Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Куликівська селищна рада як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] подала позов, в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їхньої малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/10 частки всіх її доходів та з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх його доходів на утримання [PERSON] на користь законного представника дитини або державної установи, де дитина буде перебувати та передати [PERSON] . Куликівській селищній раді як органу опіки і піклування для подальшого її влаштування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] , [INFO] . Батько дівчинки - [PERSON] , починаючи з 01 лютого 2019 року по 29 квітня 2022 року перебував у місцях позбавлення волі у зв`язку із засудженням за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України. З 02 травня 2022 року [PERSON] перебуває на обліку в Ніжинському міському відділі поліції ГУНП в Чернігівській області як особа, яка формально підпадає під адміністративний нагляд. [PERSON] має п`ятьох дітей. Її старші доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають та виховуються в сім`ї батька дітей - [PERSON] та бабусі [PERSON] . Щодо цих дітей вона рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 17.05.2021 року позбавлена батьківських прав. Ще дві дитини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею у будинку її смівмешканця. [PERSON] від народження перебуває за заявою матері в Комунальному некомерційному підприємстві «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради. [PERSON] та [PERSON] не відвідують дитину, участі в житті та вихованні дитини не здійснюють, не вирішують питання повернення її на виховання в сім`ю. 18 серпня 2021 року рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON] . 27 вересня 2022 року рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] . Позивач Куликівська селищна рада направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, будь-яких процесуальних документів від нього не надходило. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Повідомила, що наразі не може забрати дитину в свою сім`ю, оскільки має не досить добрі стосунки зі співмешканцем, який не хоче цієї дитини. З батьком дитини - [PERSON] вона не спілкується, останній раз спілкувалися ще до відбуття ним покарання. Свою дитину [PERSON] бачила останній раз в 1,5 роки. Щоб побачитися із дочкою спеціально будинок дитини не відвідувала, а лише в разі необхідності написання заяви про продовження строку перебування там [PERSON] . Усвідомлює всі наслідки позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Куликівської селищної ради Вересоцька А. А. в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 2019 року. [PERSON] з 2019 року відбував покарання за злочин. 29 квітня 2022 року він звільнився з місць позбавлення волі. [PERSON] має п`ятьох дітей. Третя дитина - [PERSON] , від народження за заявою матері знаходиться у Прилуцькому будинку дитини. Життям дитини батьки не цікавляться, заходів, щоб забрати дитину та виховувати самостійно не вживали. Від третьої особи - Комунального некомерційного підприємства «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч.1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), та є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2019 року (а.с.16). Згідно довідки Жуківського старостинського округу № 204 від 16.08.2022, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але проживають в будинку співмешканця [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). У характеристиці № 89-12/10-06 від 16.08.2022, яка надана старостою Жуківського старостинського округу Дурицькою Н. В. на [PERSON] , зазначено що [PERSON] за час проживання в с. Жуківка зарекомендувала себе як безвідповідальна мати. Дітей відвідує дуже рідко, майже не цікавиться їх життям. Часто вживає алкогольні напої, палить. В нетверезому стані з`являється в громадських місцях. Часто малолітніх дітей залишає самих без догляду або на сусідів на довгий час. Над своїми двома дочками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав за рішенням суду. Неодноразово між нею та її співмешканцем виникають сварки, в ході яких [PERSON] має значні видимі тілесні побої. На зауваження старости щодо своєї поведінки не реагує, ігнорує будь-яку критику відносно себе (а.с.22). Згідно з рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2021 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.48-50). Згідно з повідомленням служби у справах дітей Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 01-14-90 від 23.09.2022, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, на території села поміченим не був (а.с.45). Згідно з повідомленням Чернігівського районного управління ГУНП в Чернігівській області № 2705 від 19.09.2022, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Починаючи з 01.02.2019 перебував у місцях позбавлення волі у зв`язку із засудженням за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Звільнений з місць позбавлення волі 29.04.2022. З 02.05.2022 поставлений на облік, за місцем проживання в Ніжинському міському відділі поліції ГУНП в Чернігівській області як особа, яка формально підпадає під адміністративний нагляд (а.с.46). Згідно з довідкою КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ЧОР № 02-07/1224 від 25.10.2021, [PERSON] , [INFO] , з 12.06.2019 і по теперішній час виховується в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ЧОР і знаходиться на повному державному утриманні (а.с.19). Згідно з довідкою Жуківського старостинського округу № 203 від 16.08.2022, [PERSON] , [INFO] , має рідних сестер: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з батьком - [PERSON] . А також сестер: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.20). У психолого-педагогічній характеристиці, яка видана КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ЧОР щодо [PERSON] зазначено, що [PERSON] в «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» прибула 12.06.2019. Дівчинка активна, емоційний стан позитивний. Легко вступає в контакт з дорослими, на звернення дорослого реагує позитивно. Рухи згідно віку, культурно-гігієнічні навички сформовані згідно віку (а.с.29). Згідно з повідомленнями КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ЧОР від 08.12.202, від 24.03.2021, від 25.10.2021, від 16.09.2022, за час перебування [PERSON] , [INFO] в закладі, мати - [PERSON] , відвідувала дитину 22.10.2019 та 13.03.2020, а також телефонувала 15.04.2020, 05.06.2020, 21.09.2020, дзвінки матері стосовно дитини мали формальний характер. Батько дитини - [PERSON] дитину не відвідував та не телефонував. Батьки не цікавляться станом здоров`я та розвитком дитини, не вирішують питання стосовно повернення дитини в сім`ю (а.с.41-44). Наказом начальника служби у справах дітей Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області Клунко Л. І. № 45 від 14.12.2020, [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, у якій батьки або особи які їх замінюють, ухиляються від своїх обов`язків з виховання дитини (а.с.30). Наказом директора центру соціальних служб Куликівської селищної ради № 86/02 від 17.12.2020 Карцевої Л. Є. надано послугу соціального супроводу, зокрема, сім`ї [PERSON] . Послугу соціального супроводу сім`ї [PERSON] припинено наказом директора центру соціальних служб Куликівської селищної ради Карцевої Л. Є. № 86/2 від 22.12.2021 (а.с.35-36). У повідомленні директора центру соціальних служб Куликівської селищної ради Карцевої Л. Є. № 71 від 12.09.2022 зазначено, що [INFO] [PERSON] , в пологовому будинку написала заяву про тимчасове влаштування дитини [PERSON] до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». 16 жовтня 2020 року здійснено оцінку потреб [PERSON] з метою з`ясування спроможності матері піклуватися про дитину та можливості повернення її в біологічну родину. За результатами оцінювання з`ясовано, що у жінки відсутні навички відповідального батьківства, схильна до вживання алкоголю, має низький рівень матеріального забезпечення, відсутність належних умов проживання у власному помешканні. З 17.12.2020 по 22.12.2021 сім`ї [PERSON] надавалась послуга соціального супроводу, в ході якої з`ясовано, що мати не має бажання забирати [PERSON] із закладу. На даний час вона проживає у будинку співмешканця разом з молодшими доньками, який проти повернення дитини в родину (а.с.32). Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 108 вiд 18 серпня 2021 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.25-26). Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 109 вiд 27 вересня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.27-28). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює на посаді старости Жуківського старостинського округу. [PERSON] проживає на території села близько десяти років. За цей час вона народила п`ятьох дочок. Перші дві дочки проживають разом з батьком, мати не цікавиться їхнім життям. Від третьої доньки - [PERSON] вона відмовилася, ще в пологовому будинку і з її слів не має наміру забирати в свою сім`ю. Дві наймолодші дочки проживають з нею. За цей час [PERSON] зарекомендувала себе безвідповідальною матір`ю, яка не цікавиться життям своїх дітей. [PERSON] вона ніколи не бачила на території села, особисто з ним не знайома. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона працює психологом Центру соціальних служб Куликівської селищної ради. Зазначила, що [PERSON] проживає разом із двома меншими дітьми та смівмешканцем в його будинку. Вона не створює належних умов проживання навіть для тих двох дітей, що проживають з нею. В будинку часто брудно, білизна також буває брудною. Діти часто хворіють. Нерідко за дітьми доглядає стороння людина. [PERSON] може на декілька днів відлучатися з дому. [PERSON] вона бачила тільки один раз. Зважаючи на все вищевикладене, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний, духовний розвиток та виховання своєї дочки - [PERSON] , що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; тобто поведінка відповідачів є такою, що свідчить про їхнє ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини. Вищезазначені обставини вказують, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками. По справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. Доказів, що підтверджують обставини виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, наявність у відповідачів заробітку, зацікавленість у вихованні дитини, надання їй батьківської турботи, необхідного харчування, матеріального забезпечення, не надано. Відповідно до ч.1 ст17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). Разом з тим, поведінка відповідачів за час розгляду справи свідчить про те, що їм байдужа доля дитини. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачі за власною ініціативою самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачів відносно дитини є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав відповідачів згідно ч.2 ст.166 СК України не звільняє їх від обов`язку утримувати своїх дітей, у зв`язку з чим суд задовольняє вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини. За правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ст.ст. 166, 180, 184 СК України, майновий стан відповідачів, які є особами працездатного віку, наявність у [PERSON] інших утриманців та відсутність у [PERSON] інших утриманців, стан здоров`я дитини та її вік, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а з [PERSON] стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/10 частки усіх її доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідає принципам розумності та справедливості. З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved