Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . З чоловіком вона побралася 12.08.2011 року, проте жили однією сім`єю як чоловік та жінка у фактичних шлюбних відносинах ще з 2004 року, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Від сумісного проживання заявниці з [PERSON] у них народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження дітей заявниці проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження дітей заявниці відомості про батька вказані за її вказівкою, а факт батьківства [PERSON] відносно дітей необхідний для оформлення їхніх спадкових прав. Тому, заявниця звернулася з зазначеною позовною заявою до суду, оскільки рішення у цій справі може вплинути на порядок спадкування. Позивачка та її представниця у судове засідання не прибули, однак представником, адвокатом Шевченко Д.С., надано заяву про розгляд справи без її та її довірительки участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка у судове засідання не прибула, надавши заяву про визнання позову та про розгляд справи без її участі. Представники третіх осіб також до суду не прибули та надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні до них правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, встановлення факту батьківства, тощо. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Виходячи зі змісту поданої заяви, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для оформлення спадкових прав її дітей на відповідні частки житлової квартири після смерті їхнього батька, при цьому, відповідачка у справі є спадкоємицею першої черги спадкування після смерті її сина. Таким чином позивачкою правильно визначено, в даному випадку встановлення факту батьківства підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Судом встановлено,\~що позивачка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~перебували у\~фактичних шлюбних\~відносинах з\~2004\~року, мали спільний\~бюджет,\~вели спільне\~господарство та\~мали одну\~адресу,\~що підтверджується\~копією паспорта\~позивачки (а.с.9-10)\~та інформації\~від відділу\~ДРВ виконкому\~Первомайської міської\~ради Харківської\~області (а.с.18),\~а також\~з фототаблиці\~із світлинами\~вказаних осіб\~із близькими\~та рідними\~на різноманітних\~заходах та\~святах (а.с.36-42,49)..\~Під час\~фактичних шлюбних\~відносин позивачка\~ [PERSON] \~народила двох\~дітей:\~сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] . Матір`ю у актових записах про народження дітей зазначена саме вона [PERSON] , а відомості про батька дітей внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто прізвище зазначено материнське « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] » за її вказівкою. 12.08.2011 року [PERSON] та [PERSON] офіційно одружилися і дружина замість прізвища « [PERSON] » взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », що вбачається з свідоцтва про шлюб (а.с.11). Тоді ж, після зміни прізвища, позивачка звернулася до органу ДРАЦС за зміною прізвища дітей і отримала повторні свідоцтва про народження дітей (а.с.12-13), де батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер (а.с.24). Таким, чином з`ясовано, що, хоча прізвище дітей та по батькові збігаються з прізвищем та іменем померлого, вказаних дітей він на себе не записав, звернувшись до органу ДРАЦС із заявою про визнання батьківства, і актові записи про народження дітей відповідно до відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян залишаються такими, що відомості про батька дітей внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Тому, державний нотаріус відмовив позивачці у прийнятті від неї в інтересах її неповнолітніх дітей заяв про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с.34-35). Встановлення факту батьківства має для позивачки юридичне значення, оскільки це необхідне їй для оформлення спадкових прав дітей. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до\~ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає достатнім наявність факту визнання позову відповідачкою у справі [PERSON] , що є матір`ю померлого [PERSON] та бабусею дітей сина [PERSON] та [PERSON] , та зображень дітей разом з померлим [PERSON] , іншими рідними та близькими на святах та у домашній теплій обстановці на світлинах. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо її дітей [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved