Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, за наступними підставами. 22.07.2022 року, біля 19-30 годин, позивачка припаркувала належний їй автомобіль Volksvagen, д/н [NUMBER] напроти будинку №16 по пр.Шевченка у м.Звенигородка Черкаської області і пішла. Повернувшись, побачила, що автомобіль ЗАЗ110557, д/н [NUMBER] , який стояв неподалік, став рухатись заднім ходом, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем позивачки. Після зіткнення автомобіль ЗАЗ поїхав з місця ДТП. У подальшому стало відомо, що на час зіткнення автомобілем ЗАЗ 110557, д/н [NUMBER] керував відповідач по справі. Відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення і постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.08.2022 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КпАП України. При цьому, внаслідок вказаного ДТП автомобіль позивачки зазнав механічних пошкоджень. Вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобілю склав 8649,00 гривень. Не дивлячись на неодноразові звернення позивачки, у добровільному порядку відповідачем не було відшкодовано матеріальні витрати, понесені позивачкою на ремонт автомобілю, через що остання були змушена переживати, витрачати свій час на проведення оцінки збитків, звернення за правовою допомогою, підготовку матеріалів для звернення до суду. Все це порушило її звичний спосіб життя, потягло моральні переживання, тобто спричинило моральну шкоду, яку позивачка оцінює у 2000 гривень. На підставі викладеного [PERSON] просить стягнути зі [PERSON] на її користь спричинену їй внаслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 8649,84 гривень, моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень, а також судові витрати, понесені нею при сплаті судового зюбору у сумі 992,40 гривень, оплаті витрат на проведення дослідження матеріального збитку у розмірі 2500,00 гривень, оплаті правової допомоги у розмірі 7000,00 гривень. Ухвалою суду від 24.11.2021р. у цивільній справі за цим позовом відкрито провадження. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Полежака В.Ф. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він вважає, що у ДТП винен не тільки він, а й позивачка, оскільки припаркувала свій автомобіль у невстановленому для цього місці. Крім того, не всі, зазначені у звіті спеціаліста пошкодження автомобілю позивачки були заподіяні внаслідок вказаного ДТП, а лише одна подряпина переднього бамперу, ремонт якої він згоден оплатити. При цьому, відповідач не зміг визначити, на яку суму має бути проведений ремонт автомобілю позивачки і, відповідно, яку суму матеріальної шкоди він визнає. Також відповідач пояснив, що не визнає заявлену у позові суму моральної шкоди, оскільки вважає, що жодних моральних страждань позивачці спричинено не було через дрібні пошкодження її автомобілю. Щодо відшкодування судових витрат, то відповідач зазначає, що неодноразово пропонував позивачці оплатити ремонт тих пошкоджень, які, як він вважає, були спричинені внаслідок ДТП, і у неї не було приводів для звернення до спеціаліста та до суду. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд встановив, що 22.07.2022р. в м.Звенигородка Черкаської області на пр..Шевченка мала місце ДТП за участю автомобіля «WOLKSWAGEN», д/н [NUMBER] , належного позивачці, та автомобіля «ЗАЗ 110557», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , у результаті чого автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. [PERSON] залишив місце ДТП. Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.08.2022р. у справі №694/1307/22, яка набрала законної сили 12.09.2022р., винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за вищевказаним фактом ДТП, визнано відповідача [PERSON] . У судовому засіданні відповідач вказував, що не згоден з цією постановою і вважає, що у ДТП є також і вина позивачки. Проте, як вбачається з матеріалів справи та пояснень самого відповідача, зазначену постанову суду він не оскаржував, при цьому після ДТП поїхав, не дочекавшись працівників поліції, не прийнявши участь у огляді місця ДТП та складанні схеми. З огляду на наведене, посилання відповідача про незгоду з визнанням його вини у скоєнні ДТП, суд до уваги не приймає. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини, встановлені постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.08.2022р., зокрема, чи мало місце ДТП та чи вчинено воно з вини відповідача [PERSON] , не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки цих дій. Згідно з Звітом про оцінку автомобіля «WOLKSWAGEN TIGUAN», д/н [NUMBER] , №06/10/22 від 10.10.2022р., складеним експертом-автотоварознавцем Бевзом В.М. на замовлення позивачки [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «WOLKSWAGEN TIGUAN», д/н [NUMBER] , становить 8649,84 грн. Відповідач не погоджується з вказаною у звіті сумою, вважає її завищеною через те, що автомобілю позивачки заподіяно два механічних ушкодження, одне з яких, на думку відповідача, заподіяно не внаслідок ДТП. Проте, як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу «WOLKSWAGEN TIGUAN», д/н [NUMBER] , від 10.10.2022 року, при огляді експертом автомобілю позивачки був присутній відповідач, протокол підписав, однак жодних зауважень не зазначив. Як пояснив [PERSON] у судовому засіданні, він при складанні вказаного протоколу огляду транспортного засобу вважав, що експертом просто фіксуються усі пошкодження, що має автомобіль, а не тільки ті, що завдані внаслідок аварії. Однак, при цьому відповідач не зміг обґрунтувати свої посилання на те, що друге пошкодження було заподіяно в інших обставинах. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що доводи відповідача у цій частині ним не обґрунтовані, при цьому позивачкою доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння їй матеріальної шкоди внаслідок ДТП, та розмір цієї шкоди. Щодо заявлених позивачкою вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що протиправними діями відповідача [PERSON] позивачці [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку із пошкодженням належного їй ТЗ. Факт пошкодження належного позивачці автомобіля знайшов своє повне та достовірне підтвердження в ході судового розгляду. При цьому, пошкодження мали невеликий розмір, не призвели до неможливості використання автомобілю. Однак, через незгоду відповідача на добровільне відшкодування шкоди, через його залишення місця ДТП, позивачці довелося змінювати свої плани, витрачати час на спілкування з працівниками поліції та замовлення оцінки автомобілю, а також звертатися до суду. Суд вважає, що через протиправну поведінку відповідача порушився звичний спосіб життя позивачки та вона вимушена була докладати додаткових зусиль для його організації. Визначаючи розмір моральної шкоди, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у заявленій позивачкою сумі 2 000,00грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору, витрат на залучення спеціаліста та витрат на правову допомогу, оскільки всі ці судові витрати належним чином підтверджені позивачкою наданими розрахунковими документами. На підставі викладеного,

Outcome: approved