Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

В липні 2022 р. позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», в якому просили суд стягнути з відповідача на користь позивачів грошові кошти у сумі 23 734,80 грн. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що у зв`язку з введенням воєнного стану 24.02.2022 року Авіакомпанія «МАУ» призупинила здійснення регулярних та чартерних рейсів з/до України до 23:59 23 серпня 2022 року за київським часом, тому рейси Київ-Прага (05.03.2022), Прага-Київ (07.03.2022), на які позивачі отримали квитки № [NUMBER] та № [NUMBER] не відбулися, з огляду на що, позивачі зверталися до відповідача про повернення сплачених коштів за квитки, однак до теперішнього часу вартість квитків позивачам не повернута. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивачі вимушені були звернутись до суду з вказаним позовом, для захисту свого порушеного права. Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Відзив на позов до суду не надходив, хоча, відповідач був повідомлений належним чином про розгляд цивільної справи, шляхом надсилання вказаної ухвали разом з матеріалами позову на офіційну юридичну адресу, про що свідчить отримання рекомендованого повідомлення, яке є врученим представнику відповідача 19.12.2022 р. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи. У грудні 2021 року позивачами було придбано у відповідача квитки № [NUMBER] , № [NUMBER] на рейс за маршрутом Київ - Відень, з датою вильоту 24 грудня 2021р. та на рейс Відень- Київ, з датою вильоту 27 грудня 2021р. За вказані квитки стороною позивачів було сплачено 23 292,96 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку від 16.12.2021 р. Як стверджено у позові, 21.12.2021 з особистих обставин позивачами були змінені дати вильоту бронювання за маршрутом Київ-Відень (03.02.2022) та за маршрутом Відень-Київ (06.02.2022), відповідно до квитанції-підтвердження про оплату зміни дат вильоту на суму 313,24 грн та придбано страхування ПрАТ «ЄТС» КМ №4378456. 23.01.2022 з особистих обставин позивачами були змінені дати вильоту та маршрут бронювання на рейс Київ-Прага (05.03.2022), Прага-Київ (07.03.2022) і отримано нові квитки № [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно до квитанції - підтвердження про оплату зміни дат вильоту на суму 1498,68 грн. та придбано страхування ПрАТ «ЄТС» КМ №4395239. Вказані обставини підтверджено позивачами, долученими до матеріалів позову копіями документів. В подальшому виліт не відбувся, у зв`язку з введенням воєнного стану 24.02.2022 року в Україні, в досудовому порядку відповідач не повертає сплачені кошти позивачам за придбані квитки, тому позивачі звернулися до суду з відповідною вимогою про повернення коштів. Законодавство, яке застосовано судом до спірних правовідносин. Згідно з п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення, а відповідно до п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу, квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Монреальської Конвенції, для перевезення пасажирів оформлюється індивідуальний або груповий перевізний документ, який містить: а) зазначення пунктів відправлення й призначення; b) якщо пункти відправлення й призначення знаходяться на території однієї й тієї самої держави-сторони, а одна чи декілька передбачених зупинок знаходяться на території іншої держави, - зазначення, принаймні, однієї такої зупинки. Замість документа, згаданого в пункті 1, можуть використовуватися будь-які інші засоби, які зберігають інформацію, зазначену в цьому пункті. Якщо використовується будь-який з таких інших засобів, перевізник пропонує надати пасажиру інформацію, збережену таким чином, письмово. Згідно із ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Положеннями ч. 16 ст. 100 Повітряного кодексу України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 104 Повітряного кодексу України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. З матеріалів справи вбачається,що у зв`язку з введенням воєнного стану 24.02.2022 року Авіакомпанія «МАУ» призупинила здійснення регулярних та чартерних рейсів з/до України до 23:59 23 серпня 2022 року за київським часом, а тому заброньовані рейси позивачів не відбулися. Судом встановлено, що позивачі двічі зверталася до відповідача (28 лютого 2022р., 16 червня 2022р.) з повідомленням про повернення грошових коштів за сплачені авіаквитки, у зв`язку з неможливістю здійснити виліт до місця призначення. Відповідно до п.5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України, затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239, повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків у день розірвання договору повітряного перевезення інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а вразі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Позивачі у своєму позові стверджують, що станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але невикористаних квитків у зв`язку з скасуванням рейсу авіаперевізником, а тому позивачі просять суд стягнути з відповідача вартість авіаквитків у сумі 23 734, 80 грн., разом з тим, суд не вбачає вказану суму обгрунтованою, оскільки, як вбачається зі змісту позову, а також виписки з карткового рахунку, розмір сплачених коштів за придбанні квитки складає 23 292, 96 грн. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На спростування зазначених доводів викладених у позові, стороною відповідача протягом всього часу розгляду справи в суді, в порушення положень ст. ст. 76-81, 83 ЦПК України не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь кожного з позивачів слід стягнути вартість невикористаного кожного з позивачів авіаквитка у розмірі по 11 646 грн. 48 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial