Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Пташинського О.А. звернулася до суду позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В своєму позові позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 23 травня 1973 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 07 березня 1973 року за № 151 за зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 травня 1973 року в реєстровій книзі № 289 за № 64. За життя, 17 квітня 2001 року, [PERSON] зробив у банку на випадок своєї смерті заповідальне розпорядження на її ім`я та на ім`я [PERSON] . Заповіту на належну йому частину домоволодіння [PERSON] не залишив. У строк, визначений статтею 1270 ЦК України, вона звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] 16 травня 2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на банківський вклад. У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Позивач зазначає, що є онукою колишньої цивільної дружини [PERSON] [PERSON] , проживала з ним однією сім`єю понад п`яти років до дня відкриття спадщини, продовжує проживати у належному спадкодавцю будинку, де зареєстрована з 01 липня 1993 року до теперішнього часу, іншого житла не має. За власні кошти проводила обряд поховання спадкодавця. За цих підстав позивач просить встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю понад п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 1 липня 1993 року по [INFO] , а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2021 року у справі було відкрите загальне позовне провадження. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шосту дніпровську державну нотаріальну контору. Під час підготовчого провадження відповідач [PERSON] надала свій відзив (письмові пояснення) на позов, зазначивши, що позов [PERSON] визнає в повному обсязі. Відповідач зазначила, що з 1967 року проживала однією сім`єю з [PERSON] . В 1972 році ними був збудований житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Через напружені стосунки ними було прийнято рішення отримати кожному правовстановлюючі документи на 1/2 частину домоволодіння. В подальшому відносини між ними були припинені. В 1981 року будинок поділили на дві ізольовані квартири. У володінні [PERSON] залишилася квартира [ADDRESS] , а у її володінні квартира [ADDRESS] . Разом із нею в квартирі [ADDRESS] проживала дочка від попереднього шлюбу з онукою [PERSON] . В 1993 році між [PERSON] та її матір`ю виник конфлікт. [PERSON] запропонував [PERSON] деякий час пожити в нього. З того часу вона перейшла жити до квартири [ADDRESS] , де і проживає по теперішній час. [PERSON] разом зі спадкодавцем вели спільне господарство, разом харчувалися, сплачували комунальні послуги, робили поточні ремонтні роботи. В свою чергу, вона [PERSON] після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги. Однак в дійсності на час відкриття спадщини у фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем не перебувала та спільно з ним однією сім`єю не проживала, спільного господарства не вела. Тому відповідач вважає, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , так як проживала з ним з 1993 року до часу відкриття спадщини. Ухвалою від 25 листопада 2022 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом було закрито, оскільки встановлено, що [PERSON] помер до пред`явлення позивачем позову 19.12.2010 року. Ухвалою від 25 листопада 2022 року було залучено до\~участі у\~справі як\~третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпровську міську раду. Ухвалою від 14 грудня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Пташинський О.А. позов підтримав. У подальшому представник позивача в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи завершено в його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена, зважаючи на надані відповідачем письмові пояснення по справі, справу розглянуто в її відсутність. Третя особа Шоста дніпровська державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про розгляд справи була повідомлена. Представник третьої особи Дніпровської міської ради Григоренко А.М. у судовому засіданні просила вирішити справу згідно з вимогами законодавства. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що мешкає в будинку [ADDRESS] . [PERSON] її сусідка. Мешкає в будинку [ADDRESS] . До 1993 року вона проживала з бабою, матір`ю та сестрою. Після через погані відносини стала мешкати з дідом. Вони вели спільне господарство. Вона його доглядала. [PERSON] помер у 2004 році. [PERSON] приїжджав до них в гості. Останній раз бачила його на похованні. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 23.05.1973 року, виданого виконкомом міської ради [PERSON] належала 1/2 частина домоволодіння по [ADDRESS] ). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті [INFO] до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги звернулася [PERSON] , яка зазначила, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю з 1967 року по день його смерті. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 1018/2004. Крім того, з заявою про прийняття спадщини 16 березня 2005 року звернувся [PERSON] , який зазначив, що помер його брат [PERSON] та все спадкове майно, що залишилося після його смерті він приймає та, що інших спадкоємців немає. Докази щодо ступеня родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутні. Також 4 квітня 2005 року з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] , яка зазначила, що приймає спадкове майно за заповідальним розпорядженням. 16 травня 2005 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на 67 % грошового вкладу в ЗАТ КБ «ПриватБанк». 22 липня 2005 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на 33 % грошового вкладу в ЗАТ КБ «ПриватБанк». [INFO] [PERSON] помер. Згідно з витягом зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. 17 березня 2021 року представник позивача звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на ім?я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння по [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 17 березня 2021 року було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння по [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини позивача зі спадкодавцем. Відповідно до статей 1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України \~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово.\~ Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Зокрема, відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому частиною 1\~статті 1268\~ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суд враховує, що позовні вимоги про визнання права власності у порядку спадкування за законом заявлені [PERSON] як спадкоємцем четвертої черги. Окрім неї з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] також звернувся [PERSON] , який помер у 2010 році та спадкова справа після смерті якого не заводилася. В свою чергу, [PERSON] , до якої позивачем заявлений позов, не є спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки докази її належності до спадкоємців четвертої чи іншої черги відсутні. В своїх письмових поясненнях [PERSON] підтвердила, що разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю не проживала, а, отже, спадщину не прийняла. Тому суд не приймає її визнання позову, оскільки воно суперечить закону. Суд звертає увагу, що у справах про спадкування належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Зазначене випливає з частини першої\~статті 1277 ЦК України, згідно з якою в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відтак, на думку суду, належним відповідачем у даній справі має бути саме орган місцевого самоврядування, оскільки відповідач [PERSON] , до якої позивачем заявлений позов, спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, належних доказів наявності в неї спадкових прав не надано. Отже, спір про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності у порядку спадкування за законом повинен вирішуватися шляхом пред`явлення позову до територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування\~- Дніпровської міської ради, саме прав якої стосується цей спір і які вона як третя особа позбавлена можливості захищати у спосіб, визначений для відповідача статтями\~43,\~49 ЦПК України, а клопотань про залучення останньої до участі у справі як співвідповідача позивач та її представник не заявили. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. При цьому суд не робить інших висновків щодо обставин справи, непов`язаних із встановленням належності відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed