Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

11.10.2022 року позивач [PERSON] в особі адвоката Гончарова В.М. звернувся за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до суду з позовною заявою, у якій просить: визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» від 23.10.2021 р.; стягнути з ТОВ «Везем Шиппінг» на користь [PERSON] грошову суму 1425 540,58 грн., з яких: 256947,79 грн. - авансовий платіж; 20036,17 грн. - інфляційні втрати; 1 148 556,62 грн. - пеня. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.12.2021 між позивачем та ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з яким вони зобов`язалися в майбутньому до 30.04.2022 укласти договір купівлі-продажу на належний відповідачу транспортний засіб. Продаж транспортного засобу вчиняється за вартістю в розмірі 379 303,89 грн. з ПДВ. На виконання умов попереднього договору позивач сплатив авансовий платіж в сумі 256 947,79 грн. До 30.04.2022 сторони зобов`язались укласти основний договір, проте відповідач прострочив виконання цього зобов`язання. Транспортний засіб відповідачу не належить, він не набув право власності на нього, що робить неможливим виконання цього договору. Жодних повідомлень щодо виконання договору від відповідача не надходило. Пізніше виявилось та стало очевидним, що відповідач зобов`язався надати послугу з викупу транспортного засобу за кошти позивача з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення. Зазначене свідчить про те, що відповідач не мав на меті здійснювати продаж належного йому транспортного засобу, його метою було надання дилерських послуг, чим він ввів позивача в оману. Відповідач ввів в оману позивача щодо наявності транспортного засобу та його поставки в майбутньому, оскільки спонукав дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку позивач не погодився. Відповідач не вчинив жодних дій для виконання умов спірного договору, що свідчить про відсутність намірів до реального настання правових наслідків, передбачених оспорюваним правочином. Вважає, що попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним, через введення позивача в оману щодо його істотних умов. Сплачена сума коштів за п.2.3. попереднього договору є авансом та підлягає поверненню позивачу. Інфляційні втрати за період з травня 2022 року по вересень 2022 року становлять 20036,17 грн. Розмір пені за 149 дні прострочки становить 1148556,62 грн. Ухвалою суду від 19.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 17.11.2022 року. 17.11.2022 року судове засідання не відбулось через відсутність в суді електропостачання, наступне засідання призначено на 20.12.2022 року. Ухвалою суду від 20.12.2022 року закрите підготовче провадження, призначено розгляд справи на 26.01.2022 року. В судове засідання позивач і його представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись електронною поштою, а також шляхом отримання повідомлень на номери телефонів, 15.11.2022 р. від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. ТОВ «Везем Шиппінг» в судове засідання уповноваженого представника не направив, судова повістка направлялась відповідачу за адресою місцезнаходження, і була повернена підприємством поштового зв`язку через відсутність адресата. Тому, на підставі ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Піж час розгляду справи судом встановлено, що 23.12.2021 між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-11396. Згідно з п. 1.1. - 1.2. попереднього договору від 23.12.2021 сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки Hyundai, модель Santa Fe Sport, рік випуску 2015, в строк до 30.04.2022. Відповідно до п. 1.3. попереднього договору від 23.12.2021 ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. попереднього договору від 23.12.2021 ТОВ «Везем Шиппінг» здійснило викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону транспортного засобу після його погодження з [PERSON] , який жодних заперечень та претензій щодо викупу транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має. Згідно з п. 2.1. попереднього договору від 23.12.2021 продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 13919 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 379303,89 грн., у тому числі ПДВ 63217,31 грн. та сплачується [PERSON] в безготівковій формі на поточний рахунок в національній валюті України - гривні згідно з офіційним курсом НБУ на дату виставлення рахунку. На підставі п. 2.2. попереднього договору від 23.12.2021 сторони домовилися про проведення розрахунків за цим договором: - [PERSON] сплачує в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок в розмірі 9429,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 256947,79 грн., у тому числі ПДВ 42824,63 грн.; - наступні розрахунки за транспортний засіб здійснюються на розрахунковий рахунок відповідно до виставлених рахунків, але не пізніше строку, встановленого в п. 1.2. даного договору. Відповідно до п. 2.7. попереднього договору від 23.12.2021 сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Розділом 3 попереднього договору від 23.12.2021 визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб. Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору від 23.12.2021 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 30.04.2022, або до укладання основного договору. 23.12.2021 р. позивачу був виставлений рахунок на суму 256947,79 грн. за автомобіль. [PERSON] сплатив на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» 256947.79 грн., що підтверджується копією квитанції від 24.12.2021 р. Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні. Судом встановлено, що спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Приписами ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Дослідженими доказами підтверджено укладення між сторонами попереднього договору купівлі-продажу, який був оплачений позивачем в сумі 256 947,79 грн. Оскільки основний договір між сторонами у визначений строк не було укладено, то зобов`язання за попереднім договором є припиненими в силу ст. 635 ЦК України. На цій правовій підставі, сума авансового платежу підлягає поверненню позивачу в повному обсязі. При цьому, суд наголошує, що вибір і застосування відповідної норми права до встановлених судом правовідносин, є дискрецією суду. Водночас, позивачем не надано доказів, що невиконання відповідачем умов договору було наслідком нечесної підприємницької діяльності. Так само, суду не надано доказів того, що укладений попередній договір містить несправедливі для позивача умови. Тому, а також беручи до уваги припинення між сторонами зобов`язання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання попереднього договору недійсним. Втім, такий висновок не впливає на обов`язок відповідача повернути суму сплаченого позивачем авансу, який виник в силу закону з 01.05.2022 року. Суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення втрат від інфляції в розмірі 20036,17 грн., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Водночас, суд відхиляє позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 1 148 556,62 грн., яка передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказаним положенням закону сплата пені пов`язується з невиконанням робіт або наданням послуг, що не було предметом попереднього договору. Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 8000 грн. суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу представником позивача адвокатом Гончаровим В.М. було надано копію договору про надання правової допомоги від 31.08.2022 р., ордеру на надання правничої (правової) допомоги, та копію квитанції № ПН 901 від 05.09.2022 р. на суму 8000,00 грн. Тому, виходячи із часткового задоволення позову, стягненню підлягає сума правничої допомоги пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1520,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial