Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі якої діє адвокат Кравченко О.В., звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що, користується квартирою [ADDRESS] на умовах найму житлового приміщення. Зазначена квартира належить до житлового фонду місцевих Рад. У зазначеній квартирі крім неї, зареєстровані її син, [PERSON] , її мати [PERSON] та її сестра [PERSON] . Водночас відповідачки, [PERSON] та [PERSON] , тривалий час у квартирі не проживають, оскільки у 2007 році виїхали на постійне місце проживання до російської федерації, отримали російське громадянство. Відтоді вказаною квартирою вони не користуються, участі у витратах з утримання квартири та оплати комунальних платежів не беруть. Проте зняти відповідачок з реєстрації місця проживання у позасудовому порядку позивачка можливості не має. Позивачка просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Справа призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлялись вчасно за місцем реєстрації рекомендованою кореспонденцією, у визначений строк не надали суду відзив на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши сторону позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. [PERSON] , користується квартирою [ADDRESS] на умовах найму житлового приміщення. Зазначена квартира належить до житлового фонду місцевих Рад. Згідно паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 27.04. 1991 року. Відповідно до договору про користування електричною енергією № 134700038 від 03.09.2014 позивачка вказана як наймач згаданої квартири і споживач електричної енергії. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання у зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] син позивачки, її мати [PERSON] та її сестра [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] у 2008 році виїхали на постійне місце проживання до російської федерації. Відтоді вказаною квартирою вони не користуються, участі у витратах з утримання квартири та оплати комунальних платежів не беруть. Проте зняти відповідачок з реєстрації місця проживання у позасудовому порядку позивачка можливості не має з огляду на таке. Згідно з довідкою, виданою муніципальною казенною установою «Багатофункціональний центр надання державних і муніципальних послуг пушкінського муніципального району» московської області 08.02.2018 [PERSON] та [PERSON] з 25 грудня 2008 року проживають за адресою: [ADDRESS] . Тобто відповідачки вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Окрім того, відповідачки набули громадянство російської федерації, що підтверджується копіями паспортів громадян російської федерації, що видані на їх ім`я. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Згідно із ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу України (далі ЖК України) члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2. ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Отже, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, зняття з реєстрації місця проживання є наслідком відповідного судового рішення, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі за адресою [ADDRESS] з 2008 року, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до російської федерації та отриманням російського громадянства. Відтак право користування квартирою у них припинилося. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка надала суду належні та допустимі докази відсутності відповідачів у квартирі у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до російської федерації та отриманням російського громадянства. Відповідачі на час розгляду справи по суті продовжують бути зареєстрованими у ній, але жодних витрат на її утримання не несуть, що свідчить про втрату їх інтересу до квартири як до місця свого проживання. У той же час відповідачі залишаються зареєстрованими у квартирі, що тягне за собою додаткові витрати позивачки по утриманню квартири. За таких обставин, суд доходить висновку, що право позивачки на користування квартирою порушене відповідачами, тому позов підлягає задоволенню повністю на підставі ст. 107 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у сумі 1984,80 гривні, що підтверджується відповідними квитанціями №10406668 та №10406666 від 18 жовтня 2022 року. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved