Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

У провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] , до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, Служба у справах дітей Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , будучи батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , з грудня 2019 року взагалі не виконує батьківські обов`язки щодо дочки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Мати [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , через декілька днів після народження дочки. На даний час [PERSON] фактично залишилася без батьківського піклування. Її вихованням та утримання займається бабуся - [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS]. З 01.09.2020 малолітня [PERSON] за заявою батька влаштована на цілодобове перебування до Шевченківської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату з поглибленим вивченням предметів гуманітарно-естетичного профілю Черкаської обласної ради. На вихідні та святкові дні дитину до себе забирає бабуся. Відповідач з грудня 2019 року не цікавиться успіхами своєї дочки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дочкою, не дарує їй подарунків. Оскільки [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки [PERSON] орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення підготовчого засідання по справі, до суду не з`явилися. Селищенський сільський голова Пархоменко А.С. звернувся до суду з заявою про підтримання позовних вимог, просив позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] . Зазначив, що на даний час він перебуває у складних сімейних обставинах, ніде не працює, при цьому сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, тому не має можливості опікуватися малолітньою дочкою. Представники третіх осіб Служби у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області та Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області позов підтримали. Начальник служби у справах дітей Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області Демченко В. звернулася до суду з заявою про підтримання позову, справу просила розглядати без їх участі. Таким чином, від усіх учасників надійшли заяви про здійснення розгляду справи без їх участі. Фіксування судового засідання не здійснювалося. Положеннями ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, ураховуючи наступне. Відповідно до свідоцтва про народження від 08.02.2014 серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 7). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2014 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Наказом Служби у справах дітей Шевченківської сільської ради від 14.04.2022 № 3 [PERSON] взято на облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання (а.с. 11). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 471, виданої виконавчим комітетом Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області 03.11.2022, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Однак відповідно до повідомлення [PERSON] з 05.12.2019 [PERSON] перебуває на її утриманні, а батько - [PERSON] - за період з 2022 року коштів на утримання дитини не надавав, дитину не відвідував, її навчанням не цікавився, з класним керівником не спілкувався, телефонував дитині за цей час три рази (а.с. 12). З довідки Шевченківської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату з поглибленим вивченням предметів гуманітарно-естетичного профілю Черкаської обласної ради від 02.11.2022 № 449 вбачається, що [PERSON] навчається в третьому класі даної школи. За період навчання у школі протягом 2021-2022 навчального року та з 01.09.2022 по дату видачі довідки перебувала на фінансовому утриманні бабусі [PERSON] . Протягом понеділка - п`ятниці дитина перебуває на неповному державному утриманні, а у вихідні, святкові та канікулярні дні дитина перебуває на утриманні бабусі [PERSON] . Батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні дочки, батьківські збори не відвідує, з класним керівником та вихователем зв`язок не підтримує (а.с. 18). За місцем навчання [PERSON] характеризується позитивно, завжди має охайний вигляд, забезпечена всім необхідним для навчання приладдям, що є заслугою бабусі, яка систематично цікавиться навчанням дитини. При цьому батько дитини не бере участі у навчанні та вихованні дитини, не відвідує батьківські збори (а.с. 19). З актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 02.11.2021 та 14.04.2022 за адресою: [ADDRESS] , де на даний час проживає малолітня [PERSON] , вбачається, що у дитини в наявності є окреме спальне місце, робочий стіл для виконання домашніх завдань, вона забезпечена інтернет-зв`язком(а.с. 16). За місцем реєстрації [PERSON] характеризується нейтрально, однак зазначено, що останнім часом зловживає спиртними напоями (а.с. 21). З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Селищенської сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] вбачається, що [PERSON] вихованням та утриманням дочки з грудня 2019 року не займається, повністю самоусунувся, переклавши всі обов`язки по вихованню і утриманню на бабусю; не піклується про фізичний і духовний розвиток; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, спілкується з дитиною дуже рідко. Ураховуючи поведінку відповідача, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Селищенської сільської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 13-15). Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області є належним позивачем у справі. Положеннями ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 52 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом частин 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть позбавлятися батьківських прав, якщо: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з положеннями пунктів 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Установлені судом обставини свідчать про свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки та забезпеченні її потреб як побутового характеру, так і щодо фізичного та духовного розвитку. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог стосовно позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] . Задовольняючи позовну вимогу, суд також враховує визнання відповідачем позовних вимог, що свідчить про його небажання вживати заходів до нормального забезпечення розвитку його дочки, а також суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає меті захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] . Відповідно до приписів ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЦК до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, яким у даному випадку є орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. З метою захисту прав малолітньої [PERSON] суд дійшов висновку про необхідність встановлення органу опіки та піклування тридцятиденного строку з дня набрання рішенням законної сили для вчинення зазначених дій та ухвалення вказаних рішень. У подальшому, орган опіки та піклування має право вирішити, яким особам або установам слід передати дитину на виховання, та у встановленому законом порядку призначити опікуна або, ураховуючи вік та стан її здоров`я, обрати інші форми влаштування дітей, зокрема: усиновлення, передача дитини до прийомної сім`ї, до дитячого будинку сімейного типу, патронатному вихователю, інших спеціальних закладів для дітей, позбавлених батьківського піклування. Водночас, батько або матір, яких було позбавлено батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Судом установлено, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28.08.2014 по справі № 699/954/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Однак при пред`явленні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Селищенської сільської ради з позовною вимогою про стягнення аліментів не звертався, спосіб стягнення аліментів не зазначав. Ураховуючи те, що відповідач на даний час ніде не працює, однак не надав доказів щодо такого стану здоров`я, який унеможливлює його працевлаштування, при цьому у нього наявні інші аліментні зобов`язання, суд вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До встановлення опікуна над малолітньою [PERSON] аліменти стягувати на її користь, після встановлення опіки - на користь призначеного опікуна. За приписами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи на підставі ст. 141 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved