Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

24 листопада 2021 року представник позивачів звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просив: -стягнути з відповідача КП «Київпастранс» на користь позивача [PERSON] матеріальний збиток спричинений ДТП у розмірі 69008, 33 грн.; -стягнути з відповідача КП «Київпастранс» на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 15000, 00 грн.; -стягнути з відповідача КП «Київпастранс» на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 15000, 00 грн.; -судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 грудня 2020 року на перехресті проспекту Повітрофлотський та вул. Ф. Ернста сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , яким керувала позивачка [PERSON] та маршрутного тролейбуса МАЗ 103Т днз [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Автомобіль Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] , а маршрутний тролейбус МАЗ 103Т днз 3720 є власністю відповідача КП «Київпастранс». Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року у справі №760/814/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що зіткнення транспортних засобів Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] та тролейбусу МАЗ 103Т днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що мало місце 26.12.2020 року о 14-50 год. на перехресті проспекту Повітрофлотський та вул. Ф. Ернста у м. Києві відбулося не по причині невиконання водієм автомобіля Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] [PERSON] вимог дорожніх знаків та ПДР. У даній дорожній обстановці водій маршрутного тролейбуса МАЗ 103Т днз 3720 [PERSON] мала можливість виявити спочатку дорожній знак 5.16 ПДР, згідно з яким рух прямо дозволяється лише лівою смугою і лише для транспортних засобів, які можуть рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, та могла продовжити рух прямо, але з відповідної лівої смуги. При цьому, водій маршрутного тролейбуса [PERSON] повинна була завчасно зайняти відповідну крайню ліву смугу руху та продовжувати рух прямо по проспекту Повітрофлотському, тобто діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України. Якщо ж водій тролейбусу [PERSON] планувала продовжити рух прямо з крайньої правої смуги руху, де смуги змінюють напрямок праворуч, вона повинна була перед перетинанням лівої смуги руху дати дорогу транспортному засобу Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , що рухався даною смугою руху, тобто діяти відповідно до вимог п. 10.3 ПДР. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/9303/21 водія тролейбусу МАЗ 103Т днз 3720 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП, скоєного 26.12.2020 року. Внаслідок ДТП автомобіль Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] зазнав пошкоджень у зв`язку з чим, позивач [PERSON] звернувся до СТО для ремонту транспортного засобу та НДЕКЦ МВС України з метою встановлення реальних втрат на відновлення. За проведення незалежної оцінки з визначення вартості матеріального збитку [PERSON] сплатив 1015, 20 грн. Згідно висновку експертного дослідження сума матеріального збитку власника автомобіля Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] складає 69008, 33 грн. Директор з транспорту КП «Київпастранс» повідомив представника позивачів, що страхування цивільно-правової відповідальності власника тролейбуса МАЗ 103Т днз 3720 відсутнє. У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] не може отримати виплату страхового відшкодування, є необхідність стягнути з відповідача 69008, 33 грн. понесених матеріальних збитків внаслідок вчиненої ДТП в судовому порядку. Також позивач [PERSON] внаслідок ушкодження транспортного засобу пережив душевні страждання, які проявилися в психічних переживаннях та фізичних стражданнях, викликаних дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати авто за призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, порушення способу життя. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 15000, 00 грн. та просить стягнути її з відповідача. 26.12.2020 року в [PERSON] водія автомобіля Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] було день народження та у зв`язку з ДТП вона не змогла вчасно дістатися додому, де її чекала родина на святкування. Цього ж дня донька [PERSON] виступала на новорічному концерті у Школі акторської майстерності «Eurasia Vision Art» при кіностудії [PERSON] , але позивачка через ДТП не встигла на виступ доньки, що нанесло їй додаткові страждання. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 15000, 00 грн. та просить стягнути її з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.11.2021 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 29.11.2021 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 вересня 2022 року представник відповідача КП «Київпастранс» - Розум О.В. подав відзив на позов, у якому заперечив про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю її розміру. Вказав, що за висновком експертного дослідження від 02.06.2021 року №ЕД-19-21/8859-АВ вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , 2010 р.в. складає 69008, 33 грн. Однак, розрахунок відновлювального ремонту не враховує коефіцієнту фізичного зносу замінених на нові складових транспортного засобу, який застосовується у розрахунках відновлювального ремонту для автомобілів іноземного виробництва строк експлуатації яких перевищує 7 років. Таким чином, для відшкодування [PERSON] завданого в результаті ДТП матеріального збитку за експертною оцінкою необхідно додатково визначити коефіцієнт фізичного зносу та застосувати його у розрахунку щодо вартості нових складових, що підлягають заміні під час ремонту на суму 60212, 64 грн. З цієї суми слід відрахувати 20% ПДВ за аналогією закону зі п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зауважив, що позивач [PERSON] не надав жодних документів, які б підтверджували його витрати на ремонт авто на СТО, а керується лише експертним висновком, у якому визначено лише можливу суму відновлювального ремонту. Зазначив, що відповідач не заперечує щодо відшкодування позивачу [PERSON] вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу замінених під час ремонту складових автомобіля та вирахування 20% ПДВ від визначеної суми. 08 грудня 2022 року представник позивачів адвокат Охромєєв Ю.Г. подав відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вказав, що визначена в експертному висновку вартість відновлювального ремонту і є фактичною шкодою, завданою відповідачем. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Крім того, позивач [PERSON] через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, неможливість користуватися автомобілем зазнав побутових незручностей та моральних страждань. Позивач [PERSON] у пережитому в ДТП переляку та нервовому стресі теж зазнала моральних страждань у визначеному у позові розмірі. 20.12.2022 року представник відповідача КП «Київпастранс» - Розум О.В. подав заперечення, у яких заперечив про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі. Зазначив, що сума матеріального збитку складає 21487, 58 грн., що розраховано з висновку експерта як коефіцієнт фізичного зносу доданий до визначеної вартості матеріалів та робіт з відновлення за вирахуванням 20% ПДВ. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Охромєєв Ю.Г. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі з підстав викладених у письмових заявах. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року у справі №760/814/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , [INFO] закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що зіткнення транспортних засобів Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] та тролейбусу МАЗ 103Т днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що мало місце 26.12.2020 року о 14-50 год. на перехресті проспекту Повітрофлотський та вул. Ф. Ернста у м. Києві відбулося не по причині невиконання водієм автомобіля Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] [PERSON] вимог дорожніх знаків та ПДР. У даній дорожній обстановці водій маршрутного тролейбуса МАЗ 103Т днз 3720 [PERSON] мала можливість виявити спочатку дорожній знак 5.16 ПДР, згідно з яким рух прямо дозволяється лише лівою смугою і лише для транспортних засобів, які можуть рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, та могла продовжити рух прямо, але з відповідної лівої смуги. При цьому, водій маршрутного тролейбуса [PERSON] повинна була завчасно зайняти відповідну крайню ліву смугу руху та продовжувати рух прямо по проспекту Повітрофлотському, тобто діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України. Якщо ж водій тролейбусу [PERSON] планувала продовжити рух прямо з крайньої правої смуги руху, де смуги змінюють напрямок праворуч, вона повинна була перед перетинанням лівої смуги руху дати дорогу транспортному засобу Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , що рухався даною смугою руху, тобто діяти відповідно до вимог п. 10.3 ПДР. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року у справі №760/9303/21 водія тролейбусу МАЗ 103Т днз 3720 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП, скоєного 26.12.2020 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. [PERSON] є власником автомобіля Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , 2010 р.в. з 19.06.2018 року, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19-21/8859-АВ від 02.06.2021 року проведення ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , 2010 р.в. станом на день проведення огляду, а саме 21.04.2021 року, складає 69008, 33 грн. з урахуванням ПДВ на матеріали та запасні частини. Позивачем [PERSON] сплачено вартість проведення експертизи складає 1015, 20 грн., що підтверджено рахунком №1135/1500056 від 22.03.2021 року та квитанцією №173Н-11К1-С014-В732 від 15.04.2021 року. Листом від 26.01.2021 року за вих. №053/01-261 КП «Київпастранс» повідомило представника позивачів, що страхування цивільно-правової відповідальності підприємства перед третіми особами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації тролейбусів не передбачено чинним законодавством. Також підтверджено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з філією КП «Київпастранс» Тролейбусним Ремонтно-експлуатаційним депо №3 та працює на посаді водія тролейбуса 3-го класу з 02.12.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Як встановлено судом на момент вчинення ДТП 26.12.2020 року [PERSON] працювала в КП «Київпастранс» на посаді водія тролейбуса 3-го класу та виконувала свої трудові обов`язки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Оскільки законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, а відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини, суд вважає що відповідно до ст. 1172 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну з вини [PERSON] повинен нести її роботодавець КП «Київпастранс». Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Майновою шкодою є, зокрема, завдані потерпілій особі матеріальні збитки (витрати на усунення шкоди). Одним з видів визначення майнової шкоди є проведення експертної оцінки розміру шкоди, яка визначається спеціалістом, виходячи з наявних пошкоджень та обсягу робіт і матеріалів, необхідних для виконання ремонту і відновлення автомобіля до попереднього стану (так званий розрахований розмір шкоди як визначена вартість пошкодженого або втраченого майна або як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту). Така шкода визначається, наперед, за розрахунками, виконаними за спеціальною методикою, і може бути визначена з урахуванням зносу транспортного засобу та/або без урахування зносу. Другим видом визначення заподіяної шкоди є обчислення реально понесених потерпілою особою матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування йому шкоди, розмір якої розрахований як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту на підставі розрахунків, виконаних за спеціальною методикою. Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19-21/8859-АВ від 02.06.2021 року проведення ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , 2010 р.в. станом на день проведення огляду, а саме 21.04.2021 року, складає 69008, 33 грн. з урахуванням ПДВ на матеріали та запасні частини, значення фізичного зносу та вартість придатних залишків не розраховувались. При цьому суб`єкт оціночної діяльності виходив з розрахунку, що вартість майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, становить: вартість робіт - 3180, 00 грн., вартість матеріалів 4411,44 грн., вартість замінених складових - 61416,89 грн. Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року. Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. Отже, розмір збитку - це вартість ремонту з застосування зносу автомобіля, а відновлювальний ремонт - без нього. Виходячи з вказаного, проаналізувавши експертне дослідження №ЕД-19-21/8859-АВ від 02.06.2021 року, суд враховує, що для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, в даному випадку автомобіля Mitsubishi Outlander днз [NUMBER] , 2010 р.в., необхідні нові вузли, деталі, комплектуючі частини. Отже, згідно приписів ст. ст. 1166, 1188, 1192 ЦК України позивач має право на повне відшкодування завданої їй в даній ДТП матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням належного йому майна (автомобіля), в тому числі на відшкодування всіх завданих збитків. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків, які у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Отже, оскільки внаслідок неправомірних дій працівника відповідача було пошкоджено автомобіль позивача [PERSON] , вартість відновлювального ремонту - 69008, 33 грн. Крім того, встановлено, що [PERSON] сплачено за послуги експертного дослідження 1015, 20 грн., що було необхідним для визначення розміру завданої шкоди. Враховуючи вартість відновлювального ремонту та витрати на проведення експертного дослідження з КП «Київпастранс» на користь [PERSON] слід стягнути 70023, 53 грн. матеріальної шкоди. Надані позивачем докази відповідачем не спростовані, інший розмір шкоди ним не доведено. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди у розмірі 15000, 00 грн. кожному суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. За викладених представником позивачів обставин на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що з урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач [PERSON] вживав заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін звичного способу життя у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, а також моральних страждань які понесла позивачка [PERSON] у свій день народження у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, суд вважає розмір відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн. кожному з позивачів справедливим та співмірним. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з КП «Київпастранс» на користь позивача [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 70023, 53 грн. та моральної шкоди 3000 грн., а на користь позивача [PERSON] моральної шкоди 3000, 00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 742, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів по 371, 00 грн. кожному. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 9600, 00 грн., суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial