Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідно до договору дарування від 30 жовтня 2000 року вона є власником квартири [ADDRESS] . Окрім неї у вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає у помешканні з серпня 2019 року. Реєстрація [PERSON] у вказаній квартирі порушує її право на володіння та користування нею. А також унеможливлює оформлення субсидії по оплаті житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 27.01.2023 згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом установлено, що позивачка 27 липня 1996 року уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 8). Відповідно до договору дарування від 30 жовтня 2000 року [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки Виконавчого комітету Пирятинської міської ради №92 від 08 серпня 2016 року вул. Червоноармійську в м. Пирятин було перейменовано на вул. Європейську (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 01 лютого 2022 року сторони шлюб розірвали (а.с. 9). Відповідно до довідки квартального комітету Виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 495 від 22 листопада 2022 року колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з серпня 2019 року (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з серпня 2019 року, тобто більше одного року, його речей у квартирі немає. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки відповідач, який є колишнім членом сім`ї власниці квартири, понад один рік не проживає у квартирі, що належить позивачці на праві приватної власності, жодних домовленостей про збереження за ним права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали, його реєстрація заважає позивачці у повній мірі володіти та користуватися належним їй житлом, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved