Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її повному утриманні; -станом на сьогодні спільне проживання з відповідачем вони припинили; -відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає; -з моменту припинення їхніх шлюбних відносин з відповідачем всі обов`язки щодо піклування, фізичного та духовного розвитку дітей, їх навчання, забезпечення необхідними продуктами харчування, медичним доглядом та лікуванням здійснює саме вона; -відповідач є працездатною людиною, жодних аліментів не сплачує, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться, інших дітей на утриманні не має; -зважаючи на мінливий дохід відповідача, встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним; -відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 4000грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 4000грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.23/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу без її участі за наявними матеріалами у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву /а.с.22/, згідно якої просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві, який подано ним 30 січня 2023 року /а.с.13-15/, в якому вказав, що: -позов він визнає частково - згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000грн. на кожну дитину щомісячно; -з тими обставинами, які викладені позивачкою в позовній заяві, повністю не погоджується, виходячи з наступного: -позивачка нещодавно виїжджала на заробітки на півтора місяці і за той час менший син проживав разом з ним; -після повернення позивачки із заробітків, вона заборонила йому зустрічатись з дітьми та звернулася до суду з даним позовом; -твердження позивачки про те, що він не цікавиться долею дітей та не надає коштів на їх утримання не відповідають дійсності, оскільки він постійно надає кошти на утримання їхніх дітей, а саме на: одяг, продукти харчування, вживає всіх можливих заходів для їх належного утримання та виховання, бо він любить своїх дітей; -вважає, що позовна заява містить формальні фрази, не підтверджені жодними доказами, а саме: до позовної заяви позивачкою не додано жодних доказів, які б свідчили про те, що діти знаходяться на її утриманні, адже до подання даної заяви менший син проживав разом з ним; -станом на сьогодні він хворіє і за станом здоров`я не може знайти собі роботу, окрім того, у зв`язку із встановленими державою обмеженнями виїхати за кордон також немає можливості; -24 січня 2023 року йому присвоєно третю групу інвалідності по зору, що значно звужує перелік робіт, які він може виконувати; -під час звернення до суду позивачкою не вказано свій матеріальний стан, розмір доходу, що значно ускладнює можливість суду об`єктивно визначити матеріальний стан обох батьків; -станом на сьогодні він ще не отримував кошти по інвалідності, однак згідно відомостей Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», особи з 3-ю групою інвалідності та страховим стажем від 1-14 років отримуватимуть 50 % пенсії за віком; -з 1 грудня 2022 року мінімальний розмір пенсії за віком становить - 2093 грн., підвищень цієї суми на 2023 рік не планується, оскільки у 2023 році основним пріоритетом є фінансування армії; -він не заперечує свій обов`язок та намір утримувати та виховувати їхніх з позивачкою дітей, однак розмір аліментів, заявлених [PERSON] /8000 грн./ є занадто великим, не відповідає реальним його можливостям та ставить його у скрутне матеріальне становище. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 24 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.3/ та свідоцтвами про народження дітей /а.с.4-5/. Згідно довідки до акта огляду МСЕК, серії 12 ААГ №296117, від 24.01.2023, [PERSON] , [INFO] , призначено 3-ю группу інвалідності по зору за загальним захворюванням, на строк до 1 лютого 2024 року /а.с.16/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказала позивачка у своєму позові: відповідач є працездатною людиною, жодних аліментів не сплачує, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться, інших дітей на утриманні не має; зважаючи на мінливий дохід відповідача, встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним; відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 4000грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, але ніяких доказів цих обставин суду не надала. Як вказав відповідач у своєму відзиві: позивачка нещодавно виїжджала на заробітки на півтора місяці і за той час менший син проживав разом з ним; він постійно надає позивачці кошти на утримання їхніх дітей, а саме на: одяг, продукти харчування, вживає всіх можливих заходів для їх належного утримання та виховання; станом на сьогодні він хворіє і за станом здоров`я не може знайти собі роботу, але ніяких належних та допустимих доказів цих обставин суду не надав. Крім того, ні позивачка, ні відповідач взагалі не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів непрацездатних батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тобто, саме на батьках дітей лежить обов`язок забезпечувати дітей фінансово, тим самим створивши їм умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивачку; -позивачка не надала суду ніяких доказів свого заробітку /доходу/; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2023 року - 2833 грн.; -сторони мають двох неповнолітніх дітей віком: 14 та 7 років; -мінімальний розмір аліментів на кожну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 січня 2023 року - не може бути меншим, ніж 1416грн.50коп.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час - 2833грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -позивачкою не надано суду жодних доказів того, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі по 4000грн. щомісячно на кожну дитину, тобто 8000грн. - на двох дітей; -відповідач у своєму відзиві вказав, що згідний сплачувати аліменти в розмірі по 2000грн. щомісячно на кожну дитину, тобто відповідач визнав, що має достатній дохід, щоб сплачувати в місяць аліменти в розмірі 4000грн. щомісячно на двох неповнолітніх дітей; -відповідач з 24 січня 2023 року є інвалідом 3-ої групи по зору; -відповідачем не надано суду жодних доказів недостатності /достатності/ свого заробітку /доходу/, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково - у твердій грошовій сумі - в розмірі по 2200грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти у визначеному вище розмірі - по 2200грн. на кожну дитину, щомісячно, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992грн.40коп., від сплати якого позивачка звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial