Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом у якому зазначає, що 04.11.1995 року він уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі у них народилося троє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, протягом тривалого часу їхнє спільне сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач з дітьми проживає окремо у зв`язку з постійними конфліктами між ним та відповідачкою. Відповідачка не працює, постійно робить моральний тиск на нього, в присутності їхніх дітей. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як нього, так і у відповідачки на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного, між ними втрачено почуття любові та поваги. Також позивач зазначає, що після розірвання шлюбу місце проживання неповнолітніх дітей слід визначити разом з ним, оскільки діти потребують уваги, піклування, догляду та належного виховання, а відповідач виховує їх неналежно. Станом на сьогодні всі його діти проживають з ним. Матір не піклується про них, перебуває за кордоном. Факт того, що тільки він займається вихованням дітей підтверджується, зокрема характеристикою на [PERSON] , учня 3-А класу Ужгородської ЗОШ № 8, яка підтверджує, що батько систематично супроводжує дитину до школи та забирає її, цікавиться начальними досягненнями сина, підтримує зв`язок з класним керівником та вихователем сина. А тому на підставі вищенаведеного просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на вихованні та проживанні разом з ним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у позові. Додав, що з вересня 2021 року з відповідачкою проживають окремо, а діти за їх згодою постійно проживають з ним. Відповідачка з березня 2022 року знаходиться за кордоном. Відповідачка не бере участі у їх вихованні та не проявляє ініціативи на зустріч з дітьми. Перебуває у інших стосунках. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач та її представник - адвокат Костяков Д.В. в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно пояснень представника позивача у підготовчому засіданні відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, але заперечує проти визначення місця проживання дітей з батьком. Предствник третьої особи в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву згідно якої просить розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування, врахувавши при прийнятті рішення висновок органу опіки і піклування від 19.09.2022 року № 613/23/01-12 Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 04.11.1995 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане повторно 07.07.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Сторони мають двох неповнолітні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.07.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ніредьгаза 08.01.2013 року. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві та судовому засіданні, і не спростовано відповідачем, внаслідок різних поглядів на сімейне життя, що призводило до постійних сварок між ними, сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви та пояснення в судовому засіданні. Згідно пояснень представника відповідача у підготовчому засіданні відповідач позов у частині розірвання шлюбу визнає. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, як органом опіки і піклування надано висновок щодо визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно з яким розглянувши наявні матеріали та діючи, насамперед в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , органом опіки та піклування встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою його місця проживання. Стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування, посилаючись на положення ч.3 ст. 160 СК України, зазначив, що якщо батьки проживають окремо. Місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. А тому враховуючи вік дитини, а також фактичне проживання дитини разом з батьком, проживання матері тривалий час окремо, суд приходить до висновку, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини, а тому малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з батьком - [PERSON] , [INFO] . У той же час, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Outcome: partial