 4\~000,00 грн. до 12 000,00 грн., що підтверджується довідкою банка (а.с. 9). На підтвердження інших умов договору, позивачем до позову доданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-45), проте, суд не може прийняти їх до уваги, як складову укладеного з відповідачем договору, оскільки назва його документу не співпадає з назвою, зазначеною в заяві відповідача від 27.12.2007, Умови та Правила не містять підпису відповідача, а також позивачем не доведено, що відповідачеві були надані для ознайомлення Умови та Правила саме у тій редакції, на яку посилається позивач. Таким чином, суд вважає безпідставним посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17) де вказано, що оскільки умови договорів при`єднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У період дії Договору, відповідачеві була видана кредитна картка 27.12.2007 № [NUMBER] , номер якої було зазначено в анкеті-заяві. Відомостей про перевипуск картки в матеріалах справи не має. Як встановлено судом, між сторонами виник спір щодо заборгованості, яка виникла внаслідок використання кредитної картки № [NUMBER] . Зі змісту розрахунку за договором №б/н, укладеним між банком та відповідачем, за період з 01.04.2007 по 14.04.2016, станом на 14.04.2016 заборгованість за кредитним договором складала 23\~325,72 грн., з яких: 18\~294,41 грн. тіло кредиту; 3\~415,69 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 5\~612,13 грн. нараховано пені; 750,00 грн. нараховано штрафів, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 1\~086,94 грн. - штраф (процетна складова) (а.с. 6-8). До матеріалів справи надана довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписана відповідачкою, в якій зазначена узгоджена процентна ставка в розмірі 3% в місяць із розрахунку 360 днів в році, а позивачем не надано доказів правомірності збільшення процентної ставки та доведення її нового розміру відповідачеві. Кошти були зняті з кредитної картки відповідача 22 липня 2015 року шахрайським шляхом, про це [PERSON] повідомила працівників Близнюківської філії ПАТ «ПриватБанк» 23 липня 2015 року і запропонувала їм заблокувати усі її карткові рахунки. (а.с.62). 28 липня 2015 року з рахунку знову знімалися кошти згідно виписці по картці-рахунку від 21.08.2015. Відповідач [PERSON] написала заяву про вчинення шахрайських дій до філії ПАТ «ПриватБанк» в Харківській області та служби безпеки ПАТ «ПриватБанк». Також [PERSON] звернулася до слідчого відділку Лозівського МВ ГУ МВС України в Харківській області і на підставі її звернення було порушено кримінальне провадження за №№12015220380001746 від 23.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.\~190\~КК України (а.с. 63, 64). 27.07.2015 [PERSON] зверталась до керівництва ПАТ КБ «ПриватБанк», служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами щодо повідомлення про заходи, що були застосовані при розгляді її заяви від 23.07.2015 (а.с.65,66,67). 24 серпня 2015 року на ім`я [PERSON] було направлено лист ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому запропоновано звертатися до правоохоронних органів. (а.с.68) Листом ПАТ КБ«ПриватБанк» від 12.02.2016 звернулося до [PERSON] з вимогою про повернення боргу (а.с.70). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] неодноразово - 21.08.2015, 22.08.2015, зверталась до слідчого відділку Лозівського ВП ГУ НП України в Харківській області із заявами про повідомлення щодо виконання слідчих дій по кримінальному провадженню за №12015220380001746 від 23.07.2015 (а.с.71, 72). Слідчим відділом Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області на ім`я [PERSON] надавались відповіді з яких вбачається, що слідчі дії тривають до теперішнього часу. Так, така відповідь надходила відповідачу 08.09.2016 (а.с.74); 04.01.2017 (а.с.94); 26.06.2017 (а.с.104); 07.03.2018 (а.с.113); 16.07.2018 (а.с.119). На адресу суду 16.01.2017 надійшла інформація по кримінальному провадженню №12015220380001746 від 23.07.2015, з якої вбачається, що до ВМ (С.Близнюки) Лозівського МВ ГУ МВС України в Харківській області надійшла заява гр. [PERSON] про те, що невідомі особи за допомогою системи «Приват24» шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами на суму 12001 грн. з кредитної картки та 263 грн. з зарплатної картки, при цьому завдали матерального збитку потерпілій. Данна заява була зареєстрована до ЄРДР за №12015220380001746 від 23.07.2015. У ході досудового слідства було проведено ряд слідчих дій, з`ясовано на яку картку були перераховані гроші, вилучені документи з ПАТ КБ «ПриватБанк», на сьогоднішній день досудове слідство триває. (а.с.97). Така ж сама інформація міститься в інформації по кримінальному провадженню №12015220380001746 від 23.07.2015 від 11.10.2017 (а.с.109); від 16.01.2019 (а.с.130). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі заяви позичальника (відповідача) про відкриття рахунку та надання банківських послуг від 27.12.2007. Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.\~13, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цьогоЗаконувважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 37.2 статті 37\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Пунктами 7, 8, 9 Розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженогопостановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року №705, передбачено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які невиконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які невиконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у Постанові від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 (провадження № 61-18544св19). За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина першастатті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки банком не доведено використання кредитних коштів у сумі 12 001 грн. саме відповідачем, то в силу ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~у відповідача відсутні зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачеві в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом, відшкодуванню не підлягає та залишається за рахунок позивача.

Outcome: dismissed