Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

17 січня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] за період з липня 2017 року по 01 грудня 2022 року в сумі 89 037, 51 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 29 листопада 2006 року по 16 грудня 2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного життя у них [INFO] народився син [PERSON] . За рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з 19 липня 2017 року. Вказане рішення суду та виданий на його підставі виконавчий лист для його виконання позивачем пред`явлено до виконання за місцем проживання боржника до Корабельного відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак, як зазначає позивач, відповідач аліментні зобов`язання не виконує та станом на 01 грудня 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 89 037, 51 грн. Враховуючи, що заборгованість по аліментам виникла виключно з вини відповідача, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, у якому відповідно до наданого нею розрахунку просила суд стягнути з [PERSON] неустойку зі сплати аліментів відповідно до частини першої статті 196 СК України в розмірі заборгованості по аліментам, так як нарахований розмір пені є значно вищим. Ухвалою судді від 18 січня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій просила позов задовольнити, а судове засідання проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про визнання позовних вимог. Просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи - Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписуючого технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] у період з 29 листопада 2006 року по 16 грудня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 листопада 2006 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2017 року по справі №477/1754/17 (а.с.12, 14). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, вбачається, що в період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.20). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 липня 2017 року і до повноліття дитини (а.с.13). Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 грудня 2022 року №54618349/108-37/14 вбачається, що на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року №477/1384/17, [PERSON] 01 вересня 2017 року видано виконавчий лист для примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, який нею пред`явлено до виконання за місцем проживання боржника до Корабельного відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до вищевказаного розрахунку заборгованості, здійсненого головним державним виконавцем Корабельного відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2022 року становить 89 037, 51 грн. (а.с.15-17). Враховуючи що вказана заборгованість виникла з вини відповідача, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення пені за несплату аліментів та її позов підлягає задоволенню, виходячи в наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 194 СК України, визначено, що заборгованість за аліментами, яка стягується відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16 (провадження № 14-616цс18) дійшла наступного правового висновку. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, виходячи зі змісту норм статті 196 СК України, суд повинен встановити крім факту заборгованості за аліментами, ще й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні. Позивачем [PERSON] до суду надано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з липня 2017 року - часу стягнення аліментів по грудень 2022 року, та в позовній заяві наведено розрахований розмір неустойки (пені) станом на 01 грудня 2022 року, відповідно до якого розмір неустойки становить 709 969, 20 гривень, який у свою чергу відповідачем не оспорювався та відповідно іншого розрахунку ним не надано, з огляду на що, суд вважає, що розмір неустойки, наданий позивачем є належним та вірно розрахованим, тому погоджується з наданим розрахунком. Згідно вказаного розрахунку заборгованості, дослідженого в сході розгляду справи, вбачається, що відповідачем частково сплачувалися аліменти за рішенням суду від 17 серпня 2017 року та матеріали справи не містять, а відповідачем відповідно не надано доказів неможливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. У виникненні заборгованості по аліментах вбачається пряма вина відповідача [PERSON] , який безпідставно не виплачував аліменти у визначеному судом розмірі. За змістом статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За загальним правилом, визначеним у законодавстві, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2019 року справа №661/905/19. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в діях відповідача [PERSON] наявна винна поведінка щодо виникнення та несплати заборгованості по аліментах, оскільки саме через несплату аліментів та не вжиття ним заходів щодо їх погашення, пов`язано виникнення вказаної у позові заборгованості по аліментах. У відповідності до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В заяві від 16 лютого 2023 року [PERSON] визнав позов повністю. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачем - [PERSON] . За таких обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON] свідомо не сплачував аліменти на утримання дитини, через що виникла вказана заборгованість, яка станом на день 01 грудня 2022 року становила 89 037, 51 грн, відтак заявлені позовні вимоги в частині визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів з яких необхідно вираховувати пеню складає суму заборгованості по аліментах, що відповідає положенням статті 196 СК України, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно статті 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

Outcome: approved