Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, який не в змозі об`єктивно оцінювати свої вчинки та захистити себе, потребує опіки. [PERSON] доводиться троюрідним дядьком позивачу, проте документи, що підтверджують родинні відносини, не збереглися. До Щербанівського сільського голови 20.01.2022 звернулася [PERSON] із заявою про призначення її опікуном над [PERSON] , а також позивач, проте його заява не була розглянута. Інших родичів, окрім позивача, які б спілкувалися зі [PERSON] та надавали йому допомогу, останній не має. Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачу для встановлення опіки над [PERSON] та реалізації останнім своїх майнових та немайнових прав, у тому числі для вирішення питань, пов`язаних із спадкуванням після смерті матері [PERSON] . Просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є його троюрідним дядьком. У відзиві на позов представник виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області заперечував проти позову з тих підстав, що пред`явлений до неналежних відповідачів. Опікунська рада не має статусу юридичної особи, є дорадчим органом, який надає висновки та рекомендації, відповідно до яких орган опіки та піклування виконавчий комітет Щербанівської сільської ради приймає рішення, відповідно, не може бути стороною у даній справі. Також вважає, що виконавчий комітет не є належним відповідачем, оскільки ніяким чином не порушував прав позивача. Окрім того, позовні вимоги не доведені належними доказами. У задоволенні позову просив відмовити. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача - виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області - у судове засідання не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він є інвалідом ІІ групи; після смерті матері про нього піклується [PERSON] , який доводиться йому троюрідним братом. Заслухавши пояснення позивача, третю особу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України \~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач пред`явив позов до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та Опікунської ради при виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради. Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області зареєстрований за кодом 41856395. Тоді як відомості про Опікунську раду при виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в ЄДРПОУ відсутні. Зазначений позивачем код ЄДРПОУ 24565876 належить Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області. Відповідно до п. 1.3 «Правил опіки і піклування», затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерством освіти України, Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством праці та соціальної політики України 26.05.99 №34/166/131/88 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі Правила опіки і піклування), органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Пунктом 1.4 визначено, що безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Пунктом 1.5 Правил опіки і піклування передбачено, що органи опіки та піклування здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства. Згідно з п. 1.6 Правил опіки і піклування, для допомоги в роботі при органах опіки та піклування створюються опікунські ради, що мають дорадчі функції і до складу яких входять депутати, представники місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування і громадськості. Отже, опікунська рада не має статусу юридичної особи, а є дорадчим органом, яких входить до структури виконавчого органу, завданням якого є попередній розгляд питань, що входять до компетенції органу опіки та піклування, та надання висновків та рекомендацій, на підставі яких орган опіки та піклування (виконавчий комітет сільської ради), приймає відповідні рішення. Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем може бути як фізична, так і юридична особа, а також держава. Отже, Опікунська рада при виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради не є юридичною особою, тобто не має цивільної процесуальної дієздатності та не може бути стороною у справі. У частині вимог до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як вбачається із положень Цивільного процесуального законодавства, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. З аналізу ст. 51 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження\~ № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Позивачем не заявлені будь-які вимоги до відповідача, які б свідчили про наявність між ними спору про право, як не наведено обставин, які б свідчили про його порушення прав саме внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed