Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

13.01.2023 позивач [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , в особі представника - адвоката Дорова А.О., звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що він разом зі своїми сестрами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживає в будинку [ADDRESS] матір [PERSON] (відповідачка по справі) разом з їх батьком [PERSON] раніше перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.07.2017 був розірваний згідно із заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з їх батьком [PERSON] , а мати (відповідачка) платила на користь батька аліменти на їх утримання. Згодом [PERSON] помер, а неповнолітні діти залишилися на вихованні свого старшого брата [PERSON] (позивача по справі). Відповідачка відмовилася виховувати дітей, в даний час веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, не працює, за місцем своєї реєстрації постійно не поживає, змінює співмешканців, взагалі не приймає ніякої участі у вихованні та навчанні дітей. За наведених обставин позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 23.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні; призначено підготовче засідання на 20.02.2023 на 14:00 годину. 13.02.2023 орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Доров А.О. до суду не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву з проханням проводити підготовче засідання без його участі та участі позивача. Позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідачка до суду не з`явилася; відзиву суду не надала, проте надала заяву з поханням розглядати справу без її участі та вказала, що позов визнає повністю і проти його задоволення не заперечує. Представник третьої особи: органу опіки та піклування виконкому Первомайської міської ради Миколаївської області до суду не з`явився, письмових пояснень щодо позову не надав, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та просив позов задовольнити. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Положенням ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності з точки зору їх належнності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 25.03.1992 по 14.07.2017. Під час шлюбу у них народилося четверо дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.08.2005 Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 7, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: матір`ю - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Також, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.01.2011 Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 01, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: матір`ю - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.07.2017, яке набрало законної сили 01.08.2017, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з батьком - [PERSON] та перебували на його повному утримані, що учасниками процесу не оспорюється. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.10.2020 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% пожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 28.07.2020 та до досягнення старшою дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копію свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , що видане 21.06.2022 відділом ДРАЦСу у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після смерті [PERSON] , діти - [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані на утримання та виховання їхнього старшого брата - [PERSON] , [INFO] (позивача по справі), який ними опікується. Мати дітей - [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по догляду та вихованню дітей, не проживає та не спілкується з дітьми більше 10 років та матеріально їм не допомагає, зловживає спиртими напоями, веде аморальний спосіб життя, за місце проживання в с. Грушівка Первомайського р-ну Миколаївської обл. характеризується негативно. Вказане підтверджується довідкою-характеристикою Грушівської сільської ради Первомайського р-ну Миколаївської обл. № №266 від 26.12.2022. Так, 23.12.2022 під час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , було встановлено, що його неповнолітні сестри проживають разом з ним; стан будинку задовільний; в помешканні зроблений сучасний косметичний ремонт; діти мають окрему велику кімнату, забезпечені одягом, взуттям та шкільним приладдям; мати дітей з ними не проживає, зловживає алкоголем; батько дітей помер. Мати належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, не забезпечувала їх повноцінний догляд, медичний догляд та лікування, що не оспорюється відповідачкою, яка визнала позов повністю. Така поведінка відповідачки свідчить про її небажання створювати належні умови проживання, виховання та розвитку своїх дітей. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконкому Первомайської міської ради Миколаївської області від 10.02.2023, який отриманий судом 13.02.2023, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо своїх неповнолітніх дітей: не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у їх вихованні. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд роз`яснює відповідачці, що відповідно до положень Сімейного кодексу України вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Outcome: approved