Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "Альфа - Гарант" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якому позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] користь різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту у розмірі 73\~889, 03 грн. ( сімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять грн. 03 коп.); стягнути з ТДВ СК "Альфа - Гарант" на його [PERSON] користь страхове відшкодуванням у розмірі 52 416,05 грн. (п`ятдесят дві тисячі чотириста шістнадцять грн. 05 коп.); стягнути з ТДВ СК "Альфа - Гарант" та [PERSON] , на його [PERSON] користь витрати на підготовку судовим експертом висновку з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ у розмірі 2\~500,00 (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. ( двадцять тисяч гривень) солідарно; стягнути з ТДВ СК "Альфа - Гарант" та [PERSON] на його [PERSON] користь сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 31 березня 2021 року приблизно о 10 год. 20 хв., в Новокодацькому районі міста Дніпро по Кайдацькому мосту від Донецького шосе в напрямку Набережної Заводської рухався автомобіль «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В той же час по Кайдацькому мосту в попутному напрямку з автомобілем «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався автомобіль «NISSAN», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та в районі електроопори №84 сталось зіткнення між зазначеними автомобілями, внаслідок чого була спричинена шкода. Вину відповідача [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021р. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТДВ СК "Альфа - Гарант", тому позивач із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся до страхової компанії. Відповідно до висновку експерта №143/21А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 28 травня 2021 року, складеного судовим експертом Пилипенко О.С., вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN ROGUE 2.0і, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого при ДТП складає 218\~576 грн. 72 коп., тоді як матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «NISSAN ROGUE», становить 144\~687 грн. 42 коп. Страховою компанією ТДВ СК "Альфа - Гарант" було відшкодовано на користь потерпілого грошові кошти у загальному розмірі 75\~271 грн. 68 коп. Позивач вважає, що у судовому порядку підлягає стягненню недоплачена ТДВ СК "Альфа - Гарант" сума страхового відшкодування у розмірі 52\~416 грн. 05 коп., та саме [PERSON] , як водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати різницю між сумою відновлювального ремонту і сумою, що має становити страхову виплату у розмірі 73\~889 грн. 03 коп. Також, відповідно до квитанції від 28 травня 2021 року, позивач поніс витрати на складання спеціалістом висновку експерта з визначення суми відновлювального ремонту колісного транспортного засобу у розмірі 2500 грн. 00 коп. Окрім цього, позивач зазначив, що внаслідок ДТП він пережив сильний стрес. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобілю на значну суму грошей, порушенні звичайного укладу життя, можливості користуватись автомобілем для потреб своєї родини. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, завданих внаслідок ДТП, їх характер та тривалість, вину [PERSON] у скоєнні ДТП, розмір моральної шкоди позивач оцінює у 20\~000 грн. 00 коп., яку також просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов у якому зазначив, що проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у позові, посилаючись на обставину того, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки станом на день настання ДТП цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди [PERSON] , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року та Договору добровільного страхування «Комплекс» №12-06\\ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року, була застрахована в ТДВ Страхова Компанія "Альфа - Гарант" і у нього не виникло обов`язку з відшкодування Позивачу різниці між сумою відновлювального ремонту і вартістю матеріального збитку, як цього вимагає позивач. Поряд з цим, [PERSON] зазначає, що розмір спричинених позивачу в результаті ДТП збитків ТДВ СК "Альфа - Гарант" визначив, та здійснив розрахунок суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 75271 грн. 68 коп. на підставі висновку автотоварознавчого дослідження №ЦВ/21/1877 від 08 липня 2021 року. Вказує, що зі змісту пред`явленого позову [PERSON] не зрозуміло, з яких підстав висновок експерта №143/21А від 28 травня 2021 року, який був складений на замовлення [PERSON] , як доказ, має перевагу перед висновком автотоварознавчого дослідження №ЦВ/21/1877 від 08 липня 2021 року, складеного за замовлення ТДВ СК "Альфа - Гарант". Полісом ОСЦПВ ЕР-201394974 передбачена безумовна франшиза у розмірі 2000,00 грн. [PERSON] вважає, що сума належного Позивачу страхового відшкодування може складати 125 097,73 грн. (127 094,73грн. - 2 000 грн. = 125 094,73 грн.), а [PERSON] має сплатити Позивачу Франшизу в розмірі 2 000 грн. Позивачем надано\~до суду\~відповідь на\~відзив,\~де зазначив,\~що відповідно\~до норм\~чинного законодавства\~якщо сплачене\~страховиком відшкодування\~не покриває\~розмір збитків\~завданих потерпілому,\~останній має\~право пред`явити\~до винної\~особи вимогу\~про відшкодування\~різниці між\~фактичним розміром\~шкоди і\~страховою виплатою,\~а судовим\~експертом Пилипенко\~О.С.\~у повній\~мірі проведено\~незалежну оцінку\~пошкодженого транспортного\~засобу та\~надано висновок\~по визначенню\~вартості відновлювального\~ремонту відповідно\~до вимог\~ Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні». [PERSON] , у свою чергу подано до суду пояснення по справі, у яких зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди [PERSON] , який керував транспортним засобом «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована згідно полісу ОСЦПВ ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року та Договором добровільного страхування «Комплекс» №12-06ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року, видані ТДВ СК «Альфа-Гарант» та зазначає, що максимальний ліміт відповідальності ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду спричинену майну складає 258\~000,00 грн. (сума страхового відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи, якщо така передбачена відповідно договору-договорів страхування), а [PERSON] 2\~000,00 грн. у вигляді франшизи. Окрім цього, на підставі Висновку експерта №143/21А від 28 травня 2021 року неможливо встановити дійсну вартість відновлювального ремонту, оскільки зазначена у висновку експерта сума є розрахунковою. Позивачем надано додаткові пояснення, посилаючись, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин автомобіля, складає 127\~687 грн. 73 коп. (без урахування складової ПДВ), тобто в межах суми страхового ліміту, передбаченого полісом ОСЦПВ ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року, виходячи із чого додаткове покриття збитків, передбачене Договором добровільного страхування «Комплекс» №12-06ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року у даному випадку не застосовується. Звертає увагу, що позивач позовні вимоги заявляє виключно у межах та сумах, передбачених Висновком експерта, а не як один із можлиивих варіантів стягнення шкоди. Представник позивача за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (Т.1 а.с.146) позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (Т.1 а.с.161) заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] . Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "Альфа-Гарант" про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання поштового відправлення(Т.1 а.с.81, 228) та довідкою про помилку доставки електронного листа(Т.1 а.с.231-233), однак представник у судове засідання не з`явився, причини неявки в судове засідання не повідомив, надано відзив на позовну заяву(Т.1 а.с.103-133). Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Вислухавши адвокатів сторін, вивчивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов відповідача, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2021 року приблизно о 10 год. 20 хв., в Новокодацькому районі міста Дніпро по Кайдацькому мосту від Донецького шосе в напрямку Набережної Заводської рухався автомобіль «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В той же час по Кайдацькому мосту в попутному напрямку з автомобілем «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався автомобіль «NISSAN», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та в районі електроопори №84 сталось зіткнення між автомобілями «FORD FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , та «NISSAN», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого була спричинена шкода. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року по справі справа №204/3767/21, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року в ТДВ Страхова Компанія "Альфа - Гарант", з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130000 грн. з франшизою у розмірі 2000 грн.(Т.1 а.с.108), тому позивач із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся до страхової компанії(Т.1 а.с.109). Із метою встановлення розміру заподіяних збитків, за заявою позивача судовим експертом Пилипенко О.С. складено висновок, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN ROGUE 2.0і, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого при ДТП складає 218\~576 грн. 72 коп., тоді як матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «NISSAN ROGUE», становить 144\~687 грн. 42 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN ROGUE», пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин автомобіля, СКЛАДАЄ 127\~687 грн. 73 коп. (без урахування складової ПДВ), у підтвердження чого надано висновок експерта №143/21А від 28 травня 2021 року(Т.1 а.с.10-46). Страховою компанією ТДВ СК "Альфа - Гарант" було відшкодовано на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 75\~271 грн. 68 коп. (Т.1 а.с.47-48). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування (далі - Закон №85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Відповідно до\~ст.9 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з вимогами п. 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року по цивільній справі №147/66/17 наголошено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1166 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляд у цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Положення ст. 1187 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальній нормі. Відповідну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року (справа №759/4049/16-ц, провадження №61-1505св18), постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2018 року (справа №372/1789/17-ц, провадження №61-29014св18). Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За правилами статей 1188, 1192\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна або страхової виплати. У даному випадку спір виник не про стягнення повної вартості автомобіля, а щодо стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого з вини третьої особи. Судом встановлено, що відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР-201394974 від 29 вересня 2020 року передбачена франшиза у розмірі 2000 грн., у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "Альфа - Гарант" підлягає частковому задоволенню у розмірі 50\~416,05 грн. Згідно статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. П.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про\~деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України № 1961-VI від 01.07.2004 року у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто, в результаті аналізу правових норм з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступного висновку. Наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 31 березня 2021 року, встановлена, відповідно до вимог ч. ч. 4, 6ст. 82 ЦК України, не підлягає доказуванню, однак відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц). Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Згідно абз.2 пункту 14 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р., якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі по тексту - Постанова Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р.), - особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 9 Постанови Верхового Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6: при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам належить враховувати, що відшкодування шляхом покладання на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Також зазначено, що для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад автомобіля), були використані нові вузли, деталі комплектуючі частини іншої модифікації, що випускається взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, відповідач [PERSON] не навів належних доводів та обгрунтувань, які б свідчили про неповноту або неправильність висновку експерта №143/21А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 28 травня 2021 року, складеного судовим експертом Пилипенко О.С., який замовлено та подано позивачем відповідно до ст.106 ЦПК України. Станом на час постановлення рішення у даній справі матеріальну шкоду позивачу не відшкодовано. Будь-яких доказів на спростування вказаної вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, відповідач [PERSON] суду не надав. Тому вказаний висновок суд вважає належним та допустимим доказом при визначенні розміру матеріальної шкоди. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, коштів в сумі 73\~889, 03 грн. Відповідно до ч.1 ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст.\~12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до припису ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з вимогами\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд приймає посилання позивача на те, що внаслідок вчинення відповідачем ДТП він зазнав переживань та хвилювань з приводу пошкодження належного йому майна на значну суму грошей, через пошкодження засобу для пересування він змушений був змінити звичайний уклад життя, був позбавлений можливості користуватись автомобілем для своїх потреб та потреб своєї родини. Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача та суб`єктивне відношення до вчинку відповідача, вважає визначити його у сумі 15 000 гривень. Даний розмір відшкодування завданої моральної шкоди, на думку суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні, та відповідає вимогам співмірності, розумності і справедливості. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У відповідності\~до ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial