Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

18 серпня 2022 року [PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначала, що 06 серпня 2021 року була прийнята на роботу до ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» на посадувиконавчого директора (наказ №35/к-тр від 05 серпня 2021 року), що підтверджується записом у трудовій книжці.Їй було встановлено оклад у розмірі 87 000,00 грн. На її ім`я в АТ «Банк Альянс» було відкрито картковий рахунок на отримання заробітної плати від ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ», що підтверджується заявою-договором №101922 від 11 серпня 2021 року. За період роботи у ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» їй нарахована та сплачена заробітна плата у розмірі 101 775,00 грн, що підтверджується банківською випискою із особового рахунку з АТ «Банк Альянс» за період з 11 серпня 2021 року по 08 серпня 2022 року. Однак, починаючи з другої половини жовтня 2021 року по момент звільнення заробітна плата їй не виплачувалася, розрахункові листи не надавалися, у зв`язку із чим утворилась заборгованість із заробітної плати у розмірі 490 653 грн 57 коп. Позивач неодноразово усно зверталася до відповідача з проханням здійснити з нею повний розрахунок, однак отримувала відповіді, в яких ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ», обіцяючи обов`язково виплатити заробітну плату, посилалось, як на підставу для невиплати заробітної плати, знаходження підприємства у скрутному становищі через численні судові справи. У зв`язку з неможливістю забезпечувати свої найнеобхідніші життєві потреби внаслідок несплати заробітної плати та враховуючи збройну агресію Російської Федерації проти України, позивач прийняла рішення про звільнення з ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ». Згідно з наказу №1-к-тр від 28 лютого 2022 року вона була звільнена із займаної посади за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, про що свідчить запис в трудовій книжці №30 від 28 лютого 2022 року. Проте, при звільненні з роботи з нею не був проведений повний розрахунок, що загалом становить 490 653 грн 57 коп. Разом з тим, позивач вказувала на те, що за порушення термінів виплати заробітної плати, вона має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати. Крім цього, у зв`язку із вказаною затримкою та відповідно до ст. 117 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки. Водночас дії роботодавця щодо невиплати заробітної плати у період роботи позивача на підприємстві та не проведення з нею розрахунків при звільненні привели до вимушених змін у способі її життя, унеможливили забезпечення нормального існування позивача та членів її сім`ї, що, у свою чергу, стало причиною виникнення моральних страждань. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 490 653 грн 57 коп.; середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а саме з 28 лютого 2022 року по день фактичного розрахунку або по день винесення рішення у справі - у зв?язку з тим, яка із зазначених обставин настане першою; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати станом на 28 лютого 2022 року по день фактичного розрахунку або день винесення рішення у справі - у зв?язку з тим, яка із зазначених обставин настане першою; компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у розмірі 62 461 грн 56 коп.; моральну шкоду у розмірі 20 000 грн 00 коп, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Чернявська О.Д. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. В судове засідання представник відповідача ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Cудом встановлено, що згідно з наказом №35/к-тр. від 05 серпня 2021 року позивача [PERSON] 06 серпня 2021 року було прийнято на роботу в ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» на посаду директора виконавчого (а.с. 14). Згідно із наказом №35/к-тр. від 05 серпня 2021 року про прийняття на роботу [PERSON] встановлено оклад у розмірі 87 000,00 грн. У період з 06 серпня 2021 року по 28 лютого 2022 року позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ», однак останнім було нараховано та здійснено виплату заробітної плати на загальну суму 101 775 грн 00 коп, а саме: 28 серпня 2021 року - 16 100 грн 00 коп., 07 вересня 2021 року - 29 516 грн 67 коп., 09 вересня 2021 року - 11 078 грн 33 коп.; 11 жовтня 2021 року - 45 080 грн 00 коп., що підтверджується банківською випискою за особовим рахунком позивача, відкритого в АТ «Банк Альянс». 28 лютого 2022 року [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, про що свідчить запис в її трудовій книжці №30 від 28 лютого 2022 року (а.с. 15). Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 24 КЗпП України, при укладені трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт, трудову книжку. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (надалі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу працівника. Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки визначені у статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», частин першої, другої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У відповідності до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Статтею 34 Закону України встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно з абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (із наступними змінами та доповненнями) середньомісячна заробітна плата визначається виходячи з виплат за останні два календарних місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з частиною 1 статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки, відповідачем ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» не надано довідки про доходи позивача [PERSON] , суд вважає за необхідне провести арифметичний розрахунок, згідно з якого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Заробітна плата позивача за відпрацьовані 7 календарних місяців роботи з 06 серпня 2021 року по 28 лютого 2022 року становила: 70 429,57 грн + 87 000,00 грн + 87 000,00 грн + 87 000,00 грн + 87 000,00 грн + 87 000,00 грн + 87 000,00 грн = 592 429 грн 57 коп., яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів. Таким чином, із неї утримано податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) - 106 637 грн 37 коп., військовий збір (ВЗ) - 8 866 грн 44 коп. (592 429 грн 57 коп - 106 637 грн 37 коп. (ПДФО) - 8 886, 44 (ВЗ) = 476 905 грн 80 коп.) Після утримання податків та інших обов`язкових платежів заробітна плата позивача [PERSON] становить 476 905 грн 80 коп. Фактично їй було виплачено заробітну плату у розмірі 101 775,00 грн. Виходячи з викладеного та згідно з розрахунку заборгованості по заробітній платі, розмір заборгованості по заробітній платі у період з 06 серпня 2021 року по 28 лютого 2022 року становить 375 130 грн 80 коп., після утримання податків та інших обов`язкових платежів. За приписом статті 117 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX від 01 липня 2022 року, що діє з 19 липня 2022 року, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. [PERSON] звільнено з роботи з 28 лютого 2022 року, тобто обчислення розміру середнього заробітку має розраховуватися з дня, наступного за днем звільнення позивача. Оскільки, станом на день подання даної позовної заяви, тобто на 18 серпня 2022 року, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку обчислено позивачем по дату подання даної позовної заяви до суду. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки обчислено позивачем за період з 01 березня 2022 року по 27 серпня 2022 року. Середньоденна заробітна плата позивача становила: (87 000,00 грн. + 87 000,00 грн) / 42 р.д. = 4 142,86 грн. Затримка розрахунку відповідача ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» складає 180 календарних днів (з 01 березня 2022 року по 27 серпня 2022 року, з них становить 127 робочих днів. Відтак, розмір середнього заробітку за весь час затримки (з 01 березня 2022 року по 27 серпня 2022 року) становить: 4 142,86 грн. х 127 днів = 526 143 грн 22 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відпустки» №504/96-ВР від 15 листопада 1996 року, щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до вищезазначеної норми Закону України «Про відпустки», позивач на день звільнення мала 14 днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 06 серпня 2021 року по 28 лютого 2022 року, які розраховані відповідно до механізму нарахування оплати за дні відпустки, закладеним у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого1995 року та листі Міністерства праці та соціальної політики України №208/13/116-11 від 24 червня 2011 року. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи-підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. До матеріалів справи надано витяги з Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, де містяться індивідуальні відомості про застраховану особу - [PERSON] (форми ОК-5 та ОК-7), з яких вбачаються відомості про суми заробітної плати, з якої сплачують єдиний соціальний внесок і страховий стаж за вказаний період. Так, відповідно до довідок форми ОК-5 та ОК-7 відомості про суми заробітної плати за період з 01 січня 2022 року по 28 лютого 2022 року, з якої сплачують єдиний соціальний внесок, відсутні. З оглядом на це, розрахунковим періодом буде період з 01 вересня 2021 року по 31 грудня 2021 року. Середньоденна заробітна плата становить: 87 000,00 грн +87 000,00 грн +87 000,00 грн + 87 000,00 грн = 348 000,00 грн/120 к.д.= 2 900,00 грн. Сума компенсації за невикористану відпустку становить: 2 900,00 грн х 14 дні = 40 600,00 гривень, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів. Після утримання податків та інших обов`язкових платежів сума компенсації за невикористані дні щорічної відпустки становить 32 683,00 грн. Отже, загальна сума компенсації за невикористані дні відпустки становить 32 683,00 грн. та підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ». Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно із ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно із приписами ст. 3 вищевказаного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Статтею 4 цього Закону визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджено постановою Кабінет Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяця (після вирахування обов`язкових податків та зборів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4). Враховуючи вищевикладене, загальна сума компенсації становить 5 174 грн 52 коп., а саме. За серпень 2021 року сума невиплати склала 13 762 грн 91 коп., від вказаної суми віднімаємо обов`язкові платежі: 13762 грн 91 коп. - 2477 грн 32 коп. (ПДФО) - 206 грн 44 коп. (ВЗ) = 11079 грн 15 коп. Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) ? 1.008 (Листопад 2021) ? 1.006 (Грудень 2021) ? 1.013 (Січень 2022) = 1.048913 > 4.9%. Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 11079.15 ? 4.9% = 542 грн 88 коп. За вересень 2021 року сума невиплати склала 17 238 грн 10 коп., від вказаної суми віднімаємо обов`язкові платежі: 17238 грн 10 коп. - 3102 грн 86 коп. (ПДФО) - 258 грн 57 коп. (ВЗ) = 13 876 грн 67 коп. Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.009 (Жовтень 2021) ? 1.008 (Листопад 2021) ? 1.006 (Грудень 2021) ? 1.013 (Січень 2022) = 1.036476 > 3.6%. Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 13876.67 ? 3.6% = 499 грн 56 коп. За жовтень 2021 року сума невиплати склала 87 000,00 грн, від вказаної суми віднімаємо обов`язкові платежі: 87000,00 - 15660,00 (ПДФО) - 1305,00 (ВЗ) = 70035,00 грн. Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.008 (Листопад 2021) ? 1.006 (Грудень 2021) ? 1.013 (Січень 2022) = 1.027231 > 2.7%. Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 70035.00 ? 2.7% = 1890 грн 95 коп. За листопад 2021 року сума невиплати склала 87 000,00 грн, від вказаної суми віднімаємо обов`язкові платежі: 87000,00 - 15660,00 (ПДФО) - 1305,00 (ВЗ) = 70035,00 грн. Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.006 (Грудень 2021) ? 1.013 (Січень 2022) = 1.019078 > 1.9%. Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 70035.00 ? 1.9% = 1330.67 грн. За грудень 2021 року сума невиплати склала 87 000,00 грн, від вказаної суми віднімаємо обов`язкові платежі: 87000,00 - 15660,00 (ПДФО) - 1305,00 (ВЗ) = 70035,00 грн. Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.013 (Січень 2022) = 1.013000 > 1.3%. Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 70035.00 ? 1.3% = 910.46 грн. За січень 2022 року сума невиплати склала 87 000,00 грн, від вказаної суми віднімаємо обов`язкові платежі: 87000,00 - 15660,00 (ПДФО) - 1305,00 (ВЗ) = 70035,00 грн = 1.000000 > 0.0% Значення індексу споживчих цін, визначеного накопичувальним шляхом, за вказаний період не перевищує 100%, тому суму компенсації не розраховуємо За лютий 2022 року сума невиплати склала 87 000,00 грн, від вказаної суми віднімаємо обов`язкові платежі: 87000,00 - 15660,00 (ПДФО) - 1305,00 (ВЗ) = 70035,00 грн = 1.000000 > 0.0% Значення індексу споживчих цін, визначеного накопичувальним шляхом, за вказаний період не перевищує 100%, тому суму компенсації не розраховуємо. За змістом ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; спричинення працівникові моральних страждань, або втрата ним нормальних життєвих зв`язків, або виникнення у нього необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя; існування причинного зв`язку між вказаними цими двома умовами. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вирішуючи вимоги [PERSON] щодо відшкодування їй моральної шкоди, завданої відповідачем ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ», суд враховує характер та обсяг душевних страждань і психологічних переживань позивача, погіршення стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з принципу розумності і справедливості та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ДИВОСВІТ ГЛОБАЛ» на користь позивача [PERSON] у розмірі 5 000 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 9 441 грн 32 коп.

Outcome: partial