Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

19.01.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-позивач) до [PERSON] (далі- відповідач), в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 17281,55 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.11.2019 року о 20-15 по вул. Героїв Праці б.12 в м.Харокві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія\~ [PERSON] . Постановою Київського районного суду м.Харкова від 31.01.2020 встановлено, що ДТП відбулося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.12.1, 13.1 ПДР України. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004, цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП не застрахована, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.\~Потерпілий - власник автомобіля Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди. Відповідно до Звіту №362 та інших документів встановлено, що регламентна виплата становить 17\~281,55 грн., яка була сплачена потерпілій. Позивач зазначає, що станом на час звернення з позовом до суду відповідач не відшкодував у порядку регресу виплачену МТСБУ суму регламентної виплати, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 19.10.2022 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування судді у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (відповідно до Наказу голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. №02-03/213 від 23.09.2022 «Про надання відпустки по догляду за дитиною судді Лях М.Ю.»). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.10.2022 дана цивільна справа прийнята до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М. та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в поданій позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223\~ЦПК\~України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх \~у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 31 січня 2020 року у справі №953/330/20, [PERSON] визнано винним в порушенні п.12.1, 13.1 Правил дорожнього\~руху України, що стало причиною вчинення дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП), за наступних обставин: [PERSON] , 23.11.2019 р. о 20 год. 15 хв., в м. Харкові по вул. Героїв Праці, буд. 12, керуючи автомобілем «Skoda Octavia A5» д/н [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 320i», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «SsangYong», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , також автомобіль «BMW 320i», реєстраційний номер [NUMBER] , в подальшому зіткнувся з автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. (а.с.5). Станом на час вчинення ДПТ, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не застрахована. Відповідно до даних, які містяться у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , який отримав пошкодження в результаті ДТП, є [PERSON] (а.с.12). Згідно з даними, які містяться у звіті №362 від 14.05.2020 року, складеного у ФОП [PERSON] оцінювачем-автотоварознавцем [PERSON] , ринкова вартість автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] 2006 року випуску, пошкодженого при ДТП 23.11.2019, до настання пошкоджень складає 140\~126,10 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] 2006 року випуску, внаслідок пошкодження транспортного засобу в ДТП, становить 18016,66 грн. з ПДФ на змінні складові частини. Коефіцієнт фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні складає 0,70 (а.с.16-24). Послуги залученого аварійного комісара складають 1227,20 грн. (а.с.32-33). 04.05.2020 з метою отримання грошового відшкодування за спричинену внаслідок ДТП матеріальну шкоду, завдану відповідачем, [PERSON] подала відповідну заяву позивачу (а.с.25). 01.09.2020 МТСБУ, у зв`язку з настанням події, передбаченої підпунктом «а» п.41.1 ст.\~41\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до наказу МТСБУ №3.1/668 від 31.08.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 16\~054,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1481461 від 01.09.2020 року\~(а.с.34). МТСБУ згідно акту виконаних робіт та платіжного доручення №1479366 від 11.06.2020 оплатив послуги аваркома (експерта) з визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 1227,20 грн. (а.с. 32-33). Відповідно до ч.1 ст.\~1166\~Цивільного кодексу\~України (далі -ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). Згідно з частинами 1,2 ст.\~1187\~ЦК\~України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою(п. 1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст.\~41\~Закону\~України\~«Про обов`язкове\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1 ст.\~1191\~ЦК\~України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п 38.2.1 п. 38.2 ст.\~38\~Закону\~України\~«Про обов`язкове\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Відповідно до\~ ст.\~12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеною вину [PERSON] у настанні ДТП та завданні шкоди автомобілю Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується, зокрема, обставинами, викладеними у постанові Київського районного суду м.Харкова від 31 січня 2020 року у справі № 953/330/20, які\~відповідно до\~ ч.6\~ ст. 82 ЦПК України, є обов`язковими для суду в межах розгляду даної справи. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). З огляду на зазначене, те, що сплата МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування, а також вартість послуг аварійного комісара підтверджені матеріалами справи, суд приходить до висновку про\~обґрунтованість позовних щодо стягнення з відповідача на користь позивача, в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 16054,35 грн. та 1227,20 грн. за послуги аваркома (експерта). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1ст.\~6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України \~з відповідача\~ підлягає стягненню\~на користь\~позивача\~судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved