Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №2101492 від 11.04.2021 в сумі 76158,67 грн., судовий збір в сумі 2481,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальнику у власність грошові кошти (позику) у розмірі 9000,00 грн. зі строком до 02.05.2021. У подальшому на підставі укладених між сторонами додаткових угод №№1-4 до договору позики строк позики неодноразово продовжувався кожного разу на 30 календарних днів. 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договором позики, в тому числі за договором позики №2101492 від 11.04.2021, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Відповідачем в повному обсязі заборгованість за вказаним договором не погашено, у зв`язку із чим виникла вищенаведена заборгованість. Ухвалою судді від 21.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, копію позовної заяви разом із додатками та копією ухвали направлено відповідачеві, яку останній отримав 30.12.2022 (а.с. 89, 90). Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно\~ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 11.04.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] був укладений договір позики №2101492, за умовами якого позикодавець надав позичальнику у власність грошові кошти (позику) у розмірі 9000,00 грн. строком до 02.05.2021 зі сплатою 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (2.4.2.). Крім \~того,\~пунктом 2.5.\~вказаного договору\~передбачено ще розмір процентів на прострочену позику, який є фіксованим і складає 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання Договору (а.с. 8-14, 15-16). Згідно укладених між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] додаткових угод №1, 2, 3, 4 пролонговано строк повернення позики, а саме до 01.06.2021, до 30.06.2021, до 28.07.2021, до 02.09.2021 та визначені нові графіки нарахувань за користування позикою (а.с. 17-18, 19-20, 21-22, 23-24, 25-26, 27-28, 29-30). ТОВ «МАНІФОЮ» належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши [PERSON] кошти у розмірі 9000,00 грн. (а.с. 40). Водночас вказаними додатковими угодами також фактично підтверджується отримання відповідачем вищезазначеної суми позики, оскільки в протилежному випадку підстав для укладення цих угод не було. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема,\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статей 627,\~629\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до статей\~1046,\~1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Сторонами було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами. 29.12.2021 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено договір факторингу №29/12-2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язується відступити ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги у сумі 35\~840 325,69 грн., а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІФОЮ» за плату на умовах, визначених договором (а.с. 42-49, 50). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №29/12-/2021 від 29.12.2021, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27828,00 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 14328,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 4500,00 грн. - сума заборгованості з комісії (а.с. 36-38, 51-54, 55). Згідно ч. 1\~ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «МАНІФОЮ`втратив такі права. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту у нього виникла заборгованість, яка станом на 17.11.2022 включно, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 76158,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 9000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 14328,00 грн., заборгованість по комісії - 4500,00 грн., нараховані проценти за користування позикою - 32058,90 грн., нараховані проценти на прострочену позику - 16271,10 грн. (а.с. 39). Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.\~Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до положень частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи підтверджуються наданими копіями: договору про надання правової допомоги від 07.10.2022, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-листа, заявки про надання юридичної допомоги № 31 від 01.11.2022, витягу з акту №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022 на суму 9000,00 грн. (а.с. 70-73, 74-76). Отже, на підставі викладеного, враховуючи, що позивачем надано належні докази витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути ці витрати в повному обсязі, а саме в сумі 9000,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2481,00 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved