Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Подільської РДА у м.Києві, треті особи: Київська міська рада, Чотирнадцята та Одинадцята київські державні нотаріальні контори, в якому просить: 1) визначити, що частка її батька [PERSON] , який помер [INFO] ,у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 (одну другу) її частину; 2) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] ; 3) визначити, що частка її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 (одну другу) її частину; 4) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого спадкоємцями були: дочка померлого [PERSON] ( [INFO] ) та дружина померлого [PERSON] ( [INFO] ). Померлим, [PERSON] , за життя був складений заповіт у державного нотаріуса Четвертої київської державної нотаріальної контори, яким він заповідав все своє майно на користь дочки [PERSON] .. Оригінал заповіту зберігається в справах Одинадцятої київської нотаріальної контори (Четверта київська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: місто Київ, Верхній Вал, будинок 32, припинила свою діяльність, архівні документи були розподілені та передані до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори та Чотирнадцятої державної нотаріальної контори міста Києва). На підставі зазначеного вище заповіту позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 червня 2010 року Четвертою Київською державною нотаріальною конторою (спадкова справа №253-2009р.), бланк ВМХ 114347, номер в реєстрі нотаріальних дій 2-1147 на грошові вклади спадкодавця. Також позивачка успадкувала земельну ділянку, площею 0,1000га, кадастровий номер 3221888801372590002 за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Хотянівка, урочище «Чаплище», цей факт підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу 23926698 від 11 червня 2010 року зареєстроване Четвертою київською державною нотаріальною конторою. До складу спадкового майна померлого також входила частка у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] . Співвласницею квартири була дружина померлого [PERSON] , яка проживала на момент смерті померлого і була зареєстрована в квартирі. Дружина померлого, яка мала обов`язкову частку у спадщині, на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України, відмовилась від обов`язкової частки у спадщині. У липні 2019 року Позивачка звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 липня 2019 року за № 5697/02-31 у зв`язку з відсутністю у спадковій справі документу, що посвідчує право власності на спірну квартиру. Таким чином, Позивачка не змогла оформити право власності на квартиру в порядку спадкування, але фактично прийняла спадщину. На момент смерті батька Позивачки фактично йому належала на праві спільної сумісної власності частина квартири (половина), а відповідно до заповіту до Позивачки мало б перейти все майно померлого спадкодавця після його смерті, відповідно Позивачка успадкувала частину квартири за заповітом. Отримання дублікату правовстановлюючого документа на майно органами місцевої влади на ім`я померлого та виділення його частки у спільному майні неможливі, оскільки зі смертю припинилася правоздатність. Оформлення спадщини в свою чергу неможливе і прямо заборонене законом без подання таких документів. Неможливість встановити право власності померлого належним чином також підтверджуються запитами наданими Четвертою Київською державною нотаріальною конторою до Акціонерного товариства «Кияни», КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна», Державного архіву міста Києва, Відділу приватизації Подільської РДА міста Києва. Відповіді на запити надсилались безпосередньо до Четвертої державної нотаріальної контори міста для зберігання у справах. [INFO] померла [PERSON] мати Позивачки та дружина померлого [PERSON] , яка за життя відмовилась від обов`язкової частики у спадщині від померлого чоловіка. [PERSON] була співвласником частки у спільному майні подружжя з померлим [PERSON] . За життя померла [PERSON] заповіту не залишила. Державним нотаріусом Чотирнадцятої київської нотаріальної контори Р.С. Іваненко була відкрита спадкова справа за заявою Позивачки про прийняття спадщина від померлої матері за законом. Інші спадкоємці відсутні. 27 березня 2019 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської нотаріальної контори Р.С. Іваненко була винесена постанова № 1408/02-31 про відмову ПОЗИВАЧЦІ у вчиненні нотаріальних дій: видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. На момент смерті матері Позивачки фактично їй належала на праві спільної сумісної власності частина квартири (половина), відповідно Позивачка успадкувала частину квартири за законом. Відповідно до інформаційної довідки, виданої Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна КВ-2020 №33297 від 23 жовтня 2020 року зазначено (підтверджено), що власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Виходячи з наведеного вище, є всі підстави вважати, що померлим Спадкодавцям належала квартира рівними частками по кожному із подружжя у спільній сумісні власності. З огляду на зазначене, Позивачка має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її померлому батьку [PERSON] та її померлій матері [PERSON] в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2020 р. вказаний позов залишений без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: доплатити судовий збір. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2020 р., після усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у справі з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. У серпні 2021 р. представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву, в якому Подільська РДА у м.Києві просить прийняти рішення відповідно до законодавства, посилаючись на те, що відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.10.2020 р. квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Київським акціонерним товариством «Кияни» від 14.04.1997 р. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] набули права власності на квартиру, перебуваючи шлюбі. При зверненні до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] . Позивачу було відмовлено з підстав, ненадання оригіналів документів, що підтверджують право власності. При зверненні до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] , після смерті її батька - [PERSON] , Позивачу було відмовлено з підстав, ненадання оригіналів документів, що підтверджують право власності. Під час підготовчого провадження протокольною ухвалою від 26.08.2021 р. за клопотанням представника позивача Київську міську раду виключено з числа третіх осіб та залучено як співвідповідача по справі. В судовому засіданні 02.02.2022 р. позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. 26.08.2021 р. протокольною ухвалою залучено в якості третіх осіб Київську міську раду та закрито підготовче провадження. В підготовчому засіданні 26.08.2021 р. закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги в повному обсязі та просили його задовільнити з підстав, наведених в позові, додавши, що інших спадкоємців, крім позивача, немає. Після оголошення перерви в судове засідання, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явились, подали заяву, в якій просять закінчити судовий розгляд за їх відсутності. Представник відповідача-1, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив прийняти рішення відповідно до законодавства. Представник відповідача-2, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомили,заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавав. Треті особи, будучи повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавали. Суд, вислухавши пояснення сторіни позивача, дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів та заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , яке підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 11 січня 2009 року відділом реєстрації смерті у місті Києві. Після смерті [PERSON] спадкоємцями були: дочка померлого [PERSON] ( [INFO] ) та дружина померлого [PERSON] ( [INFO] ). Померлим [PERSON] , за життя був складений заповіт у державного нотаріуса Четвертої київської державної нотаріальної контори, яким [PERSON] заповідав все своє майно на користь дочки [PERSON] . На підставі зазначеного вище заповіту позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 червня 2010 року Четвертою Київською державною нотаріальною конторою (спадкова справа №253-2009р.), бланк ВМХ 114347, номер в реєстрі нотаріальних дій 2-1147 на грошові вклади спадкодавця. Також позивачка успадкувала земельну ділянку, площею 0,1000га, кадастровий номер 3221888801372590002 за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Хотянівка, урочище «Чаплище», цей факт підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу 23926698 від 11 червня 2010 року зареєстроване Четвертою київською державною нотаріальною конторою. До складу спадкового майна померлого також входила частка у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] . Співвласницею квартири була дружина померлого [PERSON] , яка проживала на момент смерті померлого і була зареєстрована в квартирі. Як встановлено судом, дружина померлого, яка мала обов`язкову частку у спадщині, на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України, відмовилась від обов`язкової частки у спадщині. У липні 2019 року Позивачка звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 липня 2019 року за № 5697/02-31 у зв`язку з відсутністю у спадковій справі документу, що посвідчує право власності на спірну квартиру. Таким чином, Позивачка не змогла оформити право власності на квартиру в порядку спадкування, але фактично прийняла спадщину. Відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.10.2020 р. квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Київським акціонерним товариством «Кияни» від 14.04.1997 р. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] отримали вищевказану квартиру у власність шляхом приватизації, на час набуття права власності перебували у шлюбі, то суд виходить з того, що частки у праві власності [PERSON] та [PERSON] у праві власності на дану квартиру є рівними, тобто по 1/2 кожному. Враховуючи, що у правовстановлюючому документі не були визначені частки власників (а практика 90 років минулого сторіччя свідчить, що у більшості випадків частки у свідоцтві про право власності на квартири, які отримувались шляхом приватизації, не визначались, то позивач по справі не мала можливості отримати свідоцтво про право власності на дану квартиру в порядку спадкування. Отже, позовні вимоги в частині визначення рівності часток спадкодавців у праві власності є обгрунтованими та заснованими на законі. Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті батька Позивачки фактично йому належала на праві спільної сумісної власності частина квартири (половина), а відповідно до заповіту до Позивачки мало б перейти все майно померлого спадкодавця після його смерті, відповідно Позивачка успадкувала частину квартири за заповітом. Неможливість встановити право власності померлого належним чином також підтверджуються запитами наданими Четвертою Київською державною нотаріальною конторою до Акціонерного товариства «Кияни», КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна», Державного архіву міста Києва, Відділу приватизації Подільської РДА міста Києва. [INFO] померла [PERSON] мати Позивачки та дружина померлого [PERSON] , яка за життя відмовилась від обов`язкової частики у спадщині від померлого чоловіка. [PERSON] була співвласником частки у спільному майні подружжя з померлим [PERSON] . Як встановлено судом, за життя померла [PERSON] заповіту не залишила. Державним нотаріусом Чотирнадцятої київської нотаріальної контори Р.С. Іваненко була відкрита спадкова справа за заявою Позивачки про прийняття спадщина від померлої матері за законом. 27 березня 2019 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської нотаріальної контори Р.С. Іваненко була винесена постанова № 1408/02-31 про відмову позивачу у вчиненні нотаріальних дій: видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. На момент смерті матері Позивачки фактично їй належала на праві спільної сумісної власності частина квартири (половина), відповідно Позивачка успадкувала частину квартири за законом. Відповідно до інформаційної довідки, виданої Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна КВ-2020 №33297 від 23 жовтня 2020 року зазначено (підтверджено), що власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право масності. Відповідно до п. 4. 15, 4.1 8 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 " Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги, реалізувала своє право на прийняття спадщини за заповітом після свого померлого батька [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк та не здійснила відмову від прийняття спадщини, але, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також, Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги, реалізувала своє право на прийняття спадщини за законом після своєї померлої матері [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк та не здійснила відмову від прийняття спадщини, але, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В судовому засіданні достовірно встановлено, що Позивач по справі не оформив спадщину за законом та за заповітом після смерті своїх померлих батьків у нотаріуса, оскільки не надав правовстановлюючий документ на спірну квартиру, спадкоємцем за законом та за заповітом на яку вона є, оскільки правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на квартиру, відсутній. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що Позивачка позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права власності в судовому порядку. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України та ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст. 5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст. 76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2010 року, зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі та такими, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved