Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] (далі позивач) 09.09.2022 звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму завдатку в розмірі 2\~000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день написання позовної заяви еквівалентно 73\~120,00 грн. та штраф в розмірі 100 % від суми завдатку в сумі 2\~000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день написання позовної заяви еквівалентно 73\~120,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01.12.2021 він уклав договір з відповідачем та ТОВ «Агенство нерухомості Гестія» про прийняття обов`язків направлених на відчуження-придбання нерухомого майна. Відповідно до умов угоди відповідач зобов`язався продати позивачу до 01.04.2022 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на підставі договору дарування від 24.09.2021, про що повинні були укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, не пізніше вказаної дати. Згідно п.3.1 в якості забезпечення зобов`язань з виконань умов даної угоди [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв задаток в розмірі 54\~420,00 грн., що на момент підписання угоди еквівалентно 2\~000,00 доларів США. Згідно п.3.4 угоди в разі невиконання умов угоди стороною, тобто [PERSON] в тому числі в разі необґрунтованої відмови сторони 1 від укладення договору купівлі-продажу об`єкта або здійснення стороною 1 дій, при яких укладення договору купівлі-продажу об`єкта стає неможливим, сторона 1 виплачує стороні 2, тобто позивачеві штраф в розмірі 100 % від суми завдатку, при цьому сума завдатку підлягає поверненню стороні 2. Наприкінці березня позивачу стало відомо, що Київським районним судом м. Одеси 06.12.2021 по справі №947/38273/21 постановлено ухвалу, якою вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на частку квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Копію зазначеної ухвали [PERSON] надіслав позивачу та запевнив його, що він звернеться до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, арешт буде знято, та правочин з укладення договору купівлі-продажу відбудеться. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2022 по справі №947/38273/21 заяву [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2021 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська державна нотаріальна контра у м. Одеса) про усунення від права на спадкування, визнання недійсними свідоцтв про права на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування, скасування рішень про державну реєстрацію права власності залишено без задоволення. Позивач звернувся до відповідача в усній формі з проханням про повернення суми завдатку в розмірі 2\~000,00 доларів США, а також сплатити штрафні санкції в розмірі 100% від суми завдатку, однак відповідач повідомив позивачу в усній формі, що повернути завдаток на даний час не може. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідач відзиву на позов не надав, але надав заяву про визнання позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.41). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, посилаючись на те, що він дійсно не виконав договір, і позивач має право вимагати повернення завдатку й штрафу, але це сталося з вини [PERSON] , який безпідставно звернувся із заявою про забезпечення позову та позовними вимогами до нього (а.с.42). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.35-36). Згідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Від відповідача до суду надійшла заява, у якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов визнав повністю. Враховуючи викладене, по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 01.12.2021 між позивачем та відповідачем укладена угода, на підставі якої [PERSON] передав [PERSON] 2\~000,00 доларів США (а.с.9-12). Відповідно до умов угоди відповідач зобов`язався продати позивачу до 01.04.2022 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на підставі договору дарування від 24.09.2021, про що повинні були укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, не пізніше вказаної дати. Згідно п.3.1 в якості забезпечення зобов`язань з виконань умов даної угоди [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв задаток в розмірі 54\~420,00 грн., що на момент підписання угоди еквівалентно 2\~000,00 доларів США. Згідно п.3.4 угоди в разі невиконання умов угоди стороною, тобто [PERSON] в тому числі в разі необґрунтованої відмови сторони 1 від укладення договору купівлі-продажу об`єкта, або здійснення стороною 1 дій, при яких укладення договору купівлі-продажу об`єкта стає неможливим, сторона 1 виплачує стороні 2, тобто позивачеві штраф в розмірі 100 % від суми завдатку, при цьому сума завдатку підлягає поверненню стороні 2. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.12.2021 по справі №947/38273/21 вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на частку квартири [ADDRESS] (а.с.13-16). V. Оцінка Суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, серед іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4 ст.263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Крім того, слід зазначити, що аналогічний правовий висновок викладено і у Постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року в справі №6-176цс12. Зокрема, Судова палата в цивільних справах Верховного Суду України зазначає, що згідно із ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства. В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року у справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами і розірвання таких договорів суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі не укладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст.570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.546 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу в розмірі 2\~000,00 доларів США, що за курсом НБУ на момент подачі позовної заяви до суду еквівалентно 73\~120,00 грн. Крім того, підлягає стягненню штраф в розмірі 100 % від суми завдатку в розмірі 2\~000,00 доларів США, що за курсом НБУ на момент подачі позовної заяви до суду еквівалентно 73\~120,00 грн.. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Оскільки позивач згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 1 460,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved