Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та просить суд стягнути на її користь з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 223 690,90 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 28 жовтня 2000 року між сторонами укладено шлюб, від якого народились: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року у справі № 755/144/15-ц шлюб між сторонами розірвано, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року у справі №755/18387/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей стягнуто аліментів щомісячно у розмірі 2500,00 грн. Державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 05 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69986687 за виконавчим листом № 755/18387/16-ц, виданим Дніпровським районним судом міста Києва 17 травня 2017 року. У позові вказується, що відповідно до поштового відправлення, рішення суду про стягнення аліментів відповідачем отримано 28 березня 2017 року, однак відповідач зобов`язання за рішенням суду щодо сплати аліментів не виконує. Згідно розрахунку заборгованості від 01 листопада 2022 року, виданого Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на день звернення позивачки до суду заборгованість зі сплати аліментів становить 43 925,50 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін (а.с.25,26). Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано, що підтверджується поштовим повідомленням від 13 грудня 2022 року (а.с.30). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року у справі №755/144/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10-12). Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року у справі №755/18387/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 грудня 2016 року і до досягнення повноліття; [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16 грудня 2016 року і до досягнення повноліття (а.с.14-17). 05 жовтня 2022 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кидонь Є.В. відкрито виконавче провадження № 69986687 на підставі виконавчого листа №755/18387/16-ц, виданого 17 травня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва (а.с.19-20). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 листопада 2022 року (ВП № 69986687) за виконавчим листом №755/18387/16-ц, виданим 17 травня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року відповідачем не здійснювалось сплата за аліментами. Заборгованість станом на 01 листопада 2022 року складає 43 925,50 грн (а.с.21,22). Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Нормою ч.1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже неустойка, визначена у ч.1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Позивачкою надано розрахунок пені, за яким кількість прострочених днів із 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2022 року становить 1065 днів (а.с.6,7). Отже, беручи до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01 листопада 2022 року, пеня за період прострочки сплати відповідачем аліментів на утримання доньок з листопада 2019 року по жовтень 2022 року становить 223 690,90 грн., (1059,00х1065х1 (%) + 1109,00х1034х1 + 1109х1004х1 + 1109х973х1 + 1109х942х1 + 1109х912х1 + 1109х881х1 + 1109х851х1 + 1159х820х1 +1159х792х1 + 1159х761х1 + 1159х730х1 + 1159х700х1 + 1197,50х669х1 + 1197,50х639х1 +1197,50х608х1 +1197,50х577х1 + 1197,50х547х1 + 1197,50х516х1 + 1197,50х486х1 + 1255х455х1 + 1255х427х1 + 1255х396х1 + 1255х365х1 + 1255х335х1 + 1309х304х1 + 1309х274х1 + 1309х243х1 + 1309х212х1 + 1309х182х1 + 1309х151х1 + 1309х121х1 + 1372х90х1 + 1372х61х1 + 1372х30х1). Разом з тим, згідно положень ч.1 ст. 196 СК України визначено, що розмір неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання доньок, беручи до уваги, що сума неустойки (пені) в розмірі 223 690,90 грн., за порушення аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості за цим зобов`язанням, яка станом на 01 листопада 2022 року становила 43 925,50 грн. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення пені у розмірі суми заборгованості, що є правомірним. Відповідач не скористався своїм право на подання відзиву на позовну заяву з викладенням заперечень проти неї. В матеріалах справи відсутні докази відсутності вини відповідача в несвоєчасній сплаті аліментів, - виникнення заборгованості з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про стягнення пені, з урахуванням розміру заборгованості та положень ч. 1 ст. 196 СК України, у сумі 43 925,50 грн. Від сплати судового збору при зверненні до суду з даною категорією позовних вимог позивач була звільнена у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» . Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., виходячи з суми задоволених вимог у розмірі 43 925,50 грн. На підставі викладеного, статтею 196 СК України, статтями 2, 10, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: partial