Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулася позивач [PERSON] з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем по справі з 02.03.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На момент звернення до суду з цим позовом, нею також подано позов про розірвання вищевказаного шлюбу. Від цього шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Останнім часом відповідач припинив піклуватися про їх сім`ю та дітей, відмовився надавати матеріальну допомогу на їх утримання, переклавши ці обов`язки на неї. Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби малолітніх осіб вимагають значних матеріальних витрат, їй важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Вважає, що відповідач, як батько теж мусить брати повноцінну участь у вихованні та утриманні їх спільних дітей до досягнення ними повноліття, як це визначено у ст. 180 СК України. Оскільки відповідач добровільно надавати таку матеріальну допомогу відмовляється, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Вважає за можливе просити суд стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та доходів, на якій відповідно до закону звертається стягнення, щомісячно, оскільки на її думку він має матеріальну можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Просить суд ухвалити рішення, яким з дня пред`явлення позову щомісячно стягувати з [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , на її користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, на які відповідно до закону може бути звернуто стягнення, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Покласти на відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено про те, що позивач позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Любомирівської селищної ради Снігурівського району Миколаївської області. Згідно довідки виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області, с. Собківка, 28.07.2022 року за № 16-05/197, внутрішньо переміщена особа [PERSON] , [INFO] , разом із малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. Відповідач [PERSON] проживає за іншою адресою, а саме в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 12.10.2022 року № 7120-7001563327, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також судом враховується, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Судом встановлено, що спільні діти сторін по справі проживають разом з позивачем, яка фактично несе витрати на утримання дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , для забезпечення належного розвитку та умов їх проживання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи вимоги щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність встановлення розміру стягуваних аліментів - 1/3 частка усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, судовий збір в сумі 1073 гривень 60 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved