Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що родина [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, діти яких перебувають в складних життєвих обставинах. Рішенням суду малолітнього [PERSON] було відібрано від матері [PERSON] , а малолітнього [PERSON] відібрано від матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Після народження другої дитини, сім`я почала винаймати квартиру. За місцем свого проживання родина зарекомендувала себе, як схильна до вживання алкогольних напоїв та неналежним станом утримання малолітньої дитини. [PERSON] ніде не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, [PERSON] робітник ритуальних послуг дільниці «Ритуал» КП «Знам`янський комбінат ритуальних послуг". Відповідачам неодноразово наголошувалося про необхідність належного виконання ними батьківських обов`язків відносно їх малолітньої доньки. Працівниками поліції 10.12.2022 у зв`язку з безпосередньою загрозою життя та здоров`я малолітню [PERSON] вилучено від батьків, які перебували у стані алкогольного сп`яніння та доставлено до приймального відділення КНМ «Знам`янсьаї міська лікарня ім. А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги позову та просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, надали заяви, відповідно до яких не заперечили проти задоволення позовних вимог, просили проводити розгляд справи без їх участі. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Малолітня [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Родина [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, діти яких перебувають в складних життєвих обставинах. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2022 малолітнього [PERSON] було відібрано від матері [PERSON] , а малолітнього [PERSON] відібрано від матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради №147 від 28.06.2022 дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з характеристикою голови квартального комітету, [PERSON] та [PERSON] за місцем свого проживання зарекомендували себе як схильні до зловживання спиртними напоями. Мешкають в будинку, який винаймають, власного житла не мають. Відповідно до характеристики виданої керівником КП «Знам`янський КПП» [PERSON] працює в комунальному підприємстві на посаді робітник ритуальних послуг з 01.09.2017. За час роботи проявив себе як добросовісний працівник, роботу виконує якісно, доброзичливий із колегами. Виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кіровоградської області вказує, що родина перебуває під соціальним супроводом Знам`янського міського центру соціальних служб, як така, що має низький виховний та батьківський потенціал та незадовільні умови проживання. В ході соціального супроводу фахівцем центру соціальних служб проводились заходи з метою підвищення батьківського потенціалу, формування відповідального батьківства попередження негативних явищ, недопущення жорсткого поводження з дитиною, відновлення документів, оформлення належних соціальних виплат. Подружжя не усвідомлює наявні проблеми, не виконує в достатній мірі рекомендації соціального працівника та не демонструє здатності долати СЖО та належним чином забезпечувати потреби новонародженої дитини. 10.12.2022 поліцією у зв`язку з безпосередньою загрозою життя та здоров`я малолітню [PERSON] вилучено від батьків, які перебували у стані алкогольного сп`яніння та доставлено до приймального відділення КНМ «Знам`янська міська лікарня ім. А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради. Службою у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області 14.12.2022 тимчасово влаштовано [PERSON] до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . Виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кіровоградської області в особі органу опіки та піклування, діючи в інтересах та на захист прав і свобод дитини вважає за доцільне відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав (висновок від 21.12.2022). Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). У ч.7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, наявність переконливих доказів реальної небезпеки для здоров`я дитини та неможливості усунення іншими заходами, ніж відібрання дитини, а також, що відповідачі самі не заперечують щодо відібрання у них дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Такий захід буде відповідати найкращим інтересам дитини, є виправданим і здійснений для захисту життя та здоров`я дитини, оскільки дитини страждає і страждатиме через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, виходячи із стану їх фізичного та психічного здоров`я. У зв`язку з цим, діти можуть бути поміщені в середовище, більш сприятливе для їх виховання та фізичне існування. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що згідно вимогами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей. Таким чином, відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідачі не позбавлені можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їм дитини. Згідно з вимогами ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, позовні вимоги про передання дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування та стягнення з відповідачів аліментів на її утримання підлягають задоволенню. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved