Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до АТ КБ «Приватбанк» в якому просила визнати незаконними дії АТ КБ «Приватбанк» щодо автоматичного списання коштів з карткового рахунку [PERSON] в рахунок погашення простроченої заборгованості по картках [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , на загальну суму 40 032,54 грн; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані кошти з карткового рахунку у розмірі 40 032,54 грн протягом березня 2019 року - червня 2021 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2018 АТ КБ «Приватбанк» за заявою [PERSON] відкрито банківський картковий рахунок для отримання пенсії по інвалідності та видана позивачу картку № [NUMBER] . На зазначений картковий рахунок позивач отримувала виключно пенсію по інвалідності. Згідно довідок від 14.06.2021 виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві та виписок з «Приват24», протягом січня 2019 року - червня 2021 року позивачу перераховано на картковий рахунок (картка № [NUMBER] ) пенсія по інвалідності на загальну суму 61 192,17 грн. В березні 2019 року із вказаного карткового рахунку позивачем були отримані кошти в сумі 2 800,00 грн, інші кошти позивач не знімала. Станом на 08.06.2021 на рахунку позивача повинні були бути кошти в розмірі більш як 58 тис. грн. 08.06.2021 року позивач звернулась до відділення банку з наміром скористатися власними грошовими коштами, розміщеними на її картковому рахунку (карка № [NUMBER] ) в банку, а саме зняти готівку з цього рахунку, натомість отримала інформацію про те, що на її картковому рахунку були наявні кошти лише в сумі 20 058,63 грн, замість 60 097,17 грн. Ознайомившись 15.06.2021 з випискою проведених по картці № [NUMBER] операцій у системі «Приват24», позивачу стало відомо, що банк одноособово безпідставно списував з її карткового рахунку грошові кошти, лише протягом березня 2019 року - червня 2021 року стягнув кошти в загальній сумі 40 032,54 грн нібито на погашення простроченої заборгованості. Повідомлення про ці списання банк позивачу не надсилав. З виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] позивача за період з 01.12.2018 року - 10.06.2021 року вбачається, що відповідач здійснював автоматичне списання грошей з пенсійної картки для погашення простроченої заборгованості по картках [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , на загальну суму 40 032,54 грн. Позивач зазначає, що у неї відсутня заборгованості по картці № [NUMBER] . Позивач ніколи не погоджувала з банком умов стягнення з неї заборгованості (неустойки, відсотків), їх розміри та строки, по інших картках, які зазначені у виписках по картці № [NUMBER] за період з 01.12.2018 року - 10.06.2021, її ніколи не ознайомлювали з можливістю стягнення з неї такої заборгованості. Відповідач не маючи розпорядження клієнта та не маючи законних підстав на списання коштів без такого розпорядження у відповідності до ч. 2 ст. 1071 ЦК України, неправомірно автоматично списував кошти із пенсійної картки позивача «для погашення простроченої заборгованості». Протягом січня 2018 року - червня 2021 року позивач не отримувала в банку ні кредитів, ні карток №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Також не надавала доручення на здійснення договірного списання коштів із пенсійної картки № [NUMBER] . На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2022 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 11.12.2018 АТ КБ «Приватбанк» за заявою [PERSON] відкрито банківський картковий рахунок для отримання пенсії по інвалідності та видана позивачу картку № [NUMBER] . На вищевказаний картковий рахунок позивач отримувала пенсію по інвалідності. Згідно довідок №87520277311711371, №9771827532381711, №0452424901201421 від 14.06.2021, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві та виписок з «Приват24» вбачається, що протягом січня 2019 року - червня 2021 року позивачу перераховано на картковий рахунок (картка № [NUMBER] ) пенсія по інвалідності на загальну суму 61 192,17 грн. Згідно виписки з «Приват24», 21 березня 2019 року із вказаного карткового рахунку позивачем були отримані кошти в сумі 2 800,00 грн, інші кошти позивач не знімала. 08.06.2021 позивач звернулась до відділення банку з наміром скористатися власними грошовими коштами, розміщеними на її картковому рахунку (карка № [NUMBER] ) в банку, а саме зняти готівку з цього рахунку, натомість отримала інформацію про те, що на її картковому рахунку були наявні кошти лише в сумі 20 058,63 грн, замість 60 097,17 грн. З виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] позивача за період з 01.12.2018 року - 10.06.2021 року вбачається, що відповідач здійснював автоматичне списання грошей з пенсійної картки для погашення простроченої заборгованості по картках [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , на загальну суму 40 032,54 грн. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» до нечесної підприємницької практики, яка в Україні забороняється, включаються дії, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції, а, також, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Закон називає агресивною таку підприємницьку практику, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. Однією з ознак агресивної підприємницької практики згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором. Забороняється вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання (пункт 4 частини п`ятої статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 2, 3 цієї статті, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, і не вправі визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до пункту 1.38 статті 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з пунктом 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція від 21 січня 2004 року), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції від 21 січня 2004 року). Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (пункт 6.4 Інструкції від 21 січня 2004 року). Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції від 21 січня 2004 року). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 1071 та ч. 1 ст. 1072 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом, проте, виключно в межах залишку грошовий коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом. Договірне списання - це списання грошових коштів з будь-якого рахунку клієнта у рахунок погашення зобов`язань перед банком, згідно з договором умовами якого передбачено подібне списання. В матеріалах справи відсутнє підтвердження, що між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» наявні будь-які домовленості щодо погодження автоматичного списання коштів з рахунку № [NUMBER] . Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про безпідставне списання відповідачем коштів із карткового рахунку позивача в загальному розмірі 40 032,54 грн та невідповідність дій відповідача в цій частині вимогам закону та умовам укладеного договору, що в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України. Встановлено, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з урахуванням задоволення позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. (за вимоги немайнового характеру) та 908,00 грн. (за вимоги майнового характеру).

Outcome: approved