Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

21 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (далі - Головне управління ДСНС України, відповідач), у якому просила відшкодувати майнові збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.09.2019 року на перехресті вул. Васильківської і вул. Бурмистенка у м. Києві, за участі транспортних засобів «Газ 3310», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «Mercedes - Benz Sprinter 311 CDI LWD» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] і «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, сталася дорожньо-транспортна пригода. Дана ДТП сталася з вини водія «Газ 3310», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/21200/19 від 29.11.2019 року та постанови по справі № 752/21201/19 від 10.12.2019 року. Власником постраждалого в ДТП автомобіля марки «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON] . Розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача становить - 171517,41 грн, що підтвержується висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] від 31.01.2020. Крім того, позивач поніс витрати на евакуацію свого автомобіля у розмірі 1350 грн та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3500 грн. Оскільки [PERSON] на момент вчинення ДТП був співробітником відповідача, шкода має відшкодовуватись за правилами статті 1172 ЦК України. 28 лютого 2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 73). У березні 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначено, що оскільки страховиком відповідача було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування та здійснено його виплату у розмірі 100 000 грн, позивач вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків на розмір страхового відшкодування. Інші позовні вимоги залишаються без змін. 2 жовтня 2020 року відповідач Головне управління ДСНС України надіслав відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому вважає її необґрунтованою і просить відмовити. Зазначає, що відповідач, як балансоутримувач автомобіля АЦ 2/40 (3310), д.н.з. [NUMBER] не був присутній на огляді ТЗ 09.01.2020 і не погоджується з висновком експерта і сумою матеріального збитку. У підготовчому засіданні 08.11.2021 року присутні представник позивача і представник відповідача. Представник позивача - Крилов М.Д. підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення ціни позову. Третя особа [PERSON] правом подачі пояснень на позов не скористався, будучи належним чином повідомленим у підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Ухвалою від 8 листопада 2021 року підготовче провадження за позовними вимогами [PERSON] закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Крилова М.Д., заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача ГУ ДСНС України у м. Києві, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін у справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 26 вересня 2019 року о 17 год. на перехресті вул. Васильківської і вул. Бурмистенка у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Газ 3310», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «Mercedes - Benz Sprinter 311 CDI LWD» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] і «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року у справі № 752/21200/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу, що становить 340 грн (а.с. 4). Постановою від 10 грудня 2019 року у справі № 752/21201/19 провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення (а.с. 6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом враховано правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 13 березня 2018 року у справі №910/9396/17, у якій він зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів. З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ під час проведення автотоварознавчих експертиз застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092. Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок зазначеної ДТП було завдано майнової шкоди автомобілю «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.06.2018 (а.с. 10). На підтвердження пошкодження автомобіля «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] позивачем було надано копію ілюстративної таблиці цього автомобіля (а.с. 34-47), дефектну відомість від 10.01.2020 року, підписану експертом Бородіним А.В. (а.с. 25-26), розрахунки ремонтної калькуляції № 4-2020 (а.с. 27-33) та висновок експертного дослідження автомобіля «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] № 4 від 31.01.2020 року (а.с. 12-24). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Mazda CX-5» д.н.з. [NUMBER] № 4 від 31.01.2020 року про визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений судовим експертом ТОВ «Українська експертна компанія» Бородіним А.В. (діє на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта від 15.12.2017 № 1919), вартість матеріального збитку, завданий [PERSON] у зв`язку з пошкодженням зазначеного автомобіля на дату оцінки 26.09.2019 року складає 171517,41 грн (а.с. 12-24, 52). Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували фактичні витрати позивача щодо відновлювального ремонту автомобіля, зокрема рахунки фактури, акти виконаних робіт, квитанції, чеки, накладні, товарні чеки, тому судом враховується висновку експертного дослідження від 31.01.2020. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо незгоди з висновком за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, оскільки на підтвердження дійсного розміру збитку відповідачем не надано жодного іншого доказу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями 1187, 1188 ЦК України. Зокрема, статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них. Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Зі змісту постанови від 29.11.2019 року вбачається, що [PERSON] вину у вчиненні інкримінованих йому дій визнав у повному обсязі, а тому суд прийшов до висновку, що ним порушено п. 16.11 ПДР України, що виразилось у тому, що він при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо. Таке порушення знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникнення вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тому, тлумачення положень статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Так, [PERSON] , на момент вчинення ДТП, був співробітником Головного управління ДСНС України у м. Києві, а транспортний засіб «АЦ 2/40 (3310), д.н.з. [NUMBER] » знаходився на балансі Управління. Загальні положення про оцінку доказів встановлені у параграфі 1 глави 5 ЦПК України. Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такі випадки встановлені, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка регулює підстави звільнення від доказування. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Як зазначає позивач страховик відповідача здійснив страхове відшкодування на користь [PERSON] за завдану майнову шкоду у розмірі 100 000 грн. Вказані дії страхової компанії позивачем не оскаржувались. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Розмір не відшкодованих матеріальних збитків становить 71517,41 грн, які позивач просить стягнути з відповідача Головного управління ДСНС України у м. Києві. За надання експертних послуг та складання зазначеного вище висновку позивачем було сплачено суму в розмірі 3500 грн, про що свідчить копія рахунку-фактури № СФ-000002 від 08.02.2020 (а.с. 53). Також позивач поніс витрати на евакуацію свого автомобіля у загальному розмірі 1350 грн, що підтверджується актами виконаних робіт від 26.09.2019 та 02.10.2019 та квитанціями № 2267206 від 26.09.2019 та № 2267226 від 02.10.2019 (а.с. 54-55, 63-64). Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач є балансоутримувачем джерела підвищеної небезпеки, тому несе відповідальність за завдану злочином шкоду перед потерпілим. Отже, позовні вимоги про відшкодування відповідачем майнової шкоди в розмірі 71517,41 грн та витрат на евакуацію автомобіля у розмірі 1350 грн, що складає 72 867, 41 грн. на користь позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 728,67 грн. Витрати за послуги експерта за складання висновку у розмірі 3500,00 грн також підлягають стягненню у повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved