Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У липні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначило, що 22.11.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 22 067,65 дол. США строком користування до 21.11.2012. Банк зазначив, що виконав зобов`язання в повному обсязі та надав кошти в користування позичальнику, проте останній свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого станом на 16.05.2022 утворилась заборгованість в розмірі 20 468,30 дол. США яка складається з: заборгованості за кредитом - 6 595,50 дол. США, 812,33 дол. США - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 435,12 дол. США - заборгованості по комісії за користування кредитом, 12 625,35 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки між банком та [PERSON] . На виконання пункту 5 договору поруки позивач направив відповідачам повідомлення про невиконання зобов`язань за кредитним договором з вимогою про необхідність виконання простроченого зобов`язання, а у разі невиконання простроченого зобов`язання, з вимогою про дострокове повернення усієї суми кредиту у повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції з правом звернення стягнення на предмет застави. Проте такі вимоги були залишені без задоволення. З урахуванням викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 05.08.2022 цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, направлено для розгляду за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 11.10.2022 матеріали справи було отримано Деснянським районним судом м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2022 головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.10.2022 прийнято до свого провадження справу, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження по справі з викликом сторін, з наданням відповідачам права протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову. 12.12.2022 від відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні проти задоволення позову заперечували, вказуючи про не відповідність його вимоги кредитному договору та договору поруки, нормам ЦК України, а також Закону України «Про захист прав споживачів» щодо тривалості позовної давності, обмеженість строків стягнення штрафних санкцій, вимагаючи стягнення заборгованості з 2011 року по даний час. Просять відмовити в задоволенні позову через сплив позовної давності, а також через необґрунтованість позовних вимог. 02.01.2023 від представника АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній, заперечуючи проти доводів відповідача зазначив про те, що присутні правові підстави для стягнення заборгованості з відповідачів у повному обсязі. Просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. В судове засідання відповідачі не з`явилися, [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує, просить відмовити у позові через сплив позовної давності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 22.11.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого кредитор надав позичальнику кошти в сумі 22 067,66 дол. США строком до 21.11.2012 для придбання автомобіля. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника 22.11.2007 кредитором було укладено договір поруки із [PERSON] (№ К3М0АЕ00000001/1). За умовами якого, поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № К3М0АЕ00000001 від 22.11.2007. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). З матеріалів справи вбачається, що останній платіжза кредитним договором вчинено позичальником у лютому 2011 року, строк кредитування погоджено сторонами до 21.11.2012, з цим позовом банк звернувся до суду в липні 2022 року. Відповідачі подали заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. За таких обставин, судом встановлено, що будь-яких активних дій з визнання заборгованості після лютого 2011 року відповідач не вчиняв, тому відповідно до статті 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, нарахованими в межах строку кредитування, за спливом позовної давності, що передбачено статтею 266 ЦК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed