Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~05\~січня 2023\~року [PERSON] звернулася з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] інваліда 1А групи з дитинства довічно в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 06 травня 2003 року перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому народилося двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON] . Відповідач, подавши на роірвання шлюбу, за 2022 рік надав тільки 3000 грн на двох дітей. Вона працює пралею у садочку «Зірочка» та отримує мінімальну заробітню плату, а тому їй одній важко утримувати сім`ю. Не отримуючи допомоги від відповідача, змушена працювати, а в час її відсутності тимчасовий догляд за дитиною здійснює її мама. Син [PERSON] є інвалідом 1 групи з дитинства по психзахворюванню та в силу свого фізичного стану не здатний до самообслуговування, трудової діяльності та спілкування, повністю залежить від посторонніх осіб і не контролює свою поведінку. А тому вона змушена купувати йому призначені ліки, на що витрачає значні кошти. Відповідач є фізично здоровим та працездатним і здатен займатися суспільно корисною працею з метою отримання доходів, немає інших обтяжень матеріального характеру, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина. 10\~січня 2023\~року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач визнав позовні вимоги позивача, однак заперечив щодо розміру витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги (послуги адвоката). Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши вступне слово позивача та його представника, відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. \~\~ Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.\~\~\~\~\~\~ Згідно вимог ст.77,81\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли щодо визначення розміру витрат на утримання повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 травня 2003 року (а.с.3). Як відповідач, так і позивач є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5), які народилися за час шлюбу. Діти зареєстровані та проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.7). Позивач працює машиністом по пранню білизни в ДНЗ «Зірочка» і за 2022 рік отримала загальний дохід в розмірі 87146.29 грн (а.с.9). Відповідач має задовільний стан здоров"я та має на утриманні дочку [PERSON] , яку повинен утримувати за законом. Встановлено, що син [PERSON] , [INFO] є інвалідом І А групи з дитинства довічно (а.с.6), а отже, відповідно до положень\~ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» \~є непрацездатним. У зв`язку з психічною хворобою син потребує лікування, стороннього догляду, постійного спостереження, соціальної та побутової реабілітації, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до\~статті 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно зі\~статтею 198 СК України\~батьки, зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач на даний час офіційно не працевлаштований та не має стабільного доходу. Позивач, у відповідності до ч.3 ст.181 СК України, скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина друга\~статті 200 СК України). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання повнолітньої дитини можуть бути призначені за наявності юридичних складових у сукупності певних умов, а саме: потреба у матеріальній допомозі повнолітніх непрацездатних дочки, сина, а також якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст.201 Сімейного Кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. За встановлених обставин, суд вважає, що відповідач, який визнав позов має матеріальну можливість утримувати свого непрацездатного сина [PERSON] . Визначаючи розмір\~аліментів,\~суд враховує матеріальне становище платника аліментів, який має на утриманні окрім сина [PERSON] , ще дочку [PERSON] та приходить до висновку, що аліменти в розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, відповідають потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, із вказаним позовом позивач звернулась 05 січня 2023 року, а тому аліменти стягуються з 05 січня 2023 року. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід . Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь 3500 грн. судових витрат, в тому числі: за консультацію з приводу збору необхідних документів 500 грн, складання позову 1000 грн, ведення справи в суді 2000 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 4,5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд відзначає, що, враховуючи норми вказаної статті, досліджувати питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд може лише за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони, саме на яку покладається обов`язок доведення не співмірності таких витрат. У даній справі таке клопотання заявлено, оскільки відповідач у судовому засіданні висловив свої позиції щодо судових витрат. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи\~\~вбачається, що позивач додав до матеріалів справи квитанцію про сплату 3500 грн. за складання позову та ведення справи в суді (а.с.12). Однак, з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на 1 сторінці, до суду подано незначну кількість копій документів (8 копій), підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, представник [PERSON] брав участь в судовому засіданні 16 хв., що свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 2500 грн. На підставі наведеного, ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved