Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2022 року о 16 год. 30 хв. в м. Дніпрі по вул. Набережна Заводська в районі електроопори № 331 водій [PERSON] (далі - Відповідач), керуючи автомобілем марки «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] , скоїла зіткнення з автомобілем «Renault Megan», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (далі - Позивач). Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода. На момент ДТП автомобіль марки «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З метою визначення завданого внаслідок ДТП матеріального збитку позивач звернувся до ФОП [PERSON] , який провів огляд та склав Звіт № 07/11/22 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] , згідно із яким вартість матеріального збитку нанесеного власнику вищевказаного автомобіля становить 37 553 грн. 28 коп. Позивач також зазначає, що ним було сплачено ще й за послуги авто-товарознавчого дослідження у розмірі 4 380 грн. 00 коп. та відповідача було запрошено до участі у авто-товарознавчій експертизі, шляхом надіслання повідомлення на мобільний телефон: [NUMBER] , але відповідач дане повідомлення проігнорувала. Крім того, позивач зазначає, що він вимушено переміщена особа, через що йому часто доводиться переїжджати з одного місця в інше, а у зв`язку з ДТП він позбавлений можливості робите це на своєму власному транспорті. Отже, враховуючи глибину емоційних переживань у зв`язку з ДТП і ушкодженням майна, вагу заподіяної душевної травми, з врахуванням того, що в результаті ДТП суттєво був пошкоджений автомобіль «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] , розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 10 000 грн. 00 коп. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь його, [PERSON] , матеріальну шкоду у розмірі 37 553 грн. 28 коп., грошові кошти за послуги авто-товарознавчого дослідження у розмірі 4 380 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.12.2023 року у задоволені заяви позивача [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди вирішено відмовити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило. Суд зазначає з цього приводу, що однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В даному випадку, систематичне, на протязі декількох місяців, не прибуття такої сторони у жодне судове засідання, мають всі ознаки дій, які спрямовані на затягування розгляду справи по суті. Оскільки стороні відповідача надавалась реальна можливість висловити у повному обсязі свої заперечення щодо пред`явленого до неї позову, та здійснити повну подачу всіх доказів на їх обґрунтування, і наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання вкотре не з`явилася, суд, з метою уникнення надмірно тривалого судового розгляду судової справи, вважає за можливе завершити судовий розгляд шляхом ухвалення рішення за відсутності такого учасника справи. Також, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак така сторона у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, суд за згодою позивача, здійснює заочний розгляд справи, що повністю відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 24.09.2022 року о 16 год. 30 хв. в м. Дніпрі по вул.. Набережна Заводська в районі електроопори № 331 водій [PERSON] (далі - Відповідач), керуючи автомобілем марки «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] , при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно не виявила та негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим скоїла зіткнення з автомобілем «Renault Megan», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні ушкодження, чим завдана матеріальна шкода. Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП автомобіль марки «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно Звіту № 07/11/22 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] , по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 04.11.2022 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику вищевказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок вказаної ДТП, становить 37 553 грн. 28 коп. Судом також встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2022 року [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 25.11.2022 року у передбаченому процесуальним законом порядку. Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідачем не відшкодована матеріальна шкода, і доказів зворотного суду не представлено, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди суд вказує на наступне. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом із цим, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В даному випадку, обґрунтовуючи розмір спричиненою матеріальної шкоди позивач посилається на Звіт № 07/11/22 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] від 04.11.2022 року, який було підготовлено на замовлення позивача та подано ним до суду. Вказаний висновок по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 04.11.2022 року, встановлює вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП такою, що дорівнює 37 553 грн. 28 коп. Суд вказує з цього приводу, що відповідно до статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У свою чергу згідно з частиною 5 ст. 106 ГПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також в п. 4.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, також зазначено, що у вступній частині висновку експерта, зокрема зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України. В даному випадку, наданий стороною позивача Звіт № 07/11/22 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] від 04.11.2022 року, зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки не містить застережень щодо того, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься у постанові Великої палати Верховного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18. Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд не може розцінити як допустимий доказ по даній справі вказаний експертний висновок дослідження експерта - авто товарознавця ФОП [PERSON] . Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, висновків експертів. Відповідно до ст.143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, висновок експерта є одним з різновидів доказів. Згідно із ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом, у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи процесуальних прав чи виконанні обов`язків щодо доказів. В даному випадку позивач, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, подав заяву про розгляду справи за його відсутності, вважаючи достатніми у справі докази (у тому числі вказаний експертний висновок) для вирішення спору по суті. Будь-яких заяв про призначення саме судової експертизи від такого учасника справи до суду не надходило, у зв`язку із чим суд був позбавлений можливості призначити по справі відповідну судову експертизу з метою визначення у передбаченому законом порядку розміру завданої внаслідок вказаної ДТП шкоди. За таких обставин, та вказаних вимог процесуального закону, суд вважає, що оскільки стороною позивача у передбачений законом спосіб не було доведено суду розмір матеріальної шкоди, що була завдана внаслідок вказаної ДТП, тому суд вимушений відмовити в задоволені позову в частині стягнення матеріальної шкоди через недоведеність розміру таких вимог. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає на наступне. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Таким чином, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приходить до висновку, що оскільки позивачу, як потерпілому, завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна - автомобіля «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] , порушенням звичного способу життя через втрату автомобіля як засобу пересування, в придбання якого вкладено значні грошові кошти, що призвело до вимушених негативних змін у його життєвих стосунках, то така шкода має бути відшкодована грошима. Однак, враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації в грошовому еквіваленті відповідає сумі у розмірі 5 000 грн. 00 коп., у зв`язку із чим позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, відзив на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 95 грн. 55 коп. (5 000 грн. 00 коп. х 992 грн. 40 коп. : 51 933 грн. 28 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial