Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Уманської районної державної нотаріальної контори про скасування обтяження з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Типового договору купівлі-продажу будинку присадибного типу з надвірними спорудами, укладеного 10.04.1992 між ним та Колгоспом «Ленінська Іскра», який посвідчений Уманською районною державною нотаріальною конторою 10.04.1992 за реєстровим №1382. За умовами цього Договору він сплатив Колгоспу «Ленінська Іскра» 50 % балансової вартості житлового будинку [ADDRESS] , що складає 13318,83 рублів, що підтверджується відповідною квитанцією. З метою продажу вищезазначеного будинку позивач звернувся до державного районного нотаріуса, який повідомив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.07.2021 №266542390, 04.06.2007 о 15:50:17 за №5067499 реєстратором: Уманська районна державна нотаріальна контора зареєстроване обтяження - заборона (архівний запис), об`єкт обтяження - невизначене майно, будинок, власник - [PERSON] , підстава обтяження - повідомлення, б/н, Колгосп «Ленінська Іскра». Тому, він звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори, щоб зняти заборону на вищезазначений будинок, на що отримав письмову відповідь від 02.06.2021 №270/01-16 про те, що первинні документи, на підставі яких накладено заборону, знищені у зв`язку із закінченням строку їх зберігання. Оскільки, правонаступником Колгоспу «Ленінська Іскра» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дубова», то позивач звернувся до них, за для отримання відомостей про відсутність у нього заборгованості на даний час у зв`язку з виконанням усіх вимог вищезазначеного Типового договору. Однак, у відповідь отримав письмову довідку від 10.06.2021 за №85 та 14.06.2021 за №95, що матеріали (акти купівлі-передачі, договори, квитанції про сплату, технічна документація та інше за 1991-1992 p.p.) не збереглися у зв`язку з закінченням строку їх зберігання та ТОВ «Дубова» не може видати довідку, щодо відсутності заборгованості по сплаті житлового будинку, тому з даним позовом він звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явився, подавши до суду заяву, в якій підтримує подану ним позовну заяву, просить її задовольнити та справу розглядати у його відсутність. Від завідувача Другої уманської державної нотаріальної контори Діброва Л. надійшов лист, з якого вбачається, що при розгляді справи вона покладається на розсуд суду та просить справу розглядати у її відсутність. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Уманської районної державної нотаріальної контори про скасування обтяження з нерухомого майна, пояснючи це тим, що саме державний районний нотаріус повідомив йому про те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.07.2021 №266542390, 04.06.2007 о 15:50:17 за №5067499 реєстратором: Уманська районна державна нотаріальна контора зареєстроване обтяження - заборона (архівний запис), об`єкт обтяження - невизначене майно, будинок, власник - [PERSON] , підстава обтяження - повідомлення, б/н, Колгосп «Ленінська Іскра». Проте, в цьому ж позові, позивач зазначає, що Типовий договір купівлі-продажу будинку присадибного типу з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , був укладений 10.04.1992 між ним та Колгоспом «Ленінська Іскра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дубова». Тобто, із зазначеного вбачається, що обтяжувачем в даному випадку є саме ТОВ «Дубова». Відповідачем в даній справі повинна виступати особа, в інтересах якої вчинено заборону, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`являти позов до належного відповідача. Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від\~12\~червня 2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що Уманська районна державна нотаріальна контора (на даний час Друга уманська державна нотаріальна контора) в даній справі не може бути відповідачем, оскільки позивачем не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника спірного нерухомого майна саме цим відповідачем, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed