Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 16667,8 гривень матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), а також 2270 гривень судового збору. Позов мотивує\~тим,\~що 16 листопада 2018 \~ \~ \~ \~року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Імперія Жирів» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №340.15008239.713, предметом якого є страхування транспортного засобу «MERCEDES-BENZ С 200», р.н. [NUMBER] (VIN [NUMBER] ). 6 листопада 2019 року в м. Львові на вул. Шевченка, 312, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER 515 CDI», р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Личаківського районного суду міста Львова від 12 грудня 2019 року у справі №463/9772/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Вказує, що в результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб, що підтверджується постановою суду. Враховуючи наявність договору страхування, представник страхувальника пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля було проведено його огляд, про що складено протокол огляду ТЗ від 11 листопада 2019 року та отримано рахунок-фактуру №ПП-11/12-01 від 12 листопада 2019 року, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 24504 гривень. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт №1417.206.19.04 на суму 20304 гривні та відповідно до заяви про виплату здійснено виплату на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням №33615 від 25 листопада 2019 року. Також, на підставі страхового акту №1417.206.19.04-1 здійснено доплату на користь СТО у розмірі 4200 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №35194 від 11 грудня 2019 року. Враховуючи те, що винуватцем ДТП визнано водія ТЗ «MERCEDES-BENZ SPRINTER 515 CDI», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП, застрахована згідно поліса АМ9437614 в AT «СГ «ТАС», позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно поліса АМ9437614 страховик AT «СГ «ТАС» виплатило позивачу лише 7836,2 гривень, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача. А отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 24504 гривень, при цьому полісом [PERSON] покрито лише частину шкоди на суму 7836,2 гривень, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 16667,8 гривень. У зв`язку з наведеним позов просить задовольнити та як на правову підставу своїх вимог посилається на положення ст. 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 20 грудня 2021 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін, призначено судове засідання на 23 лютого 2022 року. 20 січня 2022 року представником позивача Мисюкевич К.В., що діє на підставі довіреності №264 від 2 грудня 2021 року, подано на електронну адресу суду клопотання про здійснення розгляду справи без участі позивача, згідно з якою вказує, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні 23 лютого 2022 року протокольною ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи АТ «СГ «ТАС». Окрім того в даному судовому засіданні представником відповідача адвокатом Коневаликом А.В., що діє на підставі ордеру серії ВС №1129430 від 22 лютого 2022 року, було заявлено клопотання про витребування у позивача ряду доказів. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року зазначене клопотання представника відповідача задоволено та витребувано в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» належним чином завірену копію договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №340.15008239.713, укладеного 16 листопада 2018 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Імперія Жирів» щодо страхування автомобіля Mercedes-Benz C 200, р.н. [NUMBER] (VIN [NUMBER] ), та додатків до даного договору, а також фото пошкоджень вказаного автомобіля, здійснених під час його огляду, на підставі яких було складено протокол огляду транспортного засобу від 11 листопада 2019 року. 25 квітня 2022 року на адресу суду від позивача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на виконання вказаної вище ухвали суду надійшли витребувані докази. 5 травня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи ПрАТ «СГ «ТАС» - Пилипчука І.М., що діє на підставі довіреності №ГО-21/126 від 9 грудня 2021 року, згідно з якими вважають, що різниця між виплаченим ними на користь позивача страховим відшкодуванням і реальними збитками зобов`язаний відшкодувати відповідач. Зокрема вказують, що ними від позивача було отримано заяву на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 20304 гривні, а пізніше лист про доплату страхового відшкодування у розмірі 4200 гривень, а всього 24504 гривні, враховуючи той факт що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія ТЗ «Mercedes-Benz Sprinter», р.н. [NUMBER] , була забезпечена полісом AM 9437614 від 5 грудня 2018 року. Однак, відповідальність страховика, обмежена ст.ст. 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, страховиком було застосовано коефіцієнт фізичного зносу замінених складових згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, AT «СГ «ТАС» (приватне), було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 7836,2 гривень, що не оспорюється позивачем. Звертає увагу на те, що відповідно до правових позицій, викладених у постановах ВС у справах №522/15636/16-ц від 11 грудня 2019 року, №591/3152/16-ц від 25 березня 2019 року, №369/6204/16-ц від 15 жовтня 2019 року, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідне статтею 1194 ЦК України. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні 23 червня 2022 року представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 23 червня 2022 року вказане вище клопотання представника відповідача було задоволено та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено запитання якою є вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz С-200», р.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 6 листопада 2019 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди; проведення експертизи було доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; вирішено проводити експертизу без огляду автомобіля за наявними матеріалами цивільної справи; оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] ; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 1 листопада 2022 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/114-22/15397-АВ від 24 жовтня 2022 року, відповідно до якого провести призначену судом експертизу неможливо у зв`язку з неоплатою вартості такої та невиконанням клопотання експерта щодо надання додаткових даних. Ухвалою суду від 7 листопада 2022 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні. 5 грудня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] , згідно з яким просить застосувати ч. 4 ст. 1193 ЦК України зменшивши розмір відшкодування шкоди до 7800 гривень, застосувати ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України, розстрочивши виконання рішення на 12 місяців - по 650 гривень в місяць, а також зменшити судові витрати. Подане клопотання мотивує тим, що позивач просить стягнути з відповідача суму в розмірі 16667,8 грн., однак [PERSON] 10 грудня 2019 року вже було відшкодовано ПрАТ «СК «Альфа Страхування» суму в розмірі 950 гривень, що становить розмір франшизи по полісу АМ/9437614, укладеного з AT «СГ «ТАС». Також вказує, що відповідач [PERSON] є непрацездатною особою - пенсіонером по віку, перебуває на обліку в Личаківському об`єднаному управлінні ПФУ м. Львова в Львівській області і отримує пенсію за віком, що становить 2200 гривень на місяць. Крім цього, [PERSON] має захворювання макроденому гіпофізу, набряк ДЗН 1ст. на правому оці, ангіопатію сітківки обох очей, 5 травня 2022 року переніс операцію з видалення макроаденоми гіпофізу, потребує постійного лікування та обстеження. Відповідач не визнає позовних вимог, вважає що завдану ним пряму шкоду повинно повністю відшкодувати AT «СГ «ТАС», однак у випадку прийняття рішення судом про задоволення позовних вимог, просить суд врахувати його матеріальний стан, стан здоров`я, та те, що відшкодування шкоди в повному обсязі поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. В судовому\~засіданні 26\~січня 2023\~року представник\~відповідача [PERSON] позов визнав частково, а саме просив врахувати сплачені відповідачем позивачу 950 гривень, у зв`язку з чим просив зменшити розмір відшкодування на вказану суму та врахувати подане ним клопотання про зменшення розміру відшкодування шкоди. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення судового засідання, в таке 26 січня 2023 року явку свого представника не забезпечив, матеріали справи місять заяву представника позивача про розгляд справи без його участі. Третя особа ПрАТ «СК «ТАС» в дане судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, явку свого представника теж не забезпечило. Відтак з врахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності представників позивача та третьої особи. Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Імперія Жирів» 16 листопада 2018 року було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №340.15008239.713, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MERCEDES-BENZ С 200», р.н. [NUMBER] (а.с. 5, 54-55). З постанови Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 року в справі №463/9772/19 вбачається, що 6 листопада 2019 року у м. Львові на вул. Шевченка, 312, [PERSON] керуючи транспортним засобом «Мерседес Спрінтер», р.н. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», р.н. [NUMBER] , чим спричинив технічні пошкодження обом автомобілям та порушив п.п. 10.9 ПДР України. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили, на час розгляду судом даної справи не оскаржена та не скасована, а тому є чинною (а.с. 6). Частина 2 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 8 листопада 2019 року ТОВ «Імперія Жирів» подало до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування щодо події, яка відбулась 6 листопада 2019 року за адресою: м. Львів, на вул. Шевченка, 312, за участі застрахованого транспортного засобу «Mercedes Benz», р.н. [NUMBER] (а.с. 7). З протоколу огляду транспортного засобу від 11 листопада 2019 року вбачається, що в автомобіля марки «MERCEDES-BENZ С 200», р.н. [NUMBER] , належного ТОВ «Імперія Жирів» було виявлено наступні пошкодження: решітка повітрозбірника радіатора переднього бампера пошкоджена із тріщинами та зламом у місці кріплення; решітка облицювальна пошкоджена у нижній частині із розривами; абсорбер переднього бампера пошкоджено із тріщиною; крило переднє ліве пошкоджено у передній частині із згином металу; державний номерний знак пошкоджено із згином металу; рамка державного номерного знаку пошкоджена із зламом; накладка переднього бампера державного номерного знаку пошкоджена із тріщинами та деформацією; передній бампер пошкоджено в центральній частині із пошкодженням лакофарбового покриття (а.с. 9). Вказані пошкодження підтверджуються наданими фото огляду даного транспортного засобу (а.с. 56-58). Відповідно до рахунку фактури №ПП-11/12-01 від 12 листопада 2019 року, виданого ПП [PERSON] вартість ремонту транспортного засобу «MERCEDES-BENZ С 200», р.н. [NUMBER] , становила 24504 гривні (а.с. 10). 13 листопада 2019 року ТОВ «Імперія Жирів» подало заяву, відповідно до якої просила перерахувати страхове відшкодування за договором страхування №340.15008239.713 на СТО «ПП [PERSON] » (а.с. 12). Згідно з страховим актом №1417.206.19.04 від 15 листопада 2019 року, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було вирішено перерахувати ПП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 20304 гривні. (а.с. 11), а відповідно до страхового акту №1417.206.19.04-1 від 9 грудня 2019 року ще 4200 гривень (а.с. 13), всього 24054 гривні, згідно з вказаним вище рахунком. Перерахування даних коштів підтверджується платіжними дорученнями №33615 від 25 листопада 2019 року на суму 20304 гривні. та №35194 від 11 грудня 2019 року на суму 4200 гривень (а.с. 14). Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В судовому засіданні встановлено, що шкода, заподіяна відповідачем, відшкодована позивачем в розмірі 24054 гривні, внаслідок чого до позивача перейшло право зворотної вимоги по сплаті страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність відповідача щодо транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER», р.н. [NUMBER] , станом на 24 листопада 2019 року була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) на підставі полісу № АМ9437614 (а.с. 15). Згідно з випискою/особовим рахунком 18 лютого 2020 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) було перераховано ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхове відшкодування згідно з договором № АМ9437614 від 5 грудня 2018 року у розмірі 7836,2 гривень (а.с. 16). Дана обставина підтверджується також страховим актом №03123/56/920 від 10 лютого 2020 року, наданим третьою особою разом з письмовими поясненнями (а.с. 69). При цьому з вказаних письмових пояснень та долученого розрахунку визначення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля від 13 листопада 2019 року вбачається, що даний розмір страхового відшкодування було вирахувано з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «MERCEDES-BENZ С 200», р.н. [NUMBER] , що становить 0,7, відповідно до розміру матеріального збитку згідно з рахунком СТО за вирахуванням відновлення бамперу та державного номерного знаку (а.с.67-69). Враховуючи набуття позивачем права зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів у розмірі 24504 гривні, наявність ліміту майнової відповідальності страховика відповідача у розмірі 7836,2 гривень, позивач вважає, що решта завданої шкоди у розмірі 16667,8 гривень підлягає стягненню з відповідача. При цьому, як вбачається з наданої стороною відповідача квитанцією №23 від 10 грудня 2019 року, відповідачем [PERSON] вже було перераховано позивачу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 950 гривень в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 115). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила вищезазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82\~ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи наведене, а також суми позивних вимог, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 15717,8 гривень різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також враховуючи сплачені відповідачем позивачу 950 гривень. Як вбачається з довідки про доходи №2709 3372 0177 2717, виданої Відділом обслуговування громадян №8 ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач [PERSON] є пенсіонером та перебуває на обліку в Личаківському об`єднаному управлінні ПФУ м Львова в Львівській обл. і отримує пенсію за віком в розмірі 21002200 грн. щомісячно. Всього за період з січня 2021 року до грудня 2021 року ним було отримано пенсію в розмірі 26200 грн. (а.с. 116). Окрім того згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5283 від 11 травня 2022 року, [PERSON] з 4 травня 2022 року до 11 травня 2022 року перебував у стаціонарі Хірургічного відділення №2 КМК ЛШМД у зв`язку з діагнозом макроденома гіпофізу, набряк ДЗН 1ст. на правому оці, ангіопатія сітківки обох очей, 5 травня 2022 року йому було проведено операцію - видалення макроаденоми гіпофізу (а.с. 117-118). Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Згідно з третім абзацом пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» правила норми закону про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної громадянином, залежно від його майнового стану застосовуються у виняткових випадках, коли стягнення шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача в дуже тяжке становище. Аналогічно у абзаці 5 пункту 7 постанови Пленуму ВССУ з розгляду Цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що правила частини четвертої статті 1193 ЦК про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Оцінюючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що експлуатація транспортного засобу є діяльністю, що пов`язана із підвищеним ризиком невинуватого завдання шкоди іншим учасникам дорожнього руху, а також пішоходам. Водій автомобіля, розпочинаючи експлуатацію такого джерела підвищеної небезпеки, тим самим приймає на себе усі ризики, пов`язані зі здійсненням такої діяльності, а отже, зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану його власними діями, навіть за відсутності вини у настанні негативних наслідків, якщо вони не викликані дією непереборної сили або настали в силу умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Вказане відповідатиме правовому висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 19 травня 2022 року в справі №201/8818/19. Таким чином в справі, яка перебуває на розгляді суду не встановлено обставин, що виникненню шкоди сприяла груба необережність водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ С 200», р.н. [NUMBER] або порушення ним\~ПДР. За таких обставин під час вирішення питання про розмір відшкодування шкоди, завданої володільцем джерела підвищеної небезпеки, суд враховує, що відповідач не довів, що ДТП трапилася внаслідок умислу потерпілого (водія транспортного засобу\~«MERCEDES-BENZ\~С 200»,\~р.н.\~ [NUMBER] )або непереборної сили, тобто не встановлено наявність підстав для зменшення розміру відшкодування, за наслідками чого відсутні підстави для задовлення клопотання представника відповідача про застосування ч. 4 ст. 1193 ЦК України щодо зменшення розміру відшкодування шкоди до 7800 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. При цьому відповідно до ч. 3-5 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи доходи відповідача, його стан здоров`я, суд приходить до переконання про необхідність розстрочити виконання рішення в частині стягнення суми в рахунок погашення матеріальної шкоди, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача щомісячно протягом дванадцяти місяців 1309,82 гривень. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2140 гривень, тобто 94,3% розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial