Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження про батька. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона народилась [INFO] у м. Запоріжжі, про що 03.08.2000 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Заводської райадміністрації Запорізької міської ради було вчинено актовий запис про народження за № 222. Згідно зазначеного запису, матір`ю позивачки є [PERSON] . Оскільки мати в шлюбі не перебувала, відомості щодо батька було внесено за вказівкою матері відповідно до ч. 2 ст. 55 чинного на той час Кодексу про шлюб та сім`ю України і зазначено в графі «батько» « [PERSON] ». Зі слів матері позивачці було відомо, що фактично її біологічним батьком є [PERSON] , [INFO] . Батьки підтримували добрі стосунки одне з одним, в період з 20.05.1999 по 01.06.2005 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, хоча шлюб з невідомих їй причин не реєстрували. [PERSON] визнавав позивача як свою доньку, приймав участь в спілкуванні з нею та її вихованні, купував різні подарунки. Позивач завжди вважала його за батька, зверталась до нього як до батька. Навіть після припинення фактичних шлюбних відносин між матір`ю та [PERSON] і до самої його загибелі, позивач підтримувала зв`язок з [PERSON] як батько та донька. [INFO] [PERSON] загинув внаслідок військових дій. Після його смерті наявне спадкове майно, зокрема, грошові кошти на банківських рахунках тощо. За відсутності підтвердження, що померлий [PERSON] є її батьком, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права як спадкоємиця першої черги після його смерті. Відтак, позивач просить встановити батьківство [PERSON] відносно неї та внести зміни до її актового запису про народження, вказавши його в графі «батько». Від представника позивача - адвоката Мухіної Л.С., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, на задоволенні позову наполягають. Від відповідача Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду надійшла заява, в якій зазначено, що Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не є належним відповідачем у справі, справу просять розглянути без участі їх представника. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Від третьої особи [PERSON] надійшли пояснення, в яких вона просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши позицію учасників справи, що була висловлена у судових засіданнях в ході розгляду справи, допитавши свідків, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та документально підтверджено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 03.08.2000 Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської райадміністрації Запорізької міської ради за актовим записом № 222, позивач [PERSON] народилась [INFO] у м. Запоріжжі. Матір`ю зазначена [PERSON] , в графі «батько» зазначений « [PERSON] » (а.с. 13). Згідно відповіді Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя № 321/21.15-28 від 21.06.2022 вбачається, що відомості про батька в свідоцтві про народження позивача [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Додатково пояснила, що вона є племінницею померлого [PERSON] . Її мати [PERSON] , дошлюбне прізвище якої « [PERSON] », була рідною сестрою [PERSON] , вона померла [INFO] . Позивач [PERSON] є її двоюрідною сестрою. [PERSON] та мати позивача [PERSON] з 1999 року по 2005 рік проживали однією сім`єю як подружжя. В 2000 році у них народилась донька [PERSON] . [PERSON] завжди визнавав [PERSON] як свою доньку, підтримував з нею батьківські відносини навіть після того, як вони розійшлися з матір`ю [PERSON] , що сталося після його від`їзду на заробітки за кордон в 2005 році. Також [PERSON] пояснила, що вона є спадкоємицею другої черги після смерті [PERSON] , оскільки інших дітей, крім [PERSON] не мав, а його батьки померли раніше. Але вона вважає, що саме [PERSON] як донька померлого має бути спадкоємицею першої черги після його смерті. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що вони є сусідами [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] , а вони проживали в будинку навпроти. В 1999 році в свій будинок [PERSON] в якості дружини привів [PERSON] . В 2000 році у них народилась донька [PERSON] . Жили добре. Як сусіди спілкувались, разом їздили на море. Донька зверталась до [PERSON] як до батька. Він завжди визнавав [PERSON] як свою доньку. Після його повернення із заробітків з-за кордону в 2005 році щось у них не склалося. [PERSON] з донькою пішли проживати до її батьків. Але і після цього [PERSON] приходила до будинку [PERSON] , вони підтримували добрі стосунки як батько та донька. Також свідки надали суду для огляду світлини зі спільного відпочинку разом зі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є подругою [PERSON] , матері позивачки. В 1999 році [PERSON] познайомилась та стала проживати як дружина разом з [PERSON] в будинку його матері. В 2000 році у них народилась донька [PERSON] . Свідок часто ходила в гості до них. [PERSON] визнавав [PERSON] як свою рідну доньку. Коли він від`їжджав на заробітки за кордон, він надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Від третьої особи [PERSON] до суду надійшли пояснення, в яких вона зазначила, що вона є матір`ю позивача [PERSON] і підтверджує, що рідним батьком [PERSON] є [PERSON] , з яким з березня 1999 року по 2005 рік вони проживали у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . При реєстрації народження в графі «батько» відомості зазначили зі слів матері. [PERSON] завжди визнавав [PERSON] як свою доньку, навіть після фактичного припинення подружніх відносин, із заробітків за кордоном надсилав або передавав через знайомих грошові кошти, різні речі домашнього вжитку, одяг та взуття для дитини, спілкувався з донькою до самого останнього часу - до березня 2022 року. Позов [PERSON] підтримує та просить задовольнити. Провести розгляд справи без її участі. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Наведене також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеного у Постанові від 27.06.2019 у справі № 565/1525/16-ц. Відповідно до частин 2-3 ст. 53 КпШС України, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (що була чинною на час дії КпШС України), згідно ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Суд вважає доведеним факт спільного проживання матері позивача [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного господарства та участі [PERSON] в утриманні та вихованні доньки. Зазначені факти в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також наведене підтверджується довідкою квартального комітету № 59, згідно якої в період з 20.05.1999 по 01.06.2005 [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS] , там же проживала і [PERSON] (а.с. 14). Разом з цим, факт спільного проживання [PERSON] зі [PERSON] та [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні сімейними світлинами (а.с. 20-21). Стаття 57 КпШС України передбачає, що діти, походження яких встановлено за спільною заявою батьків або за рішенням суду, мають ті ж права і обов`язки щодо батьків та їх родичів, що й діти, які народилися від осіб, які перебувають у шлюбі. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16). Позивач зазначила, що встановлення батьківства пов`язане з реалізацією нею своїх спадкових прав після смерті [PERSON] . Інших дітей, крім позивача, [PERSON] не має. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00035376783 від 12.04. 2022 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Нікополь Дніпропетровської області, Україна і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Батьки [PERSON] померли раніше. Так, його батько [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15), а мати [PERSON] померла [INFO] (а.с. 17), що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть. Спадкоємицею за законом другої черги є племінниця померлого - відповідач [PERSON] , яка є донькою рідної сестри померлого [PERSON] , яка померла раніше, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні документами про родинні зв`язки та свідоцтвом про смерть [PERSON] . Це підиіерджує те, що [PERSON] є належним відповідачем в рамках даної справи. Разом з цим, суд приймає до уваги заперечення відповідача Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо неналежного зазначення його відповідачем у справі. Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені 12.01.2011 наказом Міністерства юстиції України № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Тобто, рішення суду за результатами розгляду цієї справи є беззаперечною підставою для внесення змін до актового запису про народження позивача. Відтак, в частині позовних вимог до Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) слід відмовити. Питання щодо стягнення судових витрат з відповідачів у відповідності до ст. 141 ЦПК України на прохання позивача судом не вирішувалось. На підставі викладеного та

Outcome: partial