Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що між первісним кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 022/6724108-СК від 30 липня 2019 року, відповідно до якого відповідачка беззастережно приєдналась до умов договору. Позичальниця, отримавши грошові кошти, своєчасно не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, внаслідок чого за даним договором виникла заборгованість у розмірі 25389,83 грн. 10.09.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й грошових коштів від відповідачки. Так, згідно з Додатком № 1 до договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року Реєстру прав вимоги позивачнабув права грошової вимоги до відповідачки у розмірі 25389,83 грн., куди входить: 14524,31 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10665,52 грн. - сума заборгованості за відсотками, 200 грн. - сума заборгованості за пенею. А тому, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 022/6724108-СК від 30 липня 2019 року в сумі 25389,83 грн., а також судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Сторони в судове засідання не викликалися. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, де позовні вимоги підтримує в повному обсязі, додаткових клопотань не має та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростували висновки суду про чинність договору, відповідачкою не надано, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Дослідивши надані позивачем письмові докази в порядку спрощеного позовного провадження, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 627 та ст.3 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 022/6724108-СК від 30 липня 2019 року, відповідно до якого відповідачка приєдналась до умов договору, розміщеного на сайті https://tascombank.ua. 30 липня 2019 року відповідачкою підписано також і паспорт споживчого кредиту, в якому сторонами погоджено умови кредитування, порядок і строки погашення заборгованості, процентні ставки за кредитом, штрафи. Інформація, зазначена в паспорті споживчого кредиту, була чинною і актуальною до 29.08.2019 року. За правилами статтей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З розрахунку заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 022/6724108-СК від 30 липня 2019 року, укладеним між позичальницею [PERSON] , складеного головним бухгалтером АТ «ТАСКОМБАНК», вбачається, що заборгованість останньої станом на 13.09.2021 року за період з 30.07.2019 року по 13.09.2021 року становить 25387,80 грн., куди входить: 14524,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10663,49 грн. - заборгованість за відсотками, 200 грн. - штраф. Зазначений розрахунок заборгованості сторонами не спростовано, а тому суд бере його в основу доказів. Як встановлено судом, 10.09.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (п. 2.1 договору). В п. 12.1 Договору факторингу сторонами визначено додатки до договору, що складають його невідємну частину, в тому числі й Додаток № 1 - Форма Реєстру прав вимоги. Згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року - Реєстр прав вимоги, який передано відповідно до Акту прийому-передачі від 10.09.2021 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки у розмірі 25389,83 грн., куди входить: 14524,31 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10665,52 грн. - сума заборгованості за відсотками, 200 грн. - сума заборгованості за пенею, про що свідчить Витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року. Відповідачкою не погашено суму боргу за кредитним договором № 022/6724108-СК від 30 липня 2019 року, у зв`язку з чим фактична заборгованість становить 25389,83 грн., суму заборгованості не спростовано, доказів протилежного суду не надано. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), як визначено статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до вимог статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Нормою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В той же час, у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 зазначено, що у випадку якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, то заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь пені (штрафу) за несвоєчасне повернення боргу, то суд вважає його необґрунтованим, виходячи з наступного. Пунктом 15 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України визначено,що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами та доповненнями) з 12.03.2020 установлено на усій території України карантин, який на даний час продовжено до 31.08.2022. Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, штраф у розмірі 200 грн. за невиконання грошового зобов`язання нараховано за період з 30.07.2019 року по 13.09.2021 року, тобто у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19. Таким чином, вимоги позивача у частині стягнення з відповідачки пені /штрафу/ не підлягають до задоволення. Як встановлено судом та не спростовано відповідачкою, що в матеріалах справи відсутні будь - які об`єктивні дані, що відповідачка вживала заходи для належного виконання зобов`язання по даному правочину, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з її вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачка належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідачки є неправомірними, тому позовні вимоги Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягають задоволенню частково. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З урахуванням цього, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2461,40 грн., пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial