Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що вона з відповідачем проживали однією сім`єю, але у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від їх стосунків [INFO] вона народила сина [PERSON] . Відповідач практично відразу після народження дитини почав ухилятись та по цей час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач покинув свою дитину, проживає окремо та не збирається цікавитись життям сина. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Всі питання щодо забезпечення, лікування та виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Таким чином відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому має бути позбавлений батьківських прав по відношенню до дитини. Ухвалою судді від 07.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Ухвалою суду від 01.02.2023, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження, [INFO] народився [PERSON] , його матір`ю є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 9) 26.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, у зв`язку з чим прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 6) Відповідно до довідки Макишинського старостинського округу № 2 Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 290 від 15.07.2022, [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно акту № 13 про фактичне проживаючих осіб від 05.08.2022, [PERSON] та її син [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11) Згідно довідки директора Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 33 від 25.07.2022, мати дитини - [PERSON] спілкується з педагогами сина, цікавиться шкільним життям дитини. Батько - [PERSON] контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується (а.с. 16) Згідно довідки головного державного виконавця, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , станом на липень 2022 року складає 36400,00 грн (а.с. 13). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.01.2023 № 34 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, з висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де створені всі умови для навчання, відпочинку та розвитку. Малолітній [PERSON] повністю підтримує намір своєї матері щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до нього, тому що батько з ними не проживає, його вихованням не займається. Згідно відповіді ЧРУП, [PERSON] за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] не проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх у діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved