Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який було уточнено, з вимогою до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вимоги мотивує тим, що [INFO] в м. Києві померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на кв. [ADDRESS] . Як стало відомо, 26.11.2007 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження (заповіт), відповідно до якого належну їй на праві власності кв. [ADDRESS] заповіла [PERSON] 19.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. на підставі заяви [PERSON] заведено спадкову справу № 11/2022 щодо майна померлої [PERSON] , однак нотаріусом 22.02.2022 за матеріалами спадкової справи винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстави того, що позивач несвоєчасно звернувся до нотаріуса, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Поважність пропуску строку звернеення до нотаріуса позивач обґрунтовує тим, що на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, при цьому зазначає, що напередодні смерті [PERSON] він отримав виробничу травму, а саме різану рану лівого передпліччя з пошкодженням м`язу поверхневого згинача пальців і перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 3. Після зазначеної травми позивач проходив післяопераційну реабілітацію, однак отримав ускладнення у виді порушення функцій пальців, а тому з цих підстав був непрацездатним до 31.08.2021. Також, посилається на те, що дізнався про існування заповіту тільки на початку 2022 року, перебираючи документи і знайшовши заповіт на своє ім`я. У зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини за захистом своїх законних прав звернувся до суду. 27.05.2022 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. Ухвалою суду від 10.11.2022, внесеною до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову, посилаючись на викладене у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, при цьому у прохальній частині відзиву просять розглянути справу за відсутності представника Київської міської ради. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку відповідача такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі відповідача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.07.2021 (а.с.5). [PERSON] 26.11.2007 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Храпійчук Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4-2678, у відповідності до якого [PERSON] заповіла [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] .(а.с.6) 22.02.2022 приватним нотаріусом КМНО Лисенко О.О. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з неприйняттям спадщини спадкоємцем (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019). Так, позивач обгрунтовує причину пропущення строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини тим, що не знав про існування заповіту, а також станом здоров`я, а саме отриманням виробничої травми, перебуванням на лікуванні на стаціонарі та оперативним втручанням, а також довготривалою реабілітацією, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 217002, Випискою із медичної карти № 6515, Виписним епікризом № 2435 та Довідкою військово-лікарської комісії. В судовому засіданні судом допитано в якості свідка [PERSON] , котра є матір`ю позивача та спадкоємцем першої черги після померлої, при цьому остання пояснила та підтвердила те, що ні вона, ні її син, [PERSON] дійсно не був обізнаний про існування заповіту, складеного померлою [PERSON] , а тому не звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Вона дала сину ключі від квартири і попросила сина забрати речі, при цьому серед документів син випадково знайшов заповіт на його ім"я. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є двомісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved