Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачив кредитну заборгованість [PERSON] як спадкоємців за кредитним договором в розмірі 1594,14 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2481 грн. пропорційно до часток кожного у спадщині після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Як на підставу позовних вимог позивачем вказано, що за зверненням [PERSON] службовими особами АТ «Ощадбанк» , [PERSON] з урахуванням її фінансового стану, 24.06.2014 року був укладений договір № 349971 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно до п.1.1.1 та 1.1.2 Договору банк відкриває кліенту картоквий рахунок в гривнях на умовах таріфного пакету «Пенсійний». Банк надає клієнту платіжну картку типу «Mastercard» та ПІН -конверт до неї. 18.08.2014 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до договору № 349971 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно з яким банком встановлено кредит у розмірі 2316,00 грн. під 26% річних. Строк дії кредиту встановлено на період дії платіжної картки. В подальшому АТ «Ощадбанк» стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , яка на дату смерті булла зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відкрита спадщина. За [PERSON] обліковується перед банком заборгованість вс умі 1594,14 грн. та 2,00 грн. комісії, нараховані за життя боржника. АТ «Ощадбанк» 20.09.2019 року надіслано до другої Миколаївської державної нотаріальної контори претензію спадкоємцям [PERSON] за наслідками отримання якої банк було повідомлено про зведеня спадкової справи на підставі претензії кредитора. За інформацією позивача на час смерті спадкодавця станом на 12.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані спадкоємці [PERSON] (донька) та [PERSON] (син) які є спадкоємцями за законом першої черги. С заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної кнтори відповідачі не зверталися. З урахуванням вимог ст. 1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості пропорційно до часток кожного у спадщині після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.08.2022 провадження у справі суд вирішив провадити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомллись судом належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відзиву на позовну заяву відповідачами не надано. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що за зверненням [PERSON] службовими особами АТ «Ощадбанк» , [PERSON] з урахуванням її фінансового стану, 24.06.2014 року був укладений договір № 349971 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно до п.1.1.1 та 1.1.2 Договору банк відкриває кліенту картоквий рахунок в гривнях на умовах таріфного пакету «Пенсійний». Банк надає клієнту платіжну картку типу «Mastercard» та ПІН -конверт до неї. 18.08.2014 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до договору № 349971 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно з яким банком встановлено кредит у розмірі 2316,00 грн. під 26% річних. Строк дії кредиту встановлено на період дії платіжної картки. В подальшому АТ «Ощадбанк» стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , яка на дату смерті булла зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відкрита спадщина. За [PERSON] обліковується перед банком заборгованість вс умі 1594,14 грн. та 2,00 грн. комісії, нараховані за життя боржника. АТ «Ощадбанк» 20.09.2019 року надіслано до другої Миколаївської державної нотаріальної контори претензію спадкоємцям [PERSON] за наслідками отримання якої банк було повідомлено про зведеня спадкової справи на підставі претензії кредитора. За інформацією позивача на час смерті спадкодавця станом на 12.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані спадкоємці [PERSON] (донька) та [PERSON] (син) які спадкоємцями за законом першої черги. С заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної кнтори відповідачі не зверталися. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положенням частини першої статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з частиною другою статті 639 ЦК України- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, підписавши договір [PERSON] погодилась з усіма його умовами без застережень. Судом встановлено, що[PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 січня 2018 року, виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Після смерті[PERSON] відкрилася спадщина. Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 25 серпня 2021 року №10.20-216063-2021 на день смерті були зареєстрований і проживали [PERSON] (донька) та [PERSON] (син) які є спадкоємцями за законом першої черги. 03 жовтня 2019 року відповідно до претензії АТ «Ощадбанк» як кредитора була заведена спадкова справа за №343/2019, після смерті [PERSON] . Вказане підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69884028 від 30 серпня 2022 року, виданого Другою Миколаївською нотаріальною конторою. Враховуючи наведене, до кола спадкоємців [PERSON] входять її син, та донька - відповідачі по справі. Таким чином спадщину померлої [PERSON] в межах розміру спадщини, прийняли[PERSON] (донька) та [PERSON] (син), які є спадкоємцями першої черги та на момент смерті проживали із матерю. Згідно ізстаттею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. За правиломстатті 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другоїстатті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. Судом встановлено, що відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] . Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Зокрема, статтею 1281 ЦК України (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Стаття 1281 ЦК Українине встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Судувід 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14 (провадження 61-4724св18) та від 21 жовтня 2020року у справі № 212/5525/16-ц (провадження 61-20174св 19). При вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола останніх, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Отже, обов`язок спадкодавця [PERSON] щодо сплати заборгованості за договорами позики не припинився внаслідок її смерті і перейшов до його спадкоємців. Судом встановлено, що підтверджується матеріалами спадкової справи №343/2019 на час смерті [PERSON] земельна ділянка площею 0,04 га. на території СТ «Воскресенськ», № 446 Воскресенської селищної ради Жовтеневого району Миколаївської області ( Державний акт серія ЯГ № 614734) кадастровий номер : 4823355000:01:002:0558 для ведення садівництва належала [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала зазначену земельну ділянку [PERSON] . Судом була витребувана та оглянута спадкова справа зведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відповідно до матеріалів справи [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,04 га. на території СТ «Воскресенськ», № 446 Воскресенської селищної ради Жовтеневого району Миколаївської області ( Державний акт серія ЯГ № 614734), кадастровий номер: 4823355000:01:002:0558 для ведення садівництва. При цьому, як зазначено в Посмтанові від 18.09.2019 по справі № 640/6274/16-ц Касаційного цивільного суду Верховного Суду, що до обов`язків позивача як кредитора спадкодавця належить доказування про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог - розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме розмір майна, успадкованого кожним із спадкоємців. Спадкоємці - відповідачі по справі не надавали суду відомостей про вартість успадкованого майна, або заперечень, щодо розміру успадкованого майна. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що позивач - АТ «Ощадбанк» вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за договорами позики. Обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) полягає у поверненні сум за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. Судом встановлено, що 20 вересня 2019 року позивач, в межах строку визначеного частиною другою статті 1281 ЦК України, направив письмову вимогу спадкоємцям про повернення йому вищевказаних грошових коштів, що підтверджується матеріалами копії спадкової справи, зведеної після смерті [PERSON] . Відповідачі, як спадкоємці вимогу АТ «Ощадбанк» не задовольнили шляхом одноразового платежу, згідно статті 1282 ЦК України. Отже, враховуючи, що спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] прийняла [PERSON] , після смерті [PERSON] померлої [INFO] , спадщину прийняли його син -[PERSON] та донька [PERSON] , а тому кожен із них успадкував по 1/2 частці спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0,04 га. на території СТ «Воскресенськ», № 446 Воскресенської селищної ради Жовтеневого району Миколаївської області ( Державний акт серія ЯГ № 614734). За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. При цьому, суд зазначає, що спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Такі ж роз`яснення викладені у п.32 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Отже, комісія від суми позики з моменту отримання позики вчинені позичальником за життя (до 12 січня 2018 року), тому суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позову щодо стягнення з відповідачів суми нарахованих процентів. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості по основному боргу, наведеним позивачем у позові. Отже, з урахуванням суми основного боргу за договорами позики та вказаної суми комісії від суми позики, загальна сума заборгованості відповідачів перед кредитором - АТ «Ощадбанк» становить 1594,14 грн. Спадкоємці померлої [PERSON] хоча і прийняли в установленому законом порядку спадщину, вимогу позивача не задовольнили, позиковий борг не повернули. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення на його користь, як кредитора, із спадкоємців позичальника суми боргу виходячи з розміру успадкованої ними частки у спадщині, тобто з [PERSON] в розмірі 1/2 частки, що становить 797,07 грн., з [PERSON] , в розмірі 1/2 частки що становить 797,07 грн. За загальним правилом (частиною першою статті 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач також просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Згідно квитанції позивачем сплачено при поданні позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 2481 грн 00 коп. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України. Так,з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2481грн 00коп. сплаченого судового збору,а саме: з відповідача [PERSON] в розмірі 1240,50 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1240,50 грн.

Outcome: approved