Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

у серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: - скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «ПЛЕСО», м. Київ Рашкова А.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48078497 від 02.08.2019 року (номер запису про право власності: 32669953 від 02.08.2019 року) щодо реєстрації права власності за ДП «Київське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991373) на нежитлову будівлю - мисливський кордон, загальною площею 73 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1886390380000); - припинити право державної власності за ДП «Київське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991373) на нежитлову будівлю - мисливський кордон, загальною площею 73 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1886390380000). В обґрунтування позову посилався на те, що 23.10.2009 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією йому було видано ордер № 001777 на право зайняття службового приміщення як працівнику Державного підприємства «Мисливське господарство «Київське» - єгеру, на зайняття службового приміщення, квартири [ADDRESS] . Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.05.2010 року № 370 було виключено з числа службових жилих приміщень Державного підприємства «Мисливське господарство «Київське» двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , житловою площею 43,0 м2. Вказав, що 28.11.2012 року відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, на підставі розпорядження від 28.11.2012 року № 37098, в порядку приватизації, йому було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 72,2 м2. Квартира належить на праві власності йому та членам його сім`ї - [PERSON] - в рівних долях. Зазначив, що 27.04.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір про поділ квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П. та зареєстрований в реєстрі за № 334. Відповідно до умов договору квартира № 2 була поділена на квартиру за № 2/1 з окремим входом та на квартиру № 2/2 з окремим входом. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2021 року за ним на праві власності зареєстровано квартиру [ADDRESS] , та за [PERSON] на праві власності зареєстровано квартиру [ADDRESS] . Однак, 02.08.2019 року державним реєстратором Рашковим А.Г. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48078497 від 02.08.2019 року щодо реєстрації права державної власності за ДП «Київське лісове господарство» на нежитлову будівлю - мисливський кордон, загальною площею 73 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вважав, що нежитлове приміщення мисливський кордон, площею 73 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] є тим самим нерухомим майном (квартира № 2 (після поділу № 2/1 та № 2/2) на [ADDRESS] , площею 72,2 м2), приватизація якого була здійснена ним ще 28.11.2012 року та не була списана з балансу державного підприємства. Правильна вулиця нерухомого майна мисливський кордон, площею 73 м2 є вулиця Старообухівська, а не вулиця Обухівська, відтак оскаржуване рішення державного реєстратора від 02.08.2019 року прийняте незаконно, на підставі поданих ДП «Київське лісове господарство» документів, що не відповідають дійсності, в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.08.2022 року відкрито провадження у справі та витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи щодо державної реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень на нежитлову будівлю - мисливський кордон, загальною площею 73 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 47-48). Ухвалою від 12.10.2022 року підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд (а.с. 84). В судовому засіданні протокольною ухвалою від 16.02.2023 року було відмовлено ДП «Київське лісове господарство» у заяві про передачу справи на розгляд іншого суду, оскільки справа підсудна саме Голосіївському районному суду м. Києва по місцю знаходження нерухомого майна. До того ж, на питання суду, представник відповідача не зміг надати відповідь, в якому районі фактично знаходиться нерухоме майно. ДП «Київське лісове господарство» подало відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог повністю заперечило. Вказало, що зазначений спір повинен розглядатись Святошинським районним судом м. Києва, оскільки як вбачається з відомостей з Державного реєстру прав оскаржуване нерухоме майно зареєстроване на [ADDRESS] , що відноситься до Святошинського району м. Києва. Також зазначило, що відсутні підстави для позову, бо права та інтереси позивача не є порушеними, оскільки нерухоме майно, що було зареєстроване за ДП «Київське лісове господарство» є іншим майном ніж те, що належить позивачу, і воно знаходиться в іншому районі м. Києва. Також зазначив, що державний реєстратор не є належним відповідачем (а.с. 106-109). Третя особа - Державне агентство лісових ресурсів України подало письмові пояснення на позов, в яких зазначило, що згідно звітної інформації, що наявна в Державному агентстві лісових ресурсів України за ДП «Київське лісове господарство» рахується мисливський кордон, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та кормосховище за адресою: [ADDRESS] . Листом від 30.05.2022 року № 08-256 ДП «Київське лісове господарство» повідомило Держлісагенство, що об`єкт нерухомості за інвентарним номером 10320001, що розташоване в [ADDRESS] поставлено на баланс підприємства на підставі передавального акту. Згідно з передавальним актом за інвентарним номером 10320001 значиться об`єкт - мисливський кордон. Разом з тим, він не був списаний з балансу із-за відсутності відповідних документів про приватизацію даного будинку. Додатково, на виконання доручення Держлісагенства ДП «Київське лісове господарство» своїм листом повідомило, що кормосховище та гараж, що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично розташовані за адресою [ADDRESS] , що сталось у зв`язку з допущеною помилкою під час реєстрації речових прав на нерухоме майно. Також, Держлісагенство зазначило, що при здійсненні реєстрації речових прав реєстратором було допущено помилку та проведено державну реєстрацію нерухомого майна (мисливський кордон) за адресою [ADDRESS] , хоча фактично майно знаходиться за адресою [ADDRESS] , що і є правильною адресою (а.с. 72-74). В судовому засіданні представник позивача - Лев Р.В. позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - ДП «Київське лісове господарство» - Семко В.Ю. в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, а також на те, що права позивача не порушені. Третя особа - Держлісагенство явку представника в судове засідання не забезпечило, надало заяву про розгляд справи за їх відсутності. Інші учасники справи, які в установленому порядку повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, з клопотаннями з процесуальних питань не звертались. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.08.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «ПЛЕСО» Рашковим А.Г. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48078497 від 02.08.2019 року, яким зареєстровано право державної власності за Державним підприємством «Київське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991373) на нежитлову будівлю - мисливський кордон, загальною площею 73 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1886390380000, номер запису про право власності: 32669953 від 02.08.2019 року), що вбачається з інформаційної довідки від 09.12.2021 року № 289335203 (а.с. 14, 15). Складовими частинами об`єкту нерухомого майна є кормосховище загальною площею 10 м2 та гараж для автотранспорту загальною площею 248 м2. Згідно матеріалів реєстраційної справи № 188639038000, наданої на запит суду Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підставою для державної реєстрації права власності стали: заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2019 року; відомості про нерухоме державне майно станом на 01.07.2019 року (форма 2б (д); довідка ДП «Київське лісове господарство» № 631 від 02.08.2019 року (а.с. 59-70). Як вбачається з відомостей про нерухоме державне майно станом на 01.07.2019 року (форма 2б (д) в рядку за № 4.17 зазначено: будівлі підприємств лісівництва та звірівництва, інвентарний номер 10320001 - Мисливський кордон (1989р.), адреса: [ADDRESS] , загальною площею 73 м2 (а.с. 62). Як вбачається з довідки ДП «Київське лісове господарство» № 631 від 02.08.2019 року основний засіб мисливський кордон - будівля площею 73 м2, інвентарний номер 10320001, основний засіб кормосховище площею 10 м2, інвентарний номер 10310002, та основний засіб гараж для автотранспорту площею 248 м2, інвентарний номер 10310001, знаходяться за адресою [ADDRESS] згідно відомостей про нерухоме майно (форма 26д) рахуються на балансі підприємства та побудовані в 1989 році господарським способом (а.с. 63). Судом також встановлено, що 23.10.2009 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією позивачу було видано ордер № 001777 на право зайняття службового приміщення, як працівнику Державного підприємства «Мисливське господарство «Київське» - єгеру, із сім`єю яка складається з 2-х осіб. Службове приміщення, складається з двох кімнат жилою площею 43,0 м2 в ізольованій квартирі [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі розпорядження Голосіївської райдержадміністрації в м. Києві від 09.10.2009 року за № 807 (а.с. 21). Відповідно до розпорядження Голосіївської райдержадміністрації в м. Києві від 18.05.2010 року № 370 двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , житловою площею 43,0 м2 було виключено з числа службових жилих приміщень Державного підприємства «Мисливське господарство «Київське» (а.с. 22). 28.11.2012 року Відділом приватизації житлового фонду Голосіївської райдержадміністрації в м. Києві, на підставі розпорядження від 28.11.2012 року № 37098, в порядку приватизації, було видано позивачу свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,2 м2. Квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу та членам його сім`ї [PERSON] - в рівних долях (а.с. 18, 20). 27.04.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про поділ квартири, що є спільною частковою власністю, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т. П. та зареєстрований в реєстрі за № 334, відповідно до якого квартира [ADDRESS] була поділена на квартиру № 2/1 з окремим входом та квартиру № 2/2 з окремим входом (а.с. 23). Згідно з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2021 року № 289346975 за позивачем на праві власності зареєстровано квартиру [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2021 року № 289344040 за [PERSON] на праві власності зареєстровано квартиру [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.06.2022 року № 062/14-4421 (И-2022), що була надана на адвокатський запит представника позивача, за даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлову будівлю, за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 33). Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів від 20.12.2021 року № 0570202/1-33497 за даними Міського земельного кадастру земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] не зареєстровані та не обліковуються (а.с. 31). Відповідно до листа Департаменту містобудування та архітектури від 16.12.2021 року № 055-29516, відповідно до офіційного довідника «Вулиці міста Києва», який затверджений рішенням Київської міської ради від 22.01.2015 року № 34/899, вул. Обухівська відноситься до Святошинського району м. Києва, вул. Старообухівська - до Голосіївського району м. Києва (а.с. 30). Також судом встановлено, що на адвокатський запит представника позивача від 20.05.2022 року до Держлісагенства щодо надання відповідей на питання: яким чином нерухоме майно площею 73 м2 на [ADDRESS] потрапило на баланс ДП «Київське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991373); чи списувалось з балансу ДП «Мисливське господарство «Київське» (код ЄДРПОУ 05538075) квартира площею 72,2 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з приватизацією її [PERSON] , Держлісагенство надало відповідь від 03.06.2022 року № 05-34/2398-22, згідно якої: об`єкт нерухомості ДП «Київський лісгосп» (інв. номер 10320001), що розташований в м. Києві на вул. Обухівській (Старообухівській), 5 поставлено на баланс Підприємства на підставі передавального акту; об`єкт нерухомості ДП «Київський лісгосп» (інв. номер 10320001), не був списаний з балансу із-за відсутності відповідних документів про приватизацію та право власності на даний будинок; документів щодо введення будівлі в експлуатацію «Мисливський кордон», що розташований за адресою: [ADDRESS] на підприємстві не збереглися (а.с. 36-38). Згідно з передавальним актом від 2014 року Державне підприємство «Мисливське господарство «Київське» (код ЄДРПОУ 05538075), де працював позивач єгером та внаслідок чого приватизував квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з ліквідацією, передало Державному підприємству «Київське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991373) основний засіб за інвентаризаційним номером 10320001 Мисливський кордон, рік введення в експлуатацію 1985 рік. Згідно технічного паспорту від 04.10.2012 року на квартиру [ADDRESS] квартира розташована на І поверсі І (одноповерхового) поверхового будинку (а.с. 26-27). Окрім того, як вбачається з письмових пояснень від 28.09.2022 року, наданих Держлісагенством України, ДП «Київське лісове господарство» засноване на державній власності та належить до сфери управління Держлісагенства України. Згідно звітної інформації, що наявна в Державному агентстві лісових ресурсів України за державним підприємством «Київське лісове господарство» рахується мисливський кордон, що зареєстрований за адресою [ADDRESS] та кормосховище за адресою [ADDRESS] . Листом від 30.05.2022 року № 08-256 ДП «Київське лісове господарство» повідомило Держлісагенство, що об`єкт нерухомості за інвентарним номером 10320001, що розташоване в [ADDRESS] поставлено на баланс підприємства на підставі передавального акту. Згідно з передавальним актом за інвентарним номером 10320001 значиться об`єкт - мисливський кордон. Разом з тим, він не був списаний з балансу із-за відсутності відповідних документів про приватизацію та право власності на даний будинок. Додатково, на виконання доручення Держлісагенства ДП «Київське лісове господарство» своїм листом повідомило що кормосховище та гараж, що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично розташовані за адресою [ADDRESS] , що сталось у зв`язку з допущеною помилкою під час реєстрації речових прав на нерухоме майно. Але за об`єкт нерухомого майна - мисливський кордон жодної інформації не надано. Враховуючи всю надану інформацію ДП «Київське лісове господарство», Держлісагенство вважає, що при здійсненні реєстрації речових прав реєстратором було допущено помилку та проведено державну реєстрацію нерухомого майна (мисливський кордон) за адресою [ADDRESS] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1886390380000, інвентарний номер 10320001) є тим самим нерухомими майном (квартира № 2 (після поділу № 2/1 та [ADDRESS] , площею 72,2 м2), приватизація якого була здійснена позивачем ще 28.11.2012 року та не була списана з балансу ДП «Мисливське господарство «Київське» (код ЄДРПОУ 05538075), де працював позивач єгером, та незаконно було передано на баланс у 2014 році до Державного підприємства «Київське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00991373). Окрім того, судом також встановлено, що зазначення Державним підприємством «Київське лісове господарство» у довідці № 631 від 02.08.2019 року та у відомостях про нерухоме майно станом на 01.07.2019 року (Форма № 2б(д) неправильної вулиці Обухівська, замість правильної вулиці Старообухівська, призвело до незаконної державної реєстрації прав на нежитлове приміщення - мисливський кордон, загальною площею 73 м2 (інвентарний номер 10320001). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. За ч. 4 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до п. 44 Порядку для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 року, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); 3) документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); 4) документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності). Таким чином, з аналізу норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та норм Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд приходить до висновку, що відомості про речові права, що були заявлені до реєстрації та подані ДП «Київське лісове господарство» не відповідали вищенаведеним вимогам, визначених Законом та Порядком. У ч. 2 ст. ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Однак, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020 року, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції та яка в подальшому змінювалась. Так, відповідно до абз. 1, 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній станом на сьогодні) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року в справі № 906/516/19 та від 20.08.2020 року в справі №916/2464/19. При цьому, право або інтерес позивача, який вважає себе власником спірного нерухомого майна, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. Отже, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ДП «Київське лісове господарство» є правомірним та ефективним способом захисту права позивача, з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і саме такий спосіб захисту прав призведе до відновлення порушеного права позивача. При цьому, також, суд вважає за необхідне зазначити те, що, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач визначив відповідачем державного реєстратора КП виконавчого органу КМР (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «ПЛЕСО» Рашкова А. Г. Однак, за змістом висновків, викладених у п. 31.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. З огляду на зміст і характер відносин між учасниками у даній справі, вбачається, що спір виник саме між позивачем і ДП «Київське лісове господарство» з приводу права власності на об`єкт нерухомого майна, а тому суд надходить до висновку про те, що державний реєстратор Рашков А.Г. є неналежним відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, суд дослідивши кожний доказ окремо та у взаємному зв`язку з іншими доказами у їх сукупності, дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення державного реєстратора КП виконавчого органу КМР (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «ПЛЕСО» Рашкова А. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2019 року щодо реєстрації за ДП «Київське лісове господарство» права власності на нерухоме майно - мисливський кордон, загальною площею 73 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з одночасним припиненням права державної власності на зазначене вище нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved