Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спадщини. На підставу своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її син [PERSON] . За життя син залишив заповіт яким усе своє майно і майнові права заповідав своїй дружині [PERSON] , однак позивач, відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині в розмірі частини усього майна, що належало її сину, у зв`язку з чим просить поділити майно, виділивши їй земельну ділянку (пай). [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що вона, як дружина та спадкоємець [PERSON] , прийняла спадщину, однак через те, що розмір частки [PERSON] у спадковому майні є незначним, вона не може погодитися на виділ в натурі їй окремого нерухомого майна, але погоджується визначити розмір грошової компенсації за частину майна в розмірі 206.400 грн. та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та земельні ділянки, що належали померлому [PERSON] з виплатою грошової компенсації [PERSON] ; в подальшому подала уточнений позов, в якому просила визнати за нею право власності на частини будинку, частини земельних ділянок та частини автомобіля. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Діхтяренко М.В. первісний позов підтримала повністю, а в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Багмет Н.М. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні первинного позову, а уточнений зустрічний позов задовольнити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно зі довідкою про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] (по батькові не зазначено). Свідоцтво про смерть [PERSON] в матеріалах справи відсутнє. Згідно із заповітом від 14.01.2020 р. [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав все своє майно [PERSON] . Згідно із заявою [PERSON] від 23.12.2020 р. вона приймає спадкове майно, що залишилось після смерті її сина [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON] . Спадщина складається з житлового будинку, земельної ділянки, наданої для ведення особистого селянського господарства розміром 0,30 га, що розташовані в [ADDRESS] , земельної ділянки, наданої для ведення товарного с/г виробництва розміром 2.504 га, що розташована в адмінмежах с. Заліське Звенигородського району Черкаської області та автомобіля ВАЗ 21043-20, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16 вказано, що «відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину». Тлумачення статті 1278 ЦК України свідчить, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. В первісній позовній заяві [PERSON] просить суд поділити спадщину шляхом виділення їй цілісного майна зі складу всієї спадщини - земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено, що розмір частки у спадковому майні [PERSON] становить усього майна спадкодавця, тому виділення їй цілісної земельної ділянки можливо лише за згодою іншого спадкоємця - відповідача [PERSON] , а оскільки [PERSON] не надала згоду на поділ спадщини шляхом виділення позивачці цілісної земельної ділянки, то в задоволенні первісного позову слід відмовити. Звертаючись до суду із зустрічним позовом [PERSON] просить визнати за нею право власності на частини будинку, частини двох земельних ділянок та частини автомобіля. Суд звертає увагу на те, що в Пленумі Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №67040627, однак в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину, що свідчить про те, що у [PERSON] відсутні перешкоди в отриманні спадщини в установленому законом порядку відповідно до належної їй частки у спадковому майні, тому даний спір є передчасним і тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed