Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, посилаючись на те, що вона з 2009 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] . Від шлюбних відносин [INFO] народилася донька [PERSON] , у свідоцтві про народження на вимогу заявниці було вказано прізвище батька « [PERSON] ». [PERSON] [INFO] який загинув на фронті, є батьком [PERSON] . За життя [PERSON] доньку визнавав, утримував її та разом з нею проживав. На даний час заявниця, як законний представник неповнолітньої доньки [PERSON] має намір подати заяву на оформлення спадщини, яка відкрлася після смерті [PERSON] оскільки у зв`язку з відсутністю актового запису про батьківство [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , оформлення спадкових прав неможливо, у зв`язку із чим, заявниця була вимушена звернутися до суду з заявою. В судовому засіданні заявниця та її представник не з`явилися, від заявниці надійшла заява, у якій вона повністю підтримала свою заяву про встановлення факту батьківства, просила суд її задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, раніше надавав суду заяву, у якій зазначив, що визнає, що малолітня [PERSON] є рідною донькою його покійного батька, просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти її задоволення. Представник заінтересованої\~особи -\~ Запорізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у судове засідання не з`явилася, раніше надавала суду заяву, у якій заперечень по справі не має, просила суд розглянути справу без її участі. Розглянувши матеріали справи, заяви заявника та заінтересованих осіб, вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Згідно повідомлення від 26.05.2022 р. про смерть [PERSON] , яке надійшло на адресу заявниці [PERSON] , зазначено,що її чоловік солдат [PERSON] під час виконання бойового завдання 16.05.2022 р. отримав поранення, внаслідок яких помер [INFO] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 травня 2022 року, виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), вбачається, що [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, вбачається, що, [PERSON] , народилася [INFO] в с. Новослобідка, Запорізького району, Запорізької області. В графі мати зазначено « [PERSON] », а у графі батька - ім`я « [PERSON] ». Згідно спадкової справи №161/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, за оформленням своїх спадкових прав 29.07.2022 р. звернувся син померлого [PERSON] , який надав суду заяву про те, що визнає, [PERSON] донькою свого батька [PERSON] . Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, померлий [PERSON] за життя був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , з 20.05.2021 р. по день смерті [INFO] , разом із ним були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). П.15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказанабатьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт батьківства також підтверджується наданими заявницею фотографіями та письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , що весь час [PERSON] та [PERSON] проживали разом, були родиною, [PERSON] опікувався донькою, визнавав її своєю рідною дитиною. Крім того, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.09.2012 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції про оспорювання батьківства, було встановлено, що [PERSON] не є батьком [PERSON] , [PERSON] повністю визнала позов, зазначила, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , з яким вона проживає без реєстрації шлюбу більше двох років. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки заявниці, як законному представнику малолітньої доньки [PERSON] необхідно прийняти спадщину після смерті її батька [PERSON] померлого [INFO] . Отже,\~судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] певний час (з 2009 р.) проживали однією\~сім`єю\~без реєстрації\~шлюбу,\~від спільного\~життя в\~них [INFO] ародилася донька [PERSON] . [PERSON] за життя визнавав дитину своєю донькою, піклувався про неї, брав участь у вихованні. Враховуючи викладене, а також те, що запис про батька щодо [PERSON] вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, те, що встановлення факту батьківства [PERSON] до [PERSON] породжує юридичні наслідки, не повязані з наступним вирішенням спору про право, надає заявниці можливість реалізувати право [PERSON] на оформлення спадщини тощо, та те що, чиним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства, відповідно до ст.315 ч.1 п.1, ст.319 ЦПК України .

Outcome: approved