Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту\~з майна, де просить суд: «Зняти арешт з всього нерухомого майна [PERSON] накладений постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізької МУЮ Войтенко Ю.В. про відкриття виконавчого провадження № 18659974 зі 14.04.2010,зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкт: нерухомого майна 07.09.2010 за№ 10219477». В обґрунтування позову позивач посилається на наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть_серії [NUMBER] від 30.09.2019, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки 5,7300 га, кадастровий номер 2321581400:01:002:0006, яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.1983 та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.10.2004. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після матері [PERSON] . У встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк [PERSON] подала приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Банковській Ю.В. заяву про прийняття спадщини після матері [PERSON] . За заявою [PERSON] нотаріусом заведено спадкову справу №110/2019, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 58079515 від 28.10.2019. Зі спливом шести місяців з моменту відкриття спадщини [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. щодо одержання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 1296 ЦК України. Проте нотаріус повідомила, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься записи про арешт нерухомого майна, а саме: - \~ \~ \~ \~запис про арешт нерухомого майна, зареєстрований 07.09.2010 за № 10219477 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2010 року №18659974, винесена головним державним виконавцем Войтенко Ю.В. Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції; об`єкт обтяження: все нерухоме майно. Звернувшись до Дніпровського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було виявлено, що на виконанні у Ленінському ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходилось виконавче провадження: ВП № 18659974 з примусового виконання виконавчого листа № 2-699, виданого 03.12.2008 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь AT «ПроКредитБанк» боргу у сумі 60 381,39 грн. В межах вищевказаного виконавчого провадження на все нерухоме майно позивача, накладалися арешти. Так, згідно з інформаційною довідкою №228260307 від 15.10.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставі щодо нерухомого майна позивача зареєстровані наступні обтяження: арешт на все нерухоме майно, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.09.2010 № 10219477, накладений на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Войтенко Ю.В. про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2010 ВП № 18659974. Звернувшись з листом до Дніпровського ВДВС Південно-Східного міжрегіональна управління юстиції (м.Дніпро), адвокат Пшець Олександр Вікторович, як представник [PERSON] , просила на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт, накладений на все нерухоме майно [PERSON] , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2010 № 18659974 на підставі виконавчого листа №2-699 виданого 03.12.2008 року Жовтневим районним судом Запоріжжя, з вилученням відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Листом від 16.12.2021 № 75550/13 відповідач повідомив, що станом на сьогодні виконавче провадження строки зберігання якого закінчилися - знищено, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративне стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Отже, зняти арешт, який було накладено державним виконавцем 2008 р. по завершеному виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-699 виданого 03.12.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «ПроКредитБанк» - немає можливим. В судове засідання представник позивача, позивач не з`явився. Представник подав до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлені представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. За наявності умов визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини: \~11.08.2022 року через електронну адресу суду надійшла заява Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про заміну сторони по справі Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на належного відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», оскільки між сторонами укладений Договір факторингу №КЕ/ПБ-2016 від 22.08.2016 року. Ухвалою суду від 11.08.2022 року замінено неналежного відповідача по справі Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» на належного ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (місцезнаходження 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок, 6, код ЄРДПОУ 37616221). Судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть_серії [NUMBER] від 30.09.2019, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки 5,7300 га, кадастровий номер 2321581400:01:002:0006, яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.1983 та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.10.2004. [PERSON] подала приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Банковській Ю.В. заяву про прийняття спадщини після матері [PERSON] . За заявою [PERSON] нотаріусом заведено спадкову справу №110/2019, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 58079515 від 28.10.2019. Зі спливом шести місяців з моменту відкриття спадщини [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. щодо одержання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 1296 ЦК України. У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна, а саме: - \~ \~ \~ \~запис про арешт нерухомого майна, зареєстрований 07.09.2010 за № 10219477 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2010 року №18659974, винесена головним державним виконавцем Войтенко Ю.В. Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції; об`єкт обтяження: все нерухоме майно. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язання, що виникли з кредитних правовідносин, було накладено арешт нерухомого майна, Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За визначенням ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. В силу ч.2 ст.593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Отже, обтяження є засобом забезпечення виконання зобов`язання, є похідним, належним та залежним відносно певного цивільного зобов`язання. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Наявність спору між сторонами підтверджується відсутністю правової позиції з боку відповідачів, відносно наявності зобов`язання у позивача, обсягу такого зобов`язання, необхідності та правових підстав продовження дії обтяження майновий прав спадкоємця (спадкоємців), відносно спадщини. Відповідно до ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. За визначенням ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Суд зауважує, що юридичний факт смерть спадкодавця та реалізація права прийняття спадщини спадкоємцем не є обставинами, які передбачають заміну боржника у зобов`язанні та відповідно заміни сторони у правовідносинах. Зобов`язання спадкоємців задовольнити вимоги кредитора виникають безпосередньо на підставі Закону, та обмежуються обсягом спадщини, кількістю спадкоємців та відповідно часткою спадщини прийнятої кожним зі спадкоємців. При цьому прийняття спадщини не передбачає обставину того, що спадкоємець стає учасником правовідносин, стороною яких був спадкодавець, а отже виникнення обов`язку за ст.1282 ЦК України, по суті не є заміною сторони у правовідносинах (ст.520 ЦК України), а виникає зі спадкових правовідносин, підставою якого є не правочин, а Закон та юридичні факти пов`язані з прийняттям спадщини. Відповідно права та обов`язки виникають безпосередньо зі спадкових правовідносин. Відносно правовідносин, стороною яких був спадкодавець, то на переконання суду, у зв`язку зі смертю спадкодавця, такі правовідносини перестають діяти, крім обсягу зобов`язань спадкодавця, як боржника в частині задоволення вимог кредитора, які переходять в правовідносини, що виникають на підставі Закону та виникають з спадкових правовідносин. Обґрунтуванням зазначеного слугує й те, що інший обсяг прав та зобов`язань, що мали місце в правовідносинах спадкодавця (строк дії договору, права та обов`язки сторони, інше…), крім обсягу зобов`язань за ст.1282 ЦК України, спадкоємцем не набувається, що свідчить про припинення саме правовідносин за правочином, стороною якого був спадкодавець. Нормами законодавства не передбачено, що забезпечення виконання зобов`язання за правочином продовжує діяти, у разі переходу такого зобов`язання, зі зобов`язання за правочином в зобов`язання, яке виникає зі спадкових правовідносин за ст.1282 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, а отже забезпечення виконання зобов`язання може здійснюватися в порядку визначеному гл.10 розділу І ЦПК України. З урахуванням того, що забезпечення є похідним, належним, залежним та невід`ємним від зобов`язання, на виконання якого воно накладено, зміна підстав виникнення зобов`язання (в даному випадку перехід зобов`язання з правовідносин за правочином в правовідносини, що виникають зі спадкових правовідносин), зміна суб`єкта/суб`єктів у спадкових правовідносинах, обсягу їх цивільних майнових прав за виниклими спадковими правовідносинами, зміни обсягу цивільний майнових прав, які обмежуються (можуть обмежуватись) забезпеченням виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що забезпечення виконання зобов`язання у виді обтяження, накладене на виконання зобов`язання за правочином відносно майнових прав сторони правочину спадкодавця, не може діяти відносно обмеження цивільних майнових прав спадкоємців, норми ЦК України не передбачають законного (автоматичного) та безумовного продовження дії засобу забезпечення відносно зобов`язань спадкоємців. Законодавець в ч.3 ст.1282 ЦК України чітко передбачив, що у разі спору, що виникає з правовідносин за ст.1282 ЦК України, правові питання розглядається в позовному порядку цивільного судочинства, а отже забезпечення виконання зобов`язання накладені в межах інших правовідносин та накладені в іншому порядку не мають наслідків преюдиції, та, з урахуванням обставин даної справи, втрачають дію. Застосування зазначеної правової позиції, на переконання суду, в цілому відповідає завданню та основним засадам цивільного судочинства за ст.2 ЦПК України, забезпеченню належної правової процедури за ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порядку та підстав втручання в майнові конвенційні права захищені ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та обґрунтованості необхідності втручання в такі права. У світлі наведених вище міркувань суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved