Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

В жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», третя особа на стороні відповідача фізична особа-підприємець [PERSON] про захист прав споживачів та повернення коштів. Позовні вимоги вмотивовано тим, що у період з 28.04.2022 року по 05.05.2022 року діти, що займаються танцювальною та гімнастичною діяльністю в колективі «ТОР Dance Motion» в м. Полтаві, мали виступити на міжнародному конкурсі «П`ятий ювілейний фестиваль «Gold Art Fest» в Кемері республіка Туреччина. З цією метою через турагента ФОП [PERSON] , до якої направили організатори конкурсу, оформлено заявки на бронювання готелю та здійснено оплату за туристичні послуги. Між позивачем та відповідачем було укладено договір на туристичне обслуговування та здійснено оплату за надання туристичних послуг у розмірі 212 100 грн. Втім, у зв`язку з оголошенням воєнного стану та припиненням авіаційного сполучення після 24.02.2022 року позивач неодноразово зверталася засобами зв`язку до тур агента щодо повернення коштів, однак, остання повідомляла, що всі питання зможуть бути вирішені після закінчення воєнного стану в Україні . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останній надав суду заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу без його участі, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, поштові відправлення про повідомлення щодо судових засідань - повернуті. Відзив на позовну заяву чи клопотання від відповідача не надходили. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Третя особа в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, направила до суду пояснення в яких, вказує, що туроператором ТОВ «ТТВК» було повідомлено про припинення його діяльності на період воєнного стану та на даний час він на зв`язок не виходить. Прохала розгляд справи проводити без її участі, покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 18.10.2021 р. між позивачем та турагентом ТОВ «ТТВК» в особі фізичної особи підприємця [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування, згідно якого Туроператор (ТОВ "ТТВК") зобов`язується відповідно до бронювання Турагента (ФОП [PERSON] ), здійсненого на замовлення позивача, надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язується на умовах цього Договору прийняти та оплатити їх. (а.с. 8-13). В п. 2.2 договору на туристичне обслуговування сторони домовились, що бронювання здійснюється відповідачем в системі бронювання ТОВ «ТТВК» відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою ТОВ «ТТВК» формою. В листі бронювання №181021 позивач просив відповідача забронювати подорож в період з 28.04.2022 року по 05.05.2022 року на групу 57 чоловік. (а.с. 14). Відповідно до п.п. 4.4, 4.10 договору на туристичне обслуговування, при підписанні цього договору позивач здійснює авансовий платіж в розмірі, який зазначений в листі бронюванні. Туристичний продукт має бути повністю оплачений повністю до моменту подачі документів позивача в дипломатичне представництво для видачі візи. В листі бронювання сторони погодили, що позивач має здійснити попередню оплату (авансовий платіж згідно з п. 4.4 договору на туристичне обслуговування) в сумі 3000 грн. Повна вартість подорожі має бути оплачена до 01.04.2022 р. Відповідно до наданої турагентом ФОП [PERSON] довідки, нею здійснено перерахування грошових коштів туроператору ТОВ «ТТВК» за Договором: 20.12.2021 на суму 45 000 грн., 25.10.2021 року на суму 2 500 грн., 16.11.2021 на суму 800 грн., 22.11.2021 на суму 2000 грн., 13.01.2022 на суму 2000 грн., 04.2.2022на суму 144 553 грн., а всього на загальну суму 196 853 грн., з якої частина суми - 15 247 грн. ФОП [PERSON] перераховано організаторам конкурсу в якості організаційного збору. Відповідно до п. 5.1 договору на туристичне обслуговування, позивач має право відмовитись від виконання цього договору до початку туристичної подорожі за умови відшкодування ТОВ «ТТВК» фактичних витрат на створення туристичного продукту і забезпечення надання його туристу. Заява про відмову позивача від туристичних послуг приймається відповідачем до виконання з дня отримання такої заяви. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наведеного нижче. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 214 ЦК України, особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», які кореспендуються із домовленістю сторін згідно п. 5.1 договору на туристичне обслуговування, турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. В договорі на туристичне обслуговування сторони передбачали здійснення позивачем лише авансового платежу та остаточного розрахунку за договором. Отже, здійснені позивачем платіж згідно з договором на туристичне обслуговування не можна вважати завдатком. Отже, суд констатує наявність правових підстав для повернення позивачу сплачених відповідачу за нереалізовану подорож коштів в розмірі 196 853 грн. В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачу сплачених останнім коштів в сумі 196 853 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а отже й про задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, та враховуючи задоволення позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача в сумі 1968,53 грн. З огляду на наведене, відповідно до ст. ст. 214, 508, 570 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про туризм», ст. ст. 28, 141, 206, 258, 259, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved