Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Долинська міська рада звернулась до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить позбавити їх батьківських прав щодо своєї дитини, а також стягнути аліменти на утримання дитини. Позов мотивує тим, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . 22 липня 2009 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Малолітня дитини в період з 1 по 7 липня 2019 року, який у той час проживав з матір`ю, залишався вдома один в умовах антисанітарії, без їжі, що створювало загрозу його життю та здоров`ю. Мати дитини систематично вживає алкоголь, неодноразово залишала дитину одну вдома на тривалий період, на зауваження не реагує, застосовує ненормативну лексику. Житло за місцем проживання дитини знаходилось в незадовільному стані, а тому матері виносилось офіційне попередження про відповідальність за недотримання прав дитини. Органом опіки та піклування було встановлено, що складні життєві обставини виникали внаслідок безвідповідального ставлення матері до проблем дитини, залишення дитини без догляду. З травня 2019 року по серпень 2021 року дитина перебувала на обліку органу опіки та піклування як така, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку із неналежним виконання батьківських обов`язків. З літа 2019 року відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання дитини, не приймаючи будь-якої участі в її житті, не підтримуючи матеріально, при цьому усвідомлюючи, що дитина з інвалідністю та потребує лікування. Відповідач [PERSON] з 28 листопада 2018 року до 21 травня 2019 року був працевлаштований. 26 квітня 2022 року відповідач [PERSON] подав заяву до поліції з метою забрати малолітню дитину в нього або він його особисто вижене, дитина йому непотрібна. Органом опіки та піклування проведено оцінку рівня безпеки дитини та встановлено, що необхідно вжити негайних дій в межах сім`ї, провести оцінювання потреб сім`ї. Батьку виписано офіційне попередження щодо відповідальності за недотримання прав дитини. В подальшому дитину влаштовано до сім`ї рідного брата. З 2019 року сім`я дитини [PERSON] перебувала під соціальним супроводом центру соціальних служб. Основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини сім`ї відповідача [PERSON] , є низький рівень виховного потенціалу батька, в тому числі забезпечення потреб дитини, вплив складних життєвих обставин на стан задоволення потреб дитини, виховання та розвитку. У травні 2022 року відповідач [PERSON] офіційно відмовився від надання сім`ї соціальних послуг, зокрема соціального супроводу. Дитина органу опіки та піклування наголошувала, що бажає проживати з братом, з ним почуває себе спокійно та комфортно, покращила успіхи у навчанні, з матір`ю давно не спілкується, батько вживає алкоголь, між ними напружені відносини, часті сварки, неодноразово батько виганяв з будинку, а тому ночував у свого друга. Органом опіки та піклування прийнято рішення про позбавлення батьківських прав відповідачів щодо дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надіслали. У судовому засіданні представник Долинської міської ради Маркевич І.О. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, повідомлялись про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомили. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює соціальним педагогом Ліцею № 1 Долинської міської ради. Дитина [PERSON] у цьому навчальному закладі навчався з першого класу, є дитиною з інвалідністю, а тому перебував під контролем, здійснювалось обстеження його умов проживання. Мати дитини зловживає алкогольними напоями. У 2019 році звернулись сусіди дитини та повідомили, що [PERSON] третій день один за місцем проживання. У зв`язку із цим його відвідали, принесли їжі, забрали та в подальшому передали батькові, який взяв його під опіку. Сім`я дитини проживала у жахливих умовах, а тому йому допомагали. З приводу умов проживання батькові дитини робили зауваження. Пізніше батько попросив забрати малолітнього [PERSON] у нього, а тому дитину було передано старшому братові, який його перевів в Ліцей № 2 Долинської міської ради. Після того як дитину передали батькові, мати не цікавилася дитиною та школу не відвідувала. Дитина не брала участі в дистанційному навчанні та у зв`язку із цим батько попереджався про відповідальність за неналежне виховання дитини. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між відповідачами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 59 від 2009 року липня місяця 22 числа (а. с. 13). Зі змісту клопотання Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Долинська гімназія - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 Долинської міської ради» від 11 квітня 2019 року № 38 слідує, що під час канікул з 1 по 7 квітня 2019 року [PERSON] перебував удома один, голодний, неохайний, без догляду, в антисанітарних умовах, що є небезпечним для його життя. Дитина з інвалідністю. Матері дитини з цього приводу надано рекомендації щодо організації умов проживання. Мати дитини перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на зауваження не реагує, поводиться неадекватно, погрожує, виражається ненормативною лексикою (а. с. 16). Актами обстеження умов проживання від 23 квітня 2019 року № 37, від 31 березня 2020 року № 28, від 26 серпня 2020 року № 100, від 23 вересня 2020 року № 104 встановлено, що матері дитини винесено офіційне попередження, здійснено заходи щодо належного догляду за дитиною. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року № 42, зобов`язано [PERSON] здійснити дії з подолання алкогольної залежності, дитину взято на облік, як таку, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Щодо сім`ї дитини надавались висновки потреб сім`ї від 27 травня 2019 року, від 6 липня 2020 року, від 12 травня 2022 року. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 4 грудня 2019 року № 99, рекомендовано [PERSON] влаштувати дитину до санаторію після його медичного обстеження, а також про вселення до житла в якому дитина має частку. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Долинської міської ради від 24 травня 2022 року № 15 вирішено підготувати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] . Заявою від 11 травня 2022 року відповідач [PERSON] відмовився від отримання соціальних послуг (а. с. 27). Наказом начальника служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 15 травня 2019 року № 22 взято на облік малолітнього [PERSON] . Наказами начальника служби у справах дітей Долинської міської ради від 5 березня 2021 року № 1, від 17 травня 2022 року № 26 взято на облік малолітнього [PERSON] , як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах. [PERSON] та [PERSON] офіційно попереджено з дотримання прав дитини, про що свідчить офіційне попередження від 22 квітня 2019 року, від 26 квітня 2022 року. До відома батька [PERSON] доведено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 26 квітня 2022 року. Наказом начальника служби у справах дітей Долинської міської ради від 26 квітня 2022 року № 4, тимчасово влаштовано [PERSON] , який залишився без батьківського піклування до сім`ї рідного брата до моменту прийняття рішення про влаштування дитини. Зі змісту витягу з протоколу № 5 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Долинської міської ради від 24 травня 2022 року слідує, що [PERSON] не бачив свою дитину більше місяця, а при вихованні використовує ненормативну лексику, лайку, крик. Дитина у свою чергу бажає проживати з братом, покращила успіхи в навчанні, давно не здійснює спілкування з матір`ю, батько вживає алкоголь, між ними напружені відносини, сварки, батько неодноразово виганяв із дому, а тому ночував у свого друга. За даними відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 26 квітня 2022 року № 2689/111-2-2022, від 12 липня 2022 року № 4346/111-1-2022, від 30 вересня 2022 року № 6545/111-1-2022, 24 квітня 2019 року [PERSON] та 26 квітня 2022 року [PERSON] притягувались до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. [PERSON] звертався із заявою та просив забрати в нього дитину, оскільки та його не слухає, дитина йому непотрібна. [PERSON] не перебуває на обліку та не отримує жодного виду державної соціальної допомоги, а [PERSON] отримує допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, що призначена на період з 1 червня 2022 року по 12 липня 2027 року. Згідно з характеристикою щодо дитини [PERSON] , його виховує батько, учень приходить до школи в брудному одязі, з батьком проводили бесіди про охайність дитини, дитина дистанційно не навчалася. Висновком органу опіки та піклування Долинської міської ради від 12 липня 2022 року № 01-40/150/2, доцільним є позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про дитину, про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд установив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] тривалий час разом із власною дитиною не проживають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Ці обставини підтвердженні фактичними даними, що містяться у матеріалах цивільної справи. З огляду на вищезазначене, суд уважає доведеним той факт, що відповідачі у справі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а саме ухиляються від виконання обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об`єктивних причин за яких відповідачі не виконували покладені на них батьківські обов`язки судом не встановлено та доказів з цього приводу матеріали справи не містять. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що у відповідачів є дитина щодо якої суд уважає є підстави для позбавлення їх батьківських прав. Відповідачі зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, а також є з інвалідністю, тобто має незадовільне здоров`я, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд виходить з презумпції фізичного здоров`я батьків, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Відомості про майновий стан відповідачів у справі відсутні. Сторони також не надали відомості про наявність у відповідачів зобов`язань перед іншими особами: утриманцями або кредиторами, які суттєво впливають на їх здатність утримувати дитину. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідачів на користь особи (суб`єкта), яка (який) виконує функції опікуна (піклувальника) дитини аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) з кожного відповідача, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 25 жовтня 2022 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов висновку про задоволення цього позову. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви майнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлений у 2022 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2481 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved