Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог вони посилаються на те, що [PERSON] на підставі договору дарування від 15.12.2004 року за реєстровим №7285 набула право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі договору №487 від 14.04.2004 року за власні кошти позивачі обладнали квартиру [ADDRESS] приладом обліку теплової енергії типу ULTRAHEAT 2WR (заводський номер 64086502), монтаж приладу обліку проведено балансоутримувачем будинку ТОВ «Житлобуд 1». Актом від 14.10.2007 року вузол квартирного обліку введений в експлуатацію та згідно з актом від 14.10.2007 року - прийнятий на комерційний облік. 15 жовтня 2007 року між [PERSON] та «Житлобуд-1» був укладений договір №0001 на постачання теплової енергії. З цього часу розрахунки за спожиту теплову енергію в квартирі проводились на підставі показників квартирного лічильника теплової енергії. Через кожні чотири роки позивачі зобов`язані проводити повірку технічного стану лічильника. 05.09.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Київенерго» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. З 01.05.2018 ПАТ «Київенерго» припинило свою діяльність, а КП «Київтеплоенерго» набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення у будинку, і на думку позивача вищевказаний договір продовжує діяти за мовчазною згодою сторін, що підтверджується нарахуваннями КП «Київтеплоенерго» за спожите тепло згідно наведених позивачем в особистому кабінеті обсягів. Чергова повірка приладу відбулась 22.07.2019 року Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів та було видано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-3К/1775 про відповідність лічильника вимогам ДСТУ 3339-96 по класу 4, яке чинне до 22 липня 2023 року. Після повірки лічильника 22.11.2019 року відповідачем знято його контрольні показники, але на абонентський облік квартирний вузол обліку теплової енергії не взятий відповідачем та не опломбований до цього часу. Позивачі вказують, що станом на 30 жовтня лічильник не відображається в особистому кабінеті, тому вони позбавлені можливості вносити його показники. Неодноразові звернення до відповідача результатів не дали, у наданих відповідях відповідач посилається на невідповідність встановлення вузлів розподільного обліку вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим їх знято з обліку. На підставі викладеного позивачі просять визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо зняття з обліку, встановленого згідно проекту, лічильника тепла та проведення нарахування за комунальну послугу з централізованого опалення (теплопостачання) в опалювальні сезони 2019-2022 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 64086502), що обліковує теплову енергію по квартирі [ADDRESS] , зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснювати нарахування оплати за опалення (теплопостачання) в квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] , з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений в квартирі; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань [PERSON] за теплопостачання з жовтня 2019 року, враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла, заводський номер 64086502, у кухні квартири [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2022 рокуза вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. У відзиві на позов представник відповідача Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» адвокат Лелюх В.М. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829, та відповідно до п. 6 встановлено 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення окремих вузлів обліку теплової енергії. Зазначила, що у будинку, де знаходиться квартира позивача, встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії, а тому нарахування позивачеві оплати за надані послуги здійснюється за показаннями цього засобу обліку пропорційно опалювальній площі квартири. Зауважила, що договір постачання теплової енергії між сторонами не укладався, рахунки не виставлялись. Представник відповідача також звернула увагу суду на те, що у квартирі позивача подача теплоносія здійснюється за вертикальною системою, у зв`язку з чим у ній можливим є влаштування приладів-розподілювачів, а не встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Зазначила, що прилад-розподілювач та вузол розподільного обліку теплової енергії не можна ототожнювати. Прилад-розподілювач встановлюється на кожен прилад опалення у квартирі та визначає частку його споживання, а вузол розподільного обліку визначає обсяг спожитих Гкал окремою квартирою. Вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки це призводить до втручання в систему опалення і як наслідок, веде до порушення як гідравлічного режиму системи опалення так і теплового балансу будинку в цілому. Зазначене свідчить про можливе порушення прав та інтересів інших співвласників багатоквартирного будинку через встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії у квартирі позивачів, оскільки призведе до теплового порушення балансу будинку та некоректного облік спожитої теплової енергії мешканців квартир цього будинку без вузлів розподільного обліку теплової енергії. Враховуючи вищезазначене Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не беруться до розрахунків показання вузлів розподільного обліку теплової енергії вказаного будинку з метою дотримання прав всіх споживачів. Відповідно розрахунки здійснюються з урахуванням показань будинкового засобу обліку пропорційно опалювальній площі квартири. У відповіді на відзив позивачі просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові, крім того зазначили, що вузол обліку теплової енергії встановлений в квартирі позивачів в 2004 році, на момент затвердження робочого проекту та прийняття його на облік ПАТ «Київенерго» діяли інші нормативно-правові акти. Тому відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, застосування Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 829 (далі - Порядок № 829), Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до робочого проекту на обладнання квартирним вузлом обліку теплової енергії, розробленої в 2004 році не можливе. Адже вузол обліку в квартирі позивачів був встановлений у відповідності до чинного законодавства на момент його встановлення. У запереченнях представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві, додавши, що Акт введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії 14.10.2007 не відповідає вимогам п. 7.2.31 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №71 (в редакції, що діяла на момент складення Акту), зокрема не містить підписів представників енергопостачальної організації та територіального органу, центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 15.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком В.Д. (а.с.13). На замовлення позивача [PERSON] у 2004 році ПП «АКВА Україна» розроблено «Проект» встановлення вузла обліку теплової енергії в квартирі [ADDRESS] . (а.с.18-31). Зазначений проект погоджений ТОВ «Житлобуд-1», що підтверджується актом прийняття приладу комерційного обліку споживача від 14.10.2007 року підписаним представником постачальника - головним інженером ТОВ «Житлобуд-1» Горбунковим О.М. та відміткою круглої печатки ТОВ «Житлобуд-1», та вищевказаний вузол обліку теплової енергії на опалення взятий на облік ТОВ «Житлобуд-1», та опломбований (а.с.33). 15.10.2007 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Житлобуд-1» було укладено договір №0001 на постачання теплової енергії. 05.09.2016 року позивачка [PERSON] уклала з ПАТ «Київенерго» договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню № 024015801720100 (а.с.37-38). Опалювальна площа квартири позивачки - 122,9 кв.м. 22.11.2019 року, встановлений в квартирі позивачки теплолічильник, пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що він відповідає вимогам ДСТУ 3339-96 по класу 4. Вказане свідоцтво чинне до 22.07.2023 року(а.с.34). Відповідно до акту обстеження щодо технічної можливості встановлення розподільного обліку теплової енергії в квартирі за адресою: [ADDRESS] від 15.10.2019 року, складеного ПП «Аква Україна» визначено, можливим встановлення вузла розподільчого обліку згідно вимог постанови №289 від 10.10.2018 (а.с. 36). Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року виконавцем послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] стало КП «Київтеплоенерго». З письмових заяв по суті справи та наданих доказів судом встановлено, що до жовтня 2019 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] здійснювалось з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений у даній квартирі. Проте, станом на 30 жовтня 2019 року теплолічильник не відображається в особистому кабінеті позивача на сайті КП «ГІОЦ», а нарахування оплати за послуги з централізованого опалення здійснюється КП «Київтеплоенерго» з урахуванням показань внутрішньобудинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири позивачки. Згідно пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Згідно вимог абз.5 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до статті 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. З огляд на те, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018 року, то положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами. Також, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку №829. Так, згідно п. 12 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії). Таким чином, у КП «Київтеплоенерго» були відсутні правові підстави для зняття з обліку індивідуального лічильника позивачів [PERSON] , [PERSON] встановленого в належній [PERSON] на праві власності квартирі [ADDRESS] ПП "АКВА Україна" згідно проекту, який був погоджений, а вузол квартирного обліку теплової енергії введений в експлуатацію та опломбований 14.10.2007 року, взятий на облік 15.10.2007 року ТОВ «Житлобуд-1», а 05.09.2016 року ПАТ "Київенерго". Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №756/2361/20-ц З урахуванням зазначеного, суд вважає, що КП «Київтеплоенерго» було порушено вимоги абз. 2 пункту 10 Правил № 630 відповідно до якого, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту 15 цих Правил, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. 22.07.2019 року встановлений в квартирі позивачів теплолічильник пройшов чергову повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що він відповідає вимогам ДСТУ 3339-96 по класу 4. Вказане свідоцтво чинне до 22.07.2023. Аналізуючи зазначене, суд вважає, що дії відповідача щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника в належній на праві власності [PERSON] квартирі [ADDRESS] та проведення нарахування їй оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальний сезон 2019-2022 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 64086502), є неправомірними. З огляду на неправомірність дій відповідача щодо зняття з обліку встановленого в квартирі позивачки приладу обліку теплової енергії та нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони 2019-2022 років без урахування щомісячних показників лічильника, суд приходить до висновку щодо зобов`язання Комунального підприємства «Київтеплоенерго» здійснювати нарахування оплати за опалення в квартирі [ADDRESS] в опалювальні сезони 2019-2022 років з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений в квартирі. З огляду на зазначене, обґрунтованими є позовні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахувань за теплопостачання з 03 жовтня 2019 року по момент ухвалення рішення у цій справі, враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла (заводський номер 64086502) у кухні квартири [ADDRESS] . Вимоги позивачів про зобов`язання Комунального підприємства «Київтеплоенерго» здійснювати нарахування вартості послуг з теплопостачання після ухвалення цього рішення, на думку суду, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Вимога про зобов`язання Комунального підприємства «Київтеплоенерго» здійснювати нарахування оплати за опалення (теплопостачання) в квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений в квартирі, у подальшому, тобто після вирішення цієї справи судом, не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, яке в даний час таким не є, оскільки нарахування за майбутні періоди ще не здійснені. Згідно з частиною третьою статі 22 Закону України " Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої хвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивачі звільнені від сплати судового збору при подачі позову за результатами розгляду судом (задоволено три немайнові вимоги), судовий збір за розгляд справи відповідно до розміру задоволених позовних вимог (992,40 х 2=1 984,80 грн.) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial