Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

17 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 26 березня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинській області, актовий запис №63. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 26 березня 2013 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюб виявився невдалим. У них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З часом вони перестали розуміти один одного, у них не було відкритого спілкування і щирої розмови. На даний час вони остаточно припинили сімейні відносини, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Вважає, що за таких обставин примирення та подальше подружнє життя неможливе, тому просить суд розірвати шлюб в судовому порядку. Спору щодо поділу спільного сумісного майна та стягнення аліментів між ними не виникає. Після розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище набуте у шлюбі та стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 23). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням розміщеним на офіційному сайті судової влади (а.с. 27). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Врахувавши наведені норми права, дослідивши письмові докази у справі, а саме: оригінал свідоцтва про шлюб та його копію (а.с.3-4), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), копію паспорта [PERSON] , суд дійшов висновку, що сумісне проживання подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Прізвище позивача, після розірвання шлюбу, не змінювати. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 992,40 грн. судового збору, що підтверджуються документально (а.с.2, 8-10).

Outcome: approved