Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача: 13 193,22 грн. - за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відшкодування витрат виконавця та 3 746,98 грн. - 3 % річних та інфляційну складову боргу, а також зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3 % річних до моменту погашення боргу за формулою: С х 3 % х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, х - множення, : - ділення, за письмовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 14.03.2017 року №152 з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу Боржником суми заборгованості в повному обсязі. Позов мотивований тим, що позивач надавав відповідача послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 14.03.2017 року №152. Згідно умов договору, виконавець надав послуги відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Однак, за результатами аналізу нарахувань та оплат встановлено, що відповідач користувався наданими послугами, але не в повному обсязі виконував зобов`язання по їх оплаті. У відповідача виникла заборгованість, яка станом на 01 листопада 2020 року складає 13 193,22 грн. (за період з листопада 2016 року по листопад 2020 року). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував: 2 631,98 грн. - інфляційних втрат та 1 115 - 3 % річних. Також, позивач просить суд застосувати ч. 10 ст. 265 ЦПК України. 13 жовтня 2021 року представником відповідача подав відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивований наступним. 01.12.2018 року співвласники будинку відмовились від послуг позивача, та він був відсторонений від управління будинком та ОСББ «Зарічна 1-Б» стало управителем будинку. В догові визначено чітко сума оплати - 329,31 грн, а розрахунок позивача хибний. Фактична відсутність надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території позивачем є окремою підставою для відмови в позові. Укладений договір не є типовим, тариф позивачем не був затверджений в органі місцевого самоврядування. Крім того просив суд застосувати строк позовної давності. Також, представник відповідача повідомив, що в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, заперечував щодо задоволення вимог в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14 березня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 152 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до умов пунктів 2.1.- 2.3. та 3.1. договору предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом, у строк та на умовах , що передбачені цим договором. Виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (додаток 1). Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання цього договору становить 329,31 грн відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу. Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В Додатку 1 до Договору вказаний перелік послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, періодичність їх надання та вартість за 1 кв.м без ПДВ, грн., разом 5,02 грн. В Додатку 1, який підписаний позивачем та відповідачем, вказано, що засвідчується, що сторони дійшли згоди про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території за договірним тарифом 5,02 грн за кв.м. загальної площі власного житлового приміщення згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахований відповідно до постанови КМУ від 01.06.2011 року № 869. Цей Додаток є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між сторонами. Додаток є невід`ємною частиною договору. Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 року у справі №910/11524/18 за Актом прийому-передачі введених в експлуатацію житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] від 06.05.2016 року, вказані об`єкти передані замовником будівництва ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Альянс-ГРУП» на виконання договору № 290416 від 29.04.2019 року на обслуговування та експлуатацію до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс». 04.12.2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано ОСББ «Зарічна 1-Б». Відповідно до протоколу загальних зборів співвласників будинку від 23.09.2018 року співвласниками будинку вирішено відкликати управителя будинку - ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» з 01.12.2018 року, вважати такими, що втратили чинність з 30.11.2018 року договори про надання послуг з управління будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені співвласниками з ТОВ «Київ Комфорт Сервіс»; здійснювати з 01.12.2018 року управлінням багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] через органи управління ОСББ «Зарічна 1-Б», затверджено кошторис ОСББ «Зарічна 1-Б», розмір щомісячних внесків співвласників та розмір інших платежів на утримання будинку. Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 01 листопада 2020 року складає 13 193,22 грн, 3 % річних - 1 115 грн, інфляційна складова боргу - 2 631,98 грн, всього 16 940,19 грн. Заборгованість за основним боргом розрахована до 30.06.2019 року. Також позивачем надана оборотно-сальдова відомість. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За змістом ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст.13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За положеннями ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IVспоживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Отже, у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім цього, відповідно до п. 25 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01 червня 2011 року № 869, вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв`язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків) власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та відповідними надавачами послуг. Закріплена у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування санкцій, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Судом встановлено, що позивач виконував функції експлуатуючої організації, якими є: забезпечення організації комплексу заходів з технічного, адміністративного супроводження і належного управління та утримання житлового будинку по [ADDRESS] у період з липня 2016 року по 30 листопада 2018 року, а саме до створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічний 1-Г». Відповідно до укладеного іншого договору від 14 березня 2017 року №152 відповідач зобов`язується сплачувати вартість послуги з утримання будинку та прибудинкової території на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг у розмірі 329,31 грн щомісяця. Оскільки будинок в якому знаходиться квартира відповідача обслуговувалась та знаходилась в експлуатації позивача, відповідач отримував послуги з електричної енергії та послуги холодного водопостачання, доказів укладання прямих договорів з надавачами цих послуг суду не надав, як і не надав доказів на підтвердження зворотного, не оплачував ці послуги, то позивач правомірно нарахував за ці послуги заборгованість відповідачу надавши суду для підтвердження договори про надання цих послуг укладених з виробниками і виконавцями послуг. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача за період з листопада 2016 року по листопад 2020 року складає 13 193,22 грн, 3 % річних - 1 115 грн, інфляційна складова боргу - 2 631,98 грн, всього 16 940,19 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Так, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи та розрахунку заборгованості позивач звернувся до суду 09 грудня 2020 року з вимогами починаючи з 01 листопада 2016 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Згідно з приписами статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Таким чином з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням штрафних санкцій з 01 листопада 2016 року до 09 грудня 2017 року, в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності в даній частині. При цьому, умовами укладеного між сторонами договору передбачена фіксована вартість комунальних послуг у суму 329,31 грн на місяць та чітко визначений їх перелік, а відтак відповідач має сплатити за комунальні послуги за період з 09 грудня 2017 року по 31 жовтня 2018 року за фіксованою ціною 329,31 грн щомісячно, а не в розмірі, зазначеному позивачем у розрахунку заборгованості. Період з грудня 2017 року року по листопад 2018 року налічує 11 місяців. Оплата за цей період складає 3 622,41 грн (329,31 х 11), а отже борг відповідача, який підлягає стягненню за договором становить 3 622,41 грн. Оскільки сума основного боргу розрахована судом складає 3 622,41 грн, то суд розрахував, що з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України підлягає до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 1 028,92 грн. Щодо вимоги позивача про зобов`язання орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3 % річних до моменту погашення боргу за формулою: С х 3 % х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, х - множення, : - ділення, за письмовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 06.07.2016 № 207 з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу Боржником суми заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Тобто, приписи вказаної статті не містять імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів або пені до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні вимоги про зазначення в рішенні про нарахування 3% річних до моменту повного виконання рішення суду. Отже, враховуючи вищевикладене, суд частково задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 577,15 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial