Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У червні 2022 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 14 березня 2011 року у розмірі 18\~828 грн. 29 коп. станом на 09 травня 2022 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту 16\~062 грн. 68 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2\~766 грн. 21 коп., а також судовий збір у розмірі 2\~481 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 14 березня 2011 року [PERSON] підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору про надання батьківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Для користування картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач [PERSON] належним чином не виконала, тому станом на 09 травня 2022 року у неї утворилася заборгованість перед банком у розмірі 18\~828 грн. 29 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 16\~062 грн. 68 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2\~766 грн. 21 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року дану цивільну справу передано на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2022 року дану справу прийнято до розгляду у спрощеному провадженні. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання свого представника не направив. До суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Ляр Д.Ю. надав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. 14 грудня 2022 року подала до суду клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву. 13 лютого 2023 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області суду від 13 лютого 2023 року заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. У судове засідання 15 лютого 2023 року відповідач [PERSON] на зв`язок не вийшла через наявність у неї технічних проблем (нестабільне інтернет-з`єднання). Відповідно до частини п`ятої статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо, несе учасник справи, який подав відповідне клопотання. Будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідач правом подати відзив не скористалася. Суд розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 березня 2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем АТ «КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 14 березня 2011 року, яка станом на 09 травня 2022 року складає 18\~828 грн. 29 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 16\~062 грн. 68 коп. та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 2\~766 грн. 21 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ «КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 березня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ «КБ «ПриватБанк» надано до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з тарифів банку. Крім того, банком також надано виписку по за договором за період з 14 березня 2011 року по 12 травня 2022 року (а.с.55-70), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача щодо розмірів встановленого кредитного ліміту (а.с.17), довідку про видані кредитні картки із зазначенням строку їх дії (а.с.16). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , щодо розмірів встановленого кредитного ліміту вбачається, що 14 березня 2011 року позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 8\~000 грн. 00 коп., 27 жовтня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 19\~000 грн. 00 коп., 23 березня 2021 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн. 00 коп. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 14 березня 2011 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи до відповідача позовні вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості за відсотками, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до вказаної довідки базова відсоткова ставка визначена у розмірі 2,5 %. Однак з розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка за кредитом у період з 14 березня 2011 року по 29 серпня 2014 року нараховувалася у розмірі 30 %, з 01 вересня 2014 року процентна ставка складала 34,80 %, з 01 квітня 2015 року процентна ставка визначена у розмірі 43,20 %. У період з 01 вересня 2015 року по 12 березня 2016 року процентна ставка нараховувалася у розмірі 2,9 % з 13 березня 2015 року у розмірі 3,60 %, з 04 квітня 2017 року процентна ставка становила 3,50 %. У період з 01 липня 2019 року по 31 серпня 2020 року процентна ставка становила 3,50 %, з 01серпня 2020 року ставка складала 3,40 %. З липня 2019 року позичальнику [PERSON] нараховувалася процентна ставка при порушенні умов кредитування у розмірі 7,0 %, процентна ставка за прострочений кредит у розмірі 84,00 %, яка з 01 березня 2020 року зменшена до 42,00 %, а з 01 серпня 2020 року 40,80 %. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку 14 березня 2011 року, та що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в доданих банком до позовної заяви документах розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, суд вважає, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням зазначеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Саме до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, вказані висновки є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції. З огляду на викладені обставини, у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого у підписаній між сторонами анкеті-заяві обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. У даному випадку вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625\~ЦК України позивачем не пред`явлено. З огляду на викладені обставини стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2011 року у розмірі 16 062 грн. 68 коп., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2\~481 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial