Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 07.03.2017 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко О.В. за № 301, визнання за позивачем права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та скасування заборони відчуження, що накладена на квартиру відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34182337. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.03.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко О.В., про що в реєстрі зроблено запис за № 301. В той же день, в зв`язку з посвідченням договору, нотаріусом накладено заборону на відчуження кв. [ADDRESS] , яка переходила у власність громадянина Російської Федерації [PERSON] . Відповідач зобов`язався довічно утримувати [PERSON] , надавати щомісячне матеріальне забезпечення в сумі 3000 гривень, що підлягала індексації, компенсувати, шляхом надання додаткових коштів, комунальні послуги та інші платежі, пов`язані із проживанням відчужувача у квартирі, яка є предметом договору, послуги кваліфікованих медичних працівників. В подальшому, 01.09.2017 р. було укладено договір про внесення змін до договору довічного утримання, відповідно до якого сторони визначили, що обов`язки набувача припиняють в зв`язку зі смертю відчужувача. [PERSON] посилалась на те, що жодних щомісячних платежів вона не отримувала, в зв`язку з чим в грудні 2018 р. запропонувала розірвати договір довічного утримання. В подальшому, вона довідалась, що відповідач тяжко хворий, в 2020 році зв`язок з відповідачем був втрачений. В жовтні 2020 року дружина [PERSON] повідомила про його смерть влітку 2020 р. Оскільки [PERSON] за життя не виконував умови договору довічного утримання, не надавав допомогу, не сплачував комунальні платежі, не оплачував лікування, а також такий договір не виконували і спадкоємці, такий договір [PERSON] просить розірвати, визнати за собою право власності на квартиру [ADDRESS] та скасувати заборони відчуження. 02.07.2021 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 21.04.2022 р. підготовче провадження у даній справі закрито. 28.11.2022 р. судом до участі у справі залучено правонаступника позивача - [PERSON] . На момент розгляду справи відповідач не скористалась своїм правом на подання письмового відзиву. Представник подав заяву про ухвалення рішення про задоволення позову та надав згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засіданні не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлялась судом шляхом розміщення судової повістки на сайті судом, в зв`язку з припиненням дипломатичних відносин з РФ через повномасштабне вторгнення на територію України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2017 р. між [PERSON] , як власником кв. [ADDRESS] , та громадянином російської федерації [PERSON] , був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко О.В., зареєстрований за № 301. Відповідно до п.1 Договору у власність [PERSON] передана квартира [ADDRESS] , в свою чергу останній зобов`язався забезпечити відчужувача довічним утриманням.. В силу положень п.5 Договору довічного утримання [PERSON] зобов`язався довічно утримувати та доглядати [PERSON] надавати відчужувану щомісячне матеріальне забезпечення в сумі 3000 гривень, яка підлягає індексації, компенсувати, шляхом надання додаткових коштів, комунальні послуги та інші платежі, пов`язані із проживанням відчужувача у квартирі, послуги кваліфікованих медичних працівників. Отримання зазначених коштів повинно бути підтверджено розписками. Крім того, набувач зобов`язався поховати відчужувача в разі його смерті і доглядати за сімейним меморіалом. Пунктом 9 Договору сторони передбачили можливість розірвання договору за згодою сторін шляхом укладання договору про розірвання цього договору, в разі невиконання його умов набувачем - відчужувачем в судовому порядку, та в разі відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку. В разі розірвання цього договору довічного утримання в зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за цим договором відчужував набуває право власності намарно, яке було ним передане за цим договором. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, законодавець покладає обов`язок доказування на сторони у справі і суд позбавлений можливості у даному випадку з власної ініціативи витребовувати будь-які докази. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором довічного утримання від 07.03.2017 р. Як встановлено судом, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серрії [NUMBER] , що видано Новомосковським відділом РАЦС Управління РАЦС м.Москви. Спадкоємицею [PERSON] є його дружина [PERSON] . Згідно ст.757 ЦК України, обов`язки Набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане Відчужувачем . Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Якщо у Набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого Відчужувачем, Відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється. З боку відповідача суду також не недано доказів виконання умов договору довічного утримання як спадкоємцем набувача. Крім того, як встановлено судом [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Домашенко Максимом Миколайовичем заведена спадкова справа. Відповідно до довідки від 25.11.2022 р. за № 119/02-14, що видана приватним нотаріусом Домашенко М.М., спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено за життя [PERSON] , факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, отже [PERSON] набуває права спадкодавця, у т.ч. на вирішення спору щодо розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання такого договору. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на відсутність доказів, що підтверджують належне виконання договору довічного утримання від 07.03.2017 р.,суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про розірвання договору довічного утримання та визнання за спадкоємицею [PERSON] - [PERSON] права власності на квартиру, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved