Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Заявник звернувсь до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу. Підставою для звернення з заявою вважає те, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Антоніна Монастирищенського району Черкаської області. 20.08.2002 на підставі рішення Цибулівської селищної ради народних депутатів №3-2 від 18.06.2002, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3.38 га, про що видано відповідний державний акт та зроблено його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №243. Проте, в даному державному акті на право приватної власності на землю, допущено помилку, внаслідок чого невірно зазначено прізвище власника земельної ділянки, а саме вказано [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3.3844 га. У встановлений законом строк він звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, йому було рекомендовано в судовому порядку встановити юридичний факт, виправивши при цьому помилку в державному акті. В зв`язку з цим, виникає необхідність встановити факт належності саме [PERSON] державного акту серії ІІІ-ЧР №032406 від 20.08.2002, так як в подальшому він не зможе належним чином оформити спадщину на дане майно. Просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧР №032406 від 20.08.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №243, виданого на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 26.01.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав повністю, просив її задовольнити з підстав, які зазначені в заяві. В судове засідання представник заінтересованої особи виконавчого комітету Монастирищенської міської ради не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 01.02.2023 подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Монастирищенської міської ради. Заслухавши пояснення заявника, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЧР № 032406, виданий 20.08.2002 Цибулівською селищною радою на ім`я [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 320426050 від 17.01.2023 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка із кадастровим номером 7123455500:03:001:0243, із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області; підстава для державної реєстрації: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ІІІ - ЧР № 032406, виданий 20.08.2002 Цибулівською селищною радою (а.с. 11). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.03.2022 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 6). Згідно п.п. 1.1. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 (яка була чинна на момент видачі державного акту, втрата чинності 23.08.2013) (далі Інструкція) право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: на право власності на земельну ділянку; на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до п.1.2. Інструкції форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» № 449 від 02.04.2002 (яка була чинна на момент видачі державного акту, втрата чинності 23.07.2013) затверджено форму державного акта на право власності на земельну ділянку. До державного акту вносяться, зокрема, відомості про власника: прізвище, ім`я та по батькові. Відповідно до п.2.9. Інструкції заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Тобто, на даний час нормативно-правові акти, що регулювали порядок видачі та заповнення державних актів втратили чинність, оскільки відповідно до п.п.9,10 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Таким чином, невірне зазначення в Державному акті на право приватної власності на землю прізвища власника земельної ділянки стало підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім`я « [PERSON] » належить « [PERSON] », яка померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 15.09.1990 Летичівською с/Радою Монастирищенського району Черкаської області [PERSON] , 1936 року народження, після реєстрації шлюбу прізвище отримала прізвище « [PERSON] » (а.с. 7). Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 71119029 від 10.01.2023 після [PERSON] , [INFO] , та яка померла [INFO] , [INFO] зареєстровано спадкову справу за № 70128663 (а.с. 8). Відповідно до заповіту від 28.10.2010 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким земельну ділянку, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЧР № 032406 в розмірі 3,38 га, яка знаходиться на території с. Антоніна Монастирищенського району Черкаської області заповіла своєму сину [PERSON] (а.с.9). Згідно з посвідченням № [NUMBER] , виданого 21.11.1991, [PERSON] , [INFO] , призначено пенсію за віком (а.с. 12). Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] (матір заявника) на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким земельну ділянку, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 032406 в розмірі 3,38 га заповіла своєму сину - заявнику [PERSON] , проте останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину в зв`язку з помилковим зазначенням в Державному акті серії ІІІ-ЧР № 032406 прізвища власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень п.1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", із змінами та доповненнями, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факт належності Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] має юридичне значення. Встановити даний факт іншим порядком, крім судового, можливості немає, оскільки організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, а встановлення даного факту заявнику необхідне для прийняття спадщини. Спору про право не існує. Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу, відсутність можливості в позасудовому порядку встановити даний факт, а також беручи до уваги те, що внесення змін чи виправлень до такого правовстановлюючого документу, як Державний акт на право власності на землю законодавством не передбачена, обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості заявника прийняти спадщину, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про встановлення вищевказаного факту, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують факт належності [PERSON] , [INFO] та яка померла [INFO] Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЧР № 032406, виданого на ім`я « [PERSON] », та у суду відсутні сумніви щодо цього, а тому заява підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved