Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

18.06.2019 Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили: - стягнути з [PERSON] на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надміру виплачені кошти у вигляді адресної грошової допомоги у розмірі 8110,86 грн. за наступними реквізитами: р/р [NUMBER] , банку ГУДКСУ в Черкаській обл., код 37853109, МФО 820172; - стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921,00 грн. на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради за наступними реквізитами: р/р 35414067079620, банку УДКСУ в Черкаській обл., код 37853109, МФО 854018. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради разом з неповнолітньою дитиною [PERSON] та чоловіком [PERSON] з 08.08.2016 по 31.03.2017 як внутрішньо переміщені особи відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Посилається на те, що з 14.01.2019 по даний час відповідач перебуває як внутрішньо переміщена особа на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Зазначає, що згідно із заявою від 19.08.2016 відповідачу призначена в департаменті адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказали, що відповідачем не було повідомлено департамент про зміну фактичного місця проживання дитини, [PERSON] (з 07.09.2016 переїхала на проживання та навчання до м. Донецьк), що встановлено на підставі листа Черкаського гуманітарно-правового ліцею Черкаської міської ради Черкаської області від 10.04.2017 № 59 . Крім того, відповідно до інформації з Державної прикордонної служби, департаментом було виявлено факт не повідомлення відповідачем про тривалу відсутність (понад 60 днів) своєї сім`ї за місцем фактичного проживання з 07.11.2016. Таким чином, на думку позивача, неповідомлення [PERSON] про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, призвело до зайвого нарахування та виплати щомісячної адресної грошової допомоги за рахунок коштів державного бюджету за період з 01.10.2016 по 18.02.2017 на загальну суму 8110,86 грн., що підлягає стягненню у судовому порядку. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 18.06.2019 та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 02.09.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 20.09.2019 та 21.10.2019 до суду подані заяви відповідача, в яких вона зазначає, що є інвалідом 2 група довічно, проживає з неповнолітньою донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Її сукупний дохід становить 6000 грн. на місяць, донька перебуває на її утриманні, чоловік [PERSON] участі у вихованні не приймає та проживає окремо. У зв`язку з важким матеріальним становищем та постійними проблемами зі здоров`ям просить суд дозволити оплачувати борг по 500 гривень на місяць до повного погашення. Також просить не стягувати з неї судовий збір на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Пунктами 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505, визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї. Позивач, звертаючись до суду з позовом до відповідачки, зазначає, що остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради разом з неповнолітньою дитиною [PERSON] та чоловіком [PERSON] з 08.08.2016 по 31.03.2017 як внутрішньо переміщені особи відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Посилається на те, що з 14.01.2019 по даний час відповідач перебуває як внутрішньо переміщена особа на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Зазначає, що згідно із заявою від 19.08.2016 відповідачу призначена в департаменті адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Посилається на те, що відповідачем не було повідомлено департамент про зміну фактичного місця проживання дитини, [PERSON] (з 07.09.2016 переїхала на проживання та навчання до м. Донецьк), що встановлено на підставі листа Черкаського гуманітарно-правового ліцею Черкаської міської ради Черкаської області від 10.04.2017 № 59 . Крім того, відповідно до інформації з Державної прикордонної служби, департаментом було виявлено факт не повідомлення відповідачем про тривалу відсутність (понад 60 днів) своєї сім`ї за місцем фактичного проживання з 07.11.2016. Таким чином, на думку позивача, неповідомлення [PERSON] про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, призвело до зайвого нарахування та виплати щомісячної адресної грошової допомоги за рахунок коштів державного бюджету за період з 01.10.2016 по 18.02.2017 на загальну суму 8110,86 грн., що підлягає стягненню у судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що 08.08.2016 до Управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради звернулась [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , із заявою про взяття її на облік як особи, що переміщена з тимчасово окупованої території України. Фактичне місце проживання [PERSON] було вказано: [ADDRESS] та заявою від 08.08.2016 дала згоду на виплату щомісячної адресної допомоги. Також встановлено, що 18.08.2016 відповідачка звернулася з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, що переміщуються з тимчасово окупованої території України та просила призначити допомогу з 19.08.2016. На підставі вказаної заяви [PERSON] від 08.08.2016 рішеннями Управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 20.09.2016 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, [PERSON] була призначена та виплачувалась щомісячна адресна грошова допомога з дати звернення, тобто з 19.08.2016 по 18.02.2017 у сумі 1768 грн, а з 01.09.2016 по 18.02.2017 в сумі 2400 грн . Рішенням Управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 17.02.2017 особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я гр. [PERSON] , був закритий у зв`язку з відмовою в призначенні грошової допомоги, на підставі заяви від 17.02.2017 . У подальшому, в результаті проведеної позивачем перевірки, відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28.03.2017 року № 1499/28-5/10, 1500/28-5/10, 1501/28-5/10 Департаментом встановлено факт тривалої відсутності гр. [PERSON] з 07.11.2016 по16.02.2017 (понад 60 днів) за місцем її фактичного проживання ( [ADDRESS] ) Крім того, як вбачається з листа Черкаського гуманітарно-правового ліцею Черкаської міської ради Черкаської області від 10.04.2017 № 59 [PERSON] з 07.09.2016 переїхала на проживання та навчання до м. Донецьк згідно заяв батьків, період навчання останньої з 28 серпня 2015 по 7 вересня 2016, Згідно акту № 2191 від 28.03.2017 обстеження матеріально - побутових умов сім`ї вбачається, що [PERSON] виїхала з приміщення за адресою [ADDRESS] у листопаді 2016 року. Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради ( витяг з протоколу № 17/116 від 31.03.2017 засідання комісії виконавчого комітету) відповідачці [PERSON] , що зареєстрована: [ADDRESS] , було скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № ВПО 7101002867, з підстав, визначених ст. 12( пункт 3)Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Вказаним рішенням скасовано також дію довідки №ВПО 7101002869 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та дію довідки №ВПО 7101002868 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] .. Відповідно до довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 9 квітня 2019 року, відповідачці [PERSON] було виставлено переплату за період з 01.10.2016 по лютий 2016 року в загальній сумі 8110 грн. 86 коп. Також в судовому засіданні встановлено, що Департамент соціальної політики Черкаської міської ради неодноразово звертався до відповідачки [PERSON] з повідомленням про переплату щомісячної адресної допомоги за період з 01.10.2016 по лютий 2017 року в загальній сумі 8110 грн. 86 коп. та вимогою про повернення коштів, які залишилися без реагування. Відповідно до абзацу восьмого часини першої статті 12 Закону, у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 9 Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну фактичного місця проживання або про повернення до покинутого місця проживання протягом 10 днів. Згідно із пунктом 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі, зокрема, виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] була відсутньою за місцем свого фактичного проживання понад 60 днів, вона безпідставно отримувала в період з 1 жовтня 2016 року по лютий 2017 року щомісячну адресну грошову допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території, загальна сума якої становить 8110 грн. 86 коп., і вказані виплати нею не повернуті на вимогу позивача до теперішнього часу, суд приходить до висновку про задоволення позову Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення виплачених коштів щомісячної адресної допомоги в загальній сумі 8110 грн. 86 коп.. Разом з тим, на підставі ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн., що стверджується платіжним дорученням № 141 від 05.06.2019. Таким чином, оскільки позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходь до висновку про необґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved