Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Канівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Канівський відділ ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання батьківства, стягнення аліментів за минулий період та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивує тим, що вона з 2009 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Проживали вони з відповідачем разом, а шлюб з відповідачем було зареєстровано уже згодом - 09.02.2018, який на даний час розірвано за рішенням Канівського міськрайонного суду №697/1212/22 від 12.09.2022. Відповідач ставиться до [PERSON] як до дочки, вони називають один одного як батько та дочка відповідно. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, саме тому вона змушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. Крім того, позивач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання їх дочки, хоча він є працюючим та відповідно може надавати допомогу на утримання дочки. Просить суд визнати відповідача батьком їх дочки [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Каневі, Черкаської області, про що внести відповідні зміни до актового запису про її народження, залишивши [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.12.2022 і до повноліття дитини. Судові витрати покласти на відповідача. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 21.12.2022 у справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.01.2023. 11.01.2023 від представника відповідача адвоката Константінової Т.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач частково визнав позов, а саме не заперечував щодо визнання його батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнення з нього аліментів на її утримання, але заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів за минулий період за останні три роки. У цій частині вимог просить відмовити у зв`язку з недоведеністю, та стягнути з позивача на його користь витрати понесені на правничу допомогу. У зв`язку з визнанням відповідачем позову, просить суд застосування положення ст. 142 ЦПК України щодо покладення на нього 50% судового збору (а.с.33-35). Ухвалою суду від 26.01.2023 у зв`язку відмовою позивача від частини позовних вимог, провадження у справі закрито в частині вимоги про стягнення аліментів за минулий період, за останні три роки, підготовче провадження у даній справі закрито та призначено розгляд по суті в судовому засіданні на 03.02.2023. 02.02.2023 на адресу суду направлено заяву адвоката Константінової Т.М. про стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи (а.с.50-55). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просила його задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник адвокат Константінова Т.М. не з`явилися, адвокатом направлено до суду повідомлення про проведення судового розгляду справи за відсутності сторони відповідача, позицію викладену у відзиві на позов підтримала повністю та просить врахувати при винесенні судового рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Канівський відділ ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) - Матвійчук С.І. у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.49), щодо позову покладаються на розсуд суду. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2020 батьками [PERSON] , [INFO] є батько: [PERSON] та мати: [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї №5054-01-09 від 12.12.2022 виданої адміністратором управління ЦНАП виконкому Канівської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.10). Згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/1212/22 від 12.09.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 09.02.2018 у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №6, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне - « [PERSON] » (а.с.13,14). Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідачем та її представником не заперечувалося, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] здійснена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, дійшов висновку про задоволення позову у цій частині, так як він пред`явлений в інтересах дитини та є обґрунтованим, законним та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України є підставою для визнання батьківства. З огляду на викладене, необхідно визнати відповідача [PERSON] батьком дитини: [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження дитини, змінивши відомості про батька дитини із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а в даному випадку батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дочки. Оскільки відповідач є батьком дитини, тому нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття, тому суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.12.2022. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо покладення на відповідача сплату судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір за позовну вимогу про визнання батьківства у розмірі 992,00 грн., що підтверджується квитанцією від 12.12.2022, а від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів вона є звільненою відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.1). У відзиві на позов представником відповідача заявлено клопотання про застосування судом положення ст. 142 ЦПК України та покладення на відповідача 50% судового збору, у зв`язку з визнанням ним позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з вище викладеним, позивачу [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору за квитанцією № ПН835 від 12.12.2022, а саме у розмірі 496,00 грн. Іншу частину судового збору у розмірі 496,00 грн. за позовну вимогу про визнання батьківства необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача. Також з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі, що становить 496,20 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 496,20 грн. необхідно покласти на рахунок держави.

Outcome: approved