Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

03 вересні 2022 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.11.2006 року у розмірі 8\~620,99 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що [PERSON] (позичальник) звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28.11.2006 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язанням, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. [INFO] позичальник [PERSON] помер. За змістом ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Виходячи зі змісту ст. 1268 ЦК України спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 28.04.2021 року по 28.10.2021 року. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 07.08.2021 року була направлена претензія кредитора до третьої дніпровської державної нотаріальної контори. 29.08.2021 року позивачем було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Посилаючись на ст.ст. 1269, 1270, 1273 ЦК України, позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 12 вересня 2021 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 28.11.2006 року становила 8\~620,99 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту. У зв`язку з викладеним, АТ КБ «Приватбанк» вирішив звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 листопада 2006 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку з кредитним лімітом 2 500,00 грн., з базовою процентною ставкою 22,8% з розрахунку 360 днів на рік, з комісією за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості та погодився, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 26). У вказаній заяві міститься також відмітка про отримання позичальником [PERSON] 28 листопада 2006 року кредитної картки № [NUMBER] . Підписавши вищевказану заяву позичальник підтвердив, що ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. З виписки за договором № б/н за період з 28.11.2006 по 12.08.2022 року вбачається, що 03 липня 2008 року Банком було збільшено [PERSON] кредитний ліміт до 3\~000,00 грн., 09 червня 2010 року до 4\~000,00 грн., 05 квітня 2018 року до 6\~500,00 грн.. (а.с. 18-24). Таким чином судом встановлено, що 28 листопада 2006 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Позичальник [PERSON] скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунку заборгованості, станом на 08 серпня 2022 року позичальник [PERSON] мав заборгованість перед позивачем у розмірі 8\~620,99 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту (а.с. 7-17). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що позичальником [PERSON] було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 06 травня 2021 року, актовий запис № 1265 (а.с. 95). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.ст.\~608,\~1218,\~1219\~ЦК України вбачається, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] помер, то відповідати перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги\~спадкодавця має спадкоємець у межах\~вартості майна\~одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з\~урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 19 липня 2021 року Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було складено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до спадкоємців [PERSON] вих. № SAMDN40000010232406, яку було направлено до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори (а.с. 87). Листом № 2709/02-14 від 11 серпня 2021 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було повідомлено Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про те, що претензія кредитора з вимогами до спадкоємців [PERSON] одержана та заведена спадкова справа за № 497/2021 (а.с. 94 (зворотній бік)). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З наданої на запит суду копії спадкової справи № 497/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 86-142) вбачається, що 06 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття нею та малолітньою [PERSON] , [INFO] , спадщини за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] (а.с. 96). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку та у встановлений статтею 1270 ЦК України строк прийняла спадщину після смерті позичальника [PERSON] . Разом з цим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] спадщину після смерті позичальника [PERSON] не прийняла та 20 вересня 2021 року подала до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частини спадщини за законом, що залишилась після смерті її батька [PERSON] , на користь дружини спадкодавця [PERSON] (а.с. 101 (зворотній бік)). Відмовився від належної частини спадщини за законом, що залишилась після смерті [PERSON] і його син [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою [PERSON] від 20 вересня 2021 року (а.с. 103 (зворотний бік)), яка міститься в матеріалах спадкової справи № 497/2021. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. У частині 1 статті 1282 ЦК України закріплено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] спадщину після смерті позичальника [PERSON] не прийняла та відмовилась від належної їй частини спадщини, то [PERSON] в свою чергу і не зобов`язана задовольняти вимоги кредитора позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в частині пред`явлених позовних вимог до [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. В свою чергу відповідач [PERSON] як спадкоємець [PERSON] зобов`язана задовольнити вимоги кредитора позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». Як вже було зазначено вище, згідно з розрахунку заборгованості, станом на 08 серпня 2022 року позичальник [PERSON] мав заборгованість перед позивачем у розмірі 8\~620,99 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту. З огляду на те, що позичальник [PERSON] прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, оскільки відповідач [PERSON] як спадкоємець [PERSON] , яка прийняла спадщину, зобов`язана задовольнити вимоги кредитора, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.11.2006 року, який був укладений з [PERSON] , на загальну суму 8\~620,99 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту, а отже позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в цій частині підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2\~481,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 1049, 1054, 1216, 1217, 1218, 1281, 1282 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial