Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання в розмірі 100\~000, 00 гривень, стягнення судових витрат в тому числі витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 31.05.2009 року його було прийнято до цеху холодної прокатки №\~1 ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» оператором поста управління стану холодної прокатки 3 розряду на час навчально-виробничої практики. 23.11.2009\~року його було звільнено з даної посади у зв`язку з закінченням навчально-виробничої практики. 14.07.2010\~року його було прийнято на посаду оператора посту управління 3 розряду до цеху холодної прокатки №\~1 ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».12.10.2011 року його переведено на посаду вальцювальника стану холодної прокатки 4 розряду того ж цеху. 28.01.2014\~року він був переведений на посаду оператора поста управління стану холодної прокатки 5 розряду того ж цеху. 12.08.2015 року ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». 01.04.2016\~року його переведено на посаду стропальника 3 розряду того ж цеху. 01.09.2017\~року був переведений на посаду бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції у тому ж цеху. Таким чином, позивач пропрацював у шкідливих і важких умовах праці на підприємстві ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» більше 10 років. 29.07.2020\~року його було госпіталізовано до ТОВ «ВІТАЦЕНТР» зі скаргами на слабкість, швидку втому, помірну задишку при звичайному фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель, який посилюється вранці, почуття важкості у грудній клітці (копія виписки із медичної картки №\~2657 стаціонарного хворого додається). У анамнезі мого захворювання вказано, що я був консультований обласним профпатологом Запорізької області і направлений на обстеження для вирішення питання про можливий зв`язок змін на РГ ОГП з умовами праці. При виписці йому було встановлено такий діагноз: силікоз 1 стадії (1/1, q/r), легенева недостатність першого-другого ступеня захворювання професійне. 02.09.2020\~року у ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, відповідно до якого , умови праці бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції відносяться до 3.3 класу (особливо шкідливі) в наслідок наявності на робочих місцях позивача- оператора поста керування, оператора поста керування станом холодного прокату, стропальника, вальцювальника стана холодного прокату, бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції ЦХП-1 ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів, а саме: - кремнію діоксину при вмісті в пилу від 2 до 10% - 4,44 5,08 мг/м3 при ГДК 4,0\~мг/м3; - шум 85,1 90,3\~дБА при ГДР 80 дБА. 02.09.2020\~року наказом №\~543/л «Про звільнення працівника ЦХП-1» його було звільнено з посади бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції цеху холодної прокатки №\~1 ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у зв`язку з невідповідністю стану здоров`я, який перешкоджав продовженню даної роботи. У даному наказі зазначено, що відповідно до довідки ЛКК №\~2173 від 06.08.2020\~року йому протипоказана робота в умовах пилу, фізичного перевантаження, на висоті, з діючим механічним та електроустаткуванням, несприятливого мікроклімату; і з урахуванням рекомендацій ЛКК відповідних вакантних робочих місць для позивача на комбінаті немає. З червня 2021\~року він знаходиться на диспансерному обліку за місцем мешкання з приводу хронічного обструктивного захворювання легень. З 29.06.2021\~року по 06.07.2021\~року він проходив лікування у відділенні профпатології ТОВ «ВІТАЦЕНТР» з діагнозом: силікоз першої стадії (1/1, q/r); легенева недостатність першого другого ступеня захворювання професійне; супутній діагноз: ХОЗЛ другого-третього ступеня, група С, емфізема, пневмофіброз, загострення середнього ступеня важкості; ХЛС, стадія субкомпремії. З 15.07.2021 року по 23.07.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні у ТОВ «ВІТАЦЕНТР» із діагнозом: силікоз другої стадії (2/2, q/r); ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В, загострення середнього ступеня важкості; легенева недостатність другого ступеня захворювання професійне. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ\~«УКРНДІПРОММЕД» від 22.07.2021\~року, протокол №\~1323, про наявність хронічного професійного захворювання , підтверджено наявність в нього прогресуючого професійного хронічного захворювання: силікоз другої стадії (2/2, q/r); ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В, загострення середнього ступеня важкості; легенева недостатність другого ступеня захворювання професійне. 02.08.2021 року йому було встановлено третю групу інвалідності. Причиною інвалідності визнано професійне захворювання з втратою професійної працездатності 30% (тридцять відсотків), і він потребує амбулаторного та стаціонарного лікування профпатолога, пульмонолога, сімейного лікаря та санаторно-курортного лікування. Внаслідок отримання професійних захворювань через нехтування адміністрацією ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» своїх обов`язків по створенню безпечних умов праці , стан його здоров`я погіршується внаслідок прогресування професійного хронічного захворювання, отриманого при роботі в особливо шкідливих умовах на підприємстві Відповідача, яке призвело до стійкої втрати працездатності та інвалідності. Ставши інвалідом у 32 роки, окрім фізичних страждань, він постійно відчуває тривогу за свою сім`ю. На його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, інших доходів, окрім пенсії по інвалідності, він не маю. За вказаних обставин життя позивача докорінно змінилось, ним втрачено можливість до повноцінного життя, він позбавлений в повній мірі реалізації свого права на працю, заробляти достатні гроші для утримання родини та дітей. Внаслідок чого він постійно зазнає фізичних та моральних страждань. Через сильну задишку, яка виникає навіть при незначному фізичному навантаженні він не має можливості в повній мірі займатися побутовими роботами, прибирати, допомагати дружині. Будь-які активні види спорту для мене не доступні. Тривалий час він був основним годувальником родини, але через наявність в нього професійного захворювання і необхідність постійного лікування він втратив можливість для повноцінного працевлаштування. Через це, а також з метою проходження лікування він вимушений брати гроші в борг в рідних та знайомих, постійно обмежує себе в придбанні товарів першої необхідності, не має змоги в повному обсязі сплачувати за отримані кредити і не має можливості забезпечити своїй сім`ї літній відпочинок та оздоровлення. Просить суд стягнути із ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на його користь моральну шкоду внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, в сумі 100\~000,00 гривень та понесені витрати на в тому числі витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 07.10.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з призначенням до відкритого судового засідання та наданням відповідачу строку на подання відзиву. 03.11.2021 року представником відповідача ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, з покладанням судових витрат на позивача. 15.11.2021 р. представником позивача подано відповідь на відзив. 22.11.2021 р. представником відповідача на адресу суду надіслано заперечення на відповідь на відзив та заяву про призначення судово-медичної експертизи. 25.11.2021 р. ухвалою суду було призначено судово-медичну експертизу й провадження на час проведення експертизи було зупинене. 08.12.2022 р. на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи з висновком експерта. 16.12.2022 ухвалою судді провадження у цивільній справі було поновлено та призначено до судового розгляду в повідомленням(викликом) сторін. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представник позивача адвокат Черкашин І.І. позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Крім того вважає заперечення представника відповідача проти позовних вимог необґрунтованими, оскільки факт отримання позивачем саме професійного захворювання, підтверджується медичною документацією та висновком судово-медичної експертизи. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що позивач був обізнаний про шкідливі умови роботи на підприємстві і без примусу добровільно погодився виконувати доручену роботу. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.05.2009 року позивача [PERSON] , [INFO] , було прийнято до цеху холодної прокатки №\~1 ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» оператором поста управління стану холодної прокатки 3 розряду на час навчально-виробничої практики. 23.11.2009\~року позивача було звільнено з даної посади у зв`язку з закінченням навчально-виробничої практики. 14.07.2010\~року позивача було прийнято на посаду оператора посту управління 3 розряду до цеху холодної прокатки №\~1 ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». 12.10.2011 року позивача переведено на посаду вальцювальника стану холодної прокатки 4 розряду того ж цеху. 28.01.2014\~року позивач був переведений на посаду оператора поста управління стану холодної прокатки 5 розряду того ж цеху. 12.08.2015 року ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». 01.04.2016\~року позивача переведено на посаду стропальника 3 розряду того ж цеху. 01.09.2017\~року позивач був переведений на посаду бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції у тому ж цеху. Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Робота на всіх вищевказаних посадах надає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №\~2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України №\~36 від 16.01.2003\~року та №\~461 від 24.06.2016\~року. Таким чином, позивач пропрацював у шкідливих і важких умовах праці на підприємстві ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» більше 10 років. 29.07.2020\~року позивача було госпіталізовано до ТОВ «ВІТАЦЕНТР» зі скаргами на слабкість, швидку втому, помірну задишку при звичайному фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель, який посилюється вранці, почуття важкості у грудній клітці (копія виписки із медичної картки №\~2657 стаціонарного хворого додається). У анамнезі мого захворювання вказано, що я був консультований обласним профпатологом Запорізької області і направлений на обстеження для вирішення питання про можливий зв`язок змін на РГ ОГП з умовами праці. При виписці мені було встановлено такий діагноз: силікоз 1 стадії (1/1, q/r), легенева недостатність першого-другого ступеня захворювання професійне. Даний діагноз підтверджується також медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» (далі ДУ «УКРНДІПРОММЕД») від 04.08.2020\~року, протокол №\~1208, копія якого знаходиться в матеріалах справи , про наявність хронічного професійного захворювання . 02.09.2020\~року у ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, копія якого знаходиться в матеріалах справи. У пункті 13 Акту зазначено, що за Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014\~року №\~248, умови праці бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції відносяться до 3.3 класу (особливо шкідливі). Відповідно до пункту 18 Акту, причиною виникнення в мене хронічного професійного захворювання стала наявність на моїх робочих місцях оператора поста керування, оператора поста керування станом холодного прокату, стропальника, вальцювальника стана холодного прокату, бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції ЦХП-1 ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів, а саме: - кремнію діоксину при вмісті в пилу від 2 до 10% - 4,44 5,08 мг/м3 при ГДК 4,0\~мг/м3; - шум 85,1 90,3\~дБА при ГДР 80 дБА. Таким чином, на робочих місцях, де працював позивач, зафіксовано перевищення встановлених допустимих показників шкідливих факторів. У пункті 20 Акту зазначено, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлені. 02.09.2020\~року наказом №\~543/л «Про звільнення працівника ЦХП-1» , копія копія якого знаходиться в матеріалах справи, позивача було звільнено з посади бригадира на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції цеху холодної прокатки №\~1 ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у зв`язку з невідповідністю стану здоров`я, який перешкоджав продовженню даної роботи на підставі пункту 2 ч.\~1 ст.\~40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). У даному наказі зазначено, що відповідно до довідки ЛКК №\~2173 від 06.08.2020\~року позивачу протипоказана робота в умовах пилу, фізичного перевантаження, на висоті, з діючим механічним та електроустаткуванням, несприятливого мікроклімату; і з урахуванням рекомендацій ЛКК відповідних вакантних робочих місць для позивача на комбінаті немає. З моменту виписки з ТОВ «ВІТАЦЕНТР» 05.08.2020\~року позивач постійно приймає базисну бронхолітичну терапію: спірива-респімат, серетид-дискус, теопек (теотард). Проте протягом останнього року стан здоров`я позивача погіршився: посилилась задишка, з`явились епізоди утрудненого дихання, постійно турбує малопродуктивний кашель, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, знизилась толерантність до фізичних навантажень. З червня 2021\~року позивач знаходиться на диспансерному обліку за місцем мешкання з приводу хронічного обструктивного захворювання легень. З 29.06.2021\~року по 06.07.2021\~року позивач проходив лікування у відділенні профпатології ТОВ «ВІТАЦЕНТР» з діагнозом: силікоз першої стадії (1/1, q/r); легенева недостатність першого другого ступеня захворювання професійне; супутній діагноз: ХОЗЛ другого-третього ступеня, група С, емфізема, пневмофіброз, загострення середнього ступеня важкості; ХЛС, стадія субкомпремії , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки з медичної картки . З 15.07.2021 року по 23.07.2021 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ТОВ «ВІТАЦЕНТР» із діагнозом: силікоз другої стадії (2/2, q/r); ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В, загострення середнього ступеня важкості; легенева недостатність другого ступеня захворювання професійне, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого . Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ\~«УКРНДІПРОММЕД» від 22.07.2021\~року, протокол №\~1323, про наявність хронічного професійного захворювання (копія медичного висновку додається) підтверджено наявність в позивача прогресуючого професійного хронічного захворювання: силікоз другої стадії (2/2, q/r); ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В, загострення середнього ступеня важкості; легенева недостатність другого ступеня захворювання професійне. 02.08.2021 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності , що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 02.08.2021\~року серія 12 ААВ №\~389728, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Причиною інвалідності визнано професійне захворювання. Вказана довідка також містить висновок про умови та характер праці: мені протипоказана тяжка фізична праця, стато-динамічні навантаження. Згідно з вказаною довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 02.08.2021\~року серія АБ №\~0042216, ступінь втрати позивачем професійної працездатності становить 30% (тридцять відсотків), і він потребує амбулаторного та стаціонарного лікування профпатолога, пульмонолога, сімейного лікаря та санаторно-курортного лікування. 10.08.2021\~року позивачу видано пенсійне посвідчення серія [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи, яке підтверджує призначення йому пенсії по інвалідності 3 групи у зв`язку з професійним захворюванням. Відповідно до висновку судових експертів Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» за № 47/22, позивач [PERSON] страждає на професійне захворювання пневмоканіоз (силікоз) легень вузликової форми ІІ стадії , хронічного перебігу, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень (клінічні прояви якого з`явились у липні 2021 р.), який виник у нього задовго до захворювання на COVID-19( SARS-CoV-2) (місяці, роки) із ним не пов`язаний. Виникнення та розвиток цього захворювання знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку зі шкідливими умовами праці, в яких працював з 14.07.2010 р. по 02.09.2020 р. на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача, де під час виконання ним трудових обов`язків отримав інвалідність внаслідок професійного захворювання, у зв`язку з чим за висновком МСЕК від 02.08.2021 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково зі втратою професійної працездатності 30%, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється представником відповідача. Доводи представника відповідача про те, що за позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, мав змогу перейти на іншу роботу в інших умовах з метою збереження власного здоров`я через вихід на пенсію на пільгових умовах, суд вважає необґрунтованими. В даному випадку добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. При цьому, причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.\~Можлива обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки роботодавця щодо створення для працівників безпечні умови праці та нести відповідальність за відсутність таких умов. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до\~\~Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст.1167,\~\~1168 ЦК України. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту. Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна\~\~і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров`я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям тепер і в майбутньому. У п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004\~\~про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237- 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р. зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. У даному контексті доречно також зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення». Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов`язків на підприємстві, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу, зазнав професійного захворювання із встановленням третьої групи інвалідності із втратою професійної працездатності ступенем 30% безстроково, що на думку суду свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв`язку з порушенням життєвих зв`язків, постійним фізичним болем, наявністю потреби у лікуванні, незручністю та дискомфортом, що стали наслідком професійного захворювання, яке викликає моральні страждання, внаслідок неможливості виконувати певний фізичний труд він позбавлений в повній мірі реалізувати право на труд, і все це вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України. Відповідно\~\~ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступінь втрати її професійної працездатності, який складає 30 %, встановлення у зв`язку з професійним захворюванням 3 групи інвалідності. Виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд приходить до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди [PERSON] та достатньою сатисфакцією зазначених ним моральних страждань є 30000 гривень. Оскільки позивач по даній категорії справи звільняється від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнутий з відповідача у сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial