Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

27 жовтня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зацікавлена особа - Одеська міська рада, в якій заявники просять суд встановити: факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною бабусею заявників по лінії матері [PERSON] , яка померла [INFO] та за життя була донькою [PERSON] ; факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, а саме квартири [ADDRESS] , видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № 8-1073; факт належності [PERSON] , померлій [INFO] свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, а саме квартири [ADDRESS] , видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № 8-1073; факт належності заявникам свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, а саме квартири [ADDRESS] , видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № 8-1073. Разом із вказаною заявою надійшло і клопотання про витребування доказів. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. Ухвалою від 1 листопада 2022 року заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зацікавлена особа - Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та задоволено клопотання про витребування доказів. 24 листопада 2022 року засобами електронного зв`язку, а 30 листопада 2022 року поштового з Департаменту адміністративних послуг Одеської міської ради (65017, м. Одеса, вул. Косовська, б.2-д) надійшли копії картки прописки (Форма А) та копія поквартирної картки (Форма Б) на квартиру [ADDRESS] . Судове засідання, призначене на 28 листопада 2022 року не відбулося у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування Приморського районного суду м. Одеси та евакуацією у зв`язку з вказаним усіх суддів, працівників апарату суду та відвідувачів. 5 грудня 2022 року на виконання ухвали суду від 1 листопада 2022 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Тетяни Олександрівни надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 59/2016, яка була заведена 30 вересня 2016 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . 16 грудня 2022 року до суду з Одеського державного нотаріального архіву надійшла копія спадкової справи № 410/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] . У судове засідання, призначене на 26 грудня 2022 року ніхто із учасників справи не з`явився, тому суд, ухвалою, занесеною до протоколу вказаного судового засідання,відклав розгляд справи у зв`язку з невиконанням ухвали від 1 листопада 2022 року в частині витребування доказів. 28 грудня 2022 року з Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшли копії актових записів про народження гр.. [PERSON] № 1903 від 07.08.1986 року; гр.. [PERSON] № 700 від 07.05.1975 року; гр.. [PERSON] № 1775 від 16.11.1973 року. 23 січня 2023 року через канцелярію суду з Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» надійшла належним чином завірена копія приватизаційної справи на квартиру [ADDRESS] . У судове засідання, призначене на 31 січня 2023 року учасники справи не з`явилися; від представника заявників через канцелярію суду 27 січня 2023 надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявників та їх представника. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників заінтересованої особи Одеська міська рада, оскільки такий повідомлений належним чином про судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою усіх учасників справи у судове засідання, його фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши усі докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Судом було встановлено, що [INFO] померла мати заявників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. Листом від 30.09.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Тетяною Олександрівною заявникам було зазначено, що під час проведення нотаріальних дій нею було встановлено невідповідність у написанні їх прізвищ та прізвища їх матері та роз`яснено про необхідність звернутися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме факту родинних відносин між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , а також факту належності свідоцтва свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, а саме квартири [ADDRESS] , видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № 8-1073 [PERSON] , померлій [INFO] та [PERSON] , померлій [INFO] . У зв`язку із вище зазначеним, заявники і звернулися до суду із вказаною заявою. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. За правилами п.п. 1., 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи встановлення родинних відносин між фізичними особами та становлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З приводу встановлення факту того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною бабусею заявників по лінії матері [PERSON] , яка померла [INFO] та за життя була донькою [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 4 березня 2001 року, копія якого міститься у матеріалах справи, [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років; згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 квітня 2016 року, копія якого міститься у матеріалах справи, [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.1941 року, видане Зілаїрським рай бюро ЗАГС НКВД російською мовою, копія якого міститься у матеріалах справи. [PERSON] у подальшому вийшла заміж за [PERSON] і у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний запис № 48 та видано Зіларіївським рай бюро ЗАГС БАРСР свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відомості в якому вказано російською мовою та копія якого міститься у матеріалах справи. [PERSON] 6 червня 1972 року уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис № 158 та видано ЗАГС м. Мурманськ свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , відомості у якому записано російською мовою та копія якого наявна у матеріалах справи. [PERSON] після розлучення змінила своє прізвище на дошлюбне [PERSON] ». Однак у заявників відсутні докази на підтвердження зазначеного факту. Саме відсутність доказів на підтвердження родинних зв`язків між матір`ю заявників [PERSON] та [PERSON] і стало підставою для звернення заявників з вказаною заявою. Судом встановлено, що у трьох актових записах про народження, копії яких наявні у матеріалах справи: [PERSON] № 1903 від 7 серпня 1986 року; [PERSON] № 1775 від 16 листопада 1978 року; [PERSON] № 700 від 7 травня 1975 року; розділі «Відомості про мати записана» [PERSON] , [INFO] . У свідоцтвах про народження, копіі яких були подані до суду заявниками азом із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення: [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] матір`ю записана [PERSON] . Таким чином, судом встановлено та документально підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю заявників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] . [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] підтверджується наступними письмовими доказами. У поквартирній картці (форми Б) (архівна) на квартиру [ADDRESS] в якій наймачем зазначений [PERSON] , у переліку осіб, які проживають у зазначеній квартирі, вказана [PERSON] , [INFO] як мати невістки, а [PERSON] , [INFO] записана як невістка. У поквартирній картці (форми Б) (архівна) на квартиру [ADDRESS] в якій наймачем зазначений [PERSON] , у переліку осіб, які проживають у зазначеній квартирі вказана [PERSON] , 1948 р.н., яка померла [INFO] як дружина наймача, а [PERSON] , 1925 р.н., яка померла [INFO] як мати дружини. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявників немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини після матері без встановлення факту родинних відносин, суд вважає вимогу заявників про встановлення родинних відносин обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Згідно з роз`яснення пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після матері [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 59/2016, заведеної 30 вересня 2016 року до майна померлої [PERSON] та копія якої міститься у матеріалах справи. Таким чином, факт родинних відносин заявникам необхідно встановити для належного оформлення спадщини. Встановлення факту родинних відносин породить для заявників певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновків, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Доказів, які б спростовували зазначений факт, суду не надано і такі не встановлено. З приводу встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] ; [PERSON] , яка померла [INFO] та заявникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, а саме квартири [ADDRESS] , видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № 8-1073, суд зазначає наступне. Судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] належать;\~їх батькам\~ [PERSON] та\~ [PERSON] та\~їх бабусі\~ [PERSON] належала\~на праві\~спільної сумісної\~власності квартира\~ [ADDRESS] на\~підставі Свідоцтва\~про право\~власності на\~житло видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № 8-1073, копія якого міститься у матеріалах справи. Право власності зазначених вище осіб було зареєстровано 28 липня 1993 року у реєстрову книгу № 38пр за реєстром № 668 на ст.. 1- Одеським міським бюро технічної інвентаризації та прізвища усіх співвласників записано російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] ». Після смерті [INFO] батька заявників [PERSON] , їм та їх матері державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори 18 листопада 2014 року були видані свідоцтва про право власності за законом на 1/6 частку вказаної квартири, яка належала їх батьку, про що зроблена відмітка на зворотній стороні Свідоцтва про право власності на житло. У Розпорядженні органу приватизації № 16354 від 15 липня 1993 року зазначено, що квартира [ADDRESS] пердається у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а уповноваженим власником квартири визначається [PERSON] . У свідоцтві про право власності на житло, видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів вказано, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Паспорт громадянина України Серії [NUMBER] , виданий 17 лютого 1997 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я « [PERSON] , [INFO] », довідка про присвоєння ідентифікаційного коду від 15.07.1998 року видана [PERSON] . Паспорт громадянина\~України Серії\~ [NUMBER] ,\~виданий 24.11.1999\~р. Приморським РАВУМВС\~України в\~Одеській області\~на ім`я\~« [PERSON] ,\~ [INFO] »,\~довідка про\~присвоєння ідентифікаційного коду від 16.04.1998 року видана [PERSON] . Паспорт громадянина\~України Серії\~ [NUMBER] \~виданий 21.08.2002\~р. Приморським РАВУМВС України в Одеській області на ім`я « [PERSON] , [INFO] », довідка фізичної особи платника податків від 15.05.2002 року видана [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17.11.1999 р. Приморським РАВУМВС України в Одеській області, спадкодавець записана як « [PERSON] , [INFO] ». У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 11.12.1997 року спадкодавець також записана як [PERSON] ». Пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 22.09.2003 належить [PERSON] , 1948 р.н. Окрім того, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 квітня 2016 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції померла [PERSON] . У листі № 479-02/14 від 30.09.2016 року приватний нотаріус Одеського Нотаріального округу Двоєнкіна Тетяна Олександрівна зазначила, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] не може бути видане, зокрема, по причині розбіжності у написанні прізвища померлої у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 16 квітня 2016 року, де остання записана як [PERSON] та свідоцтві про право власності на житло, видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів вказано, що квартира [ADDRESS] , де померла записана як [PERSON] , а також розбіжності у написанні по-батькові бабусі заявників у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , в якому померла записана як [PERSON] та зазначеному вище свідоцтві про право власності на житло від 15 липня 1993 року,в якому співвласником записана [PERSON] . На підставі вищевикладеного суд вважає, що вищевказані розбіжності виникли у зв`язку з помилковим перекладом прізвищ з російської на українську мову, а також неуважність особи, яка заповнювала та видавала свідоцтво про право власності на житло від 15 липня 1993 року. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявники послалися як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, яка перешкоджає заявникам в оформленні спадкових прав після смерті матері [PERSON] , суд вважає за можливе задовольнити вимогу заявників про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] ; [PERSON] , яка померла [INFO] та заявникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, а саме квартири [ADDRESS] , видане 15 липня 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване у реєстрову книгу за № 8-1073. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved