Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 01 грудня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , батьками якого в свідоцтві про народження записані сторони по справі. Тривалий час до дати подання позову до суду сімейні стосунки між сторонами припинено. Причиною розпаду сім`ї, як зазначає позивача, є різні погляди на сімейне життя та обов`язки. У зв`язку із виниклим непорозумінням один з одним конфлікти в родині загострювалися, а спроби залагодити конфлікт закінчувалися гучними сварками. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 грудня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1252. Ухвалою судді від 02 грудня 2022 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, будучи повідомленою про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте в позовній заяві зазначила що просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 грудня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1252, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину [PERSON] - [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Позивач стверджує, що вже тривалий час до подання позову до суду шлюбно-сімейні відносини з відповідачем були припинені. Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві про визнання позову факти викладені в ньому не заперечував та також підтвердив те, що тривалий час не проживає із позивачкою та не веде з нею спільне господарство. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, вони проживають окремо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в своїх заявах суду, жоден з них не висловив бажання збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Судом встановлено, що позивач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В позовній заяві позивач просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », яке вона змінила з « [PERSON] » при державній реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами, залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 536,80 гривень, а інша частина в розмірі 536,80 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved