Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

В січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що з 09 червня 2001 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано за рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З 10 травня 2022 року син проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Добровільної згоди сплачувати аліменти на утримання дитини між ними не досягнуто. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка також у своїй заяві просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що з 09 червня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження (а.с. 6). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5), однак фактично проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 03 січня 2023 року за № 45, з 10 травня 2022 року дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на його утриманні (а.с. 7). Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15), та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2022 року припинено з 10 травня 2022 року стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дитини. Рішення набрало законної сили 12 грудня 2022 року (а.с. 8-11). Угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, як встановлено, дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі, особливих обставин, що підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів не встановлено, позов визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто, вимоги позивача про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтованими, з метою захисту прав дитини на матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та ухвалює про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 10 січня 2023 року. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" складає 1073,60 грн. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (далі -Закон) у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Наведені положення Закону кореспондуються із ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь держави має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 536,80 грн, інші 50 відсотків слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved