Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд до [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання автомобіля спільним сумісним майном подружжя, визначення частки померлого у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] є сином позивачки та [PERSON] . 18.09.2004 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від спільного проживання у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на автомобілі марки CHEVROLET LACETTI та RENAULT MEGANE SCENIC; земельну ділянку площею 1,6910 га, що розташована на території Білянівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області; квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0900 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 2,0000 га, що розташована на території Білянівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Однак, відповідач [PERSON] приховала, що за життя [PERSON] та [PERSON] придбали автомобіль марки Toyota Avensis, 2007 року випуску у [PERSON] за 265 000 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] . Даний транспортний засіб був зареєстрований за [PERSON] . А тому позивач вимушена була звернутися з даним позовом до суду, просить визнати розписку, укладену 31.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] дійсним договором купівлі-продажу легкового автомобіля марки Toyota Avensis, 2007 року випуску. Визнати автомобіль марки Toyota Avensis, 2007 року випуску спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та визначити, що частка у праві спільної сумісної власності [PERSON] , який помер [INFO] на автомобіль марки Toyota Avensis, 2007 року випуску становила частки. Визнати за [PERSON] право власності на частки автомобіля марки Toyota Avensis, 2007 року випуску в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та досліджених в судовому засіданні документів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову з підстав зазначених в ньому, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмову заяву, в якій просили справу розглянути у їх відсутність, позов не визнають. В заяві відповідач зазначила, що розписка написана [PERSON] , щодо транспортного засобу Toyota Avensis, 2007 року випуску, сірого кольору є фальшивою, якщо вона давалась, то мала б бути у неї, а не в позивачки. Транспортний засіб був придбаний нею за її особисті кошти і зареєстрований 07.06.2018 на її ім`я, після смерті чоловіка, який помер [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Гоєк В.О., в судовому засіданні просила розглянути справу за наявними матеріалами справи на підставі чого винести рішення на розгляд суду. Заслухавши пояснення та думку позивача та її представника, третьої особи [PERSON] , представника третьої особи Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про народження, складеного російською мовою, батьками « [PERSON] », [INFO] , є « [PERSON] » та « [PERSON] » ( а.с.83 т.1). Згідно актового запису про шлюб №181 від 18.09.2004 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після одруження - [PERSON] ( а.с.64 т.1). Згідно актового запису про народження №174 від 21.06.2011 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.65 т.1). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.82 т.1). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із автомобіля марки CHEVROLET LACETTI та RENAULT MEGANE SCENIC; земельної ділянки площею 1,6910 га, що розташована на території Білянівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області; квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0900 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2,0000 га, що розташована на території Білянівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після померлого сина [PERSON] на користь [PERSON] , що підтверджується його заявою про відмову від спадщини ( а.с.78 т.1). Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 11.03.2020, посвідченими приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Л.М., зареєстрованими в реєстрі за №№ 235, 236, 237, 238 ( а.с. 8-11). Вищевикладене також підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с 77-222 т.1). Судом встановлено, що 31 березня 2018 року [PERSON] отримав кошти в повному обсязі за його автомобіль марки Toyota Avensis, 2007 року випуску, від громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (сім`я), а саме 265 000 грн., що підтверджується письмовою розпискою (а.с. 7 т.1). Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області від 28.04.2021 №31/2-878 (а.с.226 т.1), з 13.03.2020 транспортний засіб Toyota Avensis, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] по теперішній час зареєстрований за громадянкою [PERSON] , [INFO] . Станом на 13.04.2021 року на транспортний засіб Toyota Avensis, 2007 року випуску, видано державний номерний знак [NUMBER] (а.с.226 т.1). Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області від 28.07.2022 №31/2-1341, транспортний засіб Toyota Avensis, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , № кузова [NUMBER] був зареєстрований 03.04.2018 за громадянином [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину ННВ №426083 від 27.03.2018. 07.06.2018 вищевказаний транспортний засіб переєстровано на громадянку [PERSON] , у ТСЦ №0543 (м. Могилів-Подільський) на підставі договору купівлі-продажу №6986/18/001360, виданого 06.06.2018 Могилів-Подільською філією ТОВ «Автоплюс К». 25.07.2018 транспортний засіб Toyota Avensis, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] переєстровано на громадянку [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №0543/2018/1039131 від 25.07.2018, укладеного в ТСЦ №0543 (м. Могилів-Подільський), номерний знак не змінювався. 13.03.2020 транспортний засіб Toyota Avensis, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] було знову переєстровано в ТСЦ №0543 (м. Могилів-Подільський) на громадянку [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №5140, виданого 13.03.2020 Могилів-Подільською філією ТОВ «Автоплюс К» та присвоєно номерний знак [NUMBER] . З 13.03.2020 по теперішній час власником транспортного засобу Toyota Avensis, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , [INFO] (а.с.167 т.2). Згідно статті 655 ЦК України, договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 182 ЦК України, рухомими є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Згідно п.п. «б» п.174.1 ст. 174 Податкового кодексу України, до об`єктів нерухомого майна відноситься зокрема будь-який транспортний засіб та приладдя до нього. Відчуження об`єктів рухомого майна, як правило, здійснюється шляхом укладення договору купівлі-продажу. Цей договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги до його форми не встановлені законом. Обов`язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу рухомого мана ЦК України не передбачено. Відповідно до частини першої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 5 ст.656 ЦК України, особливості договору купівлі - продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст. 218 Цивільного кодексу України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно ч.2 ст.219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає справжній волі особи яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі» підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», реєстрація, перереєстрація зняття з обліку транспортних засобів здійснюється згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Відповідно до п.1 цим порядком встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів. У п.2 Порядку зазначено, що вони є обов`язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів. Згідно п. 40 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України №1388 перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в сервісних центрах МВС. Пунктом 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою КабінетуМіністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. У силу п. п. 7, 8 зазначеного Порядку власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов`язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Пункт 8 Порядку серед повного переліку документів, які є підставою виникнення права власності і підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, не передбачає договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного фізичними особами в простій письмовій формі. У справах за позовом про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі-продажу, суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору. Як вбачається з наданої позивачем розписки від 31.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладений договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки Toyota Avensis, 2007 року випуску, оскільки сторони домовились про всі істотні умови договору, що підтверджується розпискою, а саме [PERSON] та [PERSON] передали кошти в розмірі 265 000 грн. за автомобіль та отримали ключі і сам автомобіль у користування. Відповідач по справі [PERSON] позовні вимоги визнав. Фактично між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] відбулося укладення договору купівлі-продажу зазначеного вище автомобіля. Оформити перереєстрацію даного автомобіля [PERSON] не встигнув, оскільки [INFO] помер. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст. 61 СК України). Згідно ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Статтею 372 ЦК України закріплено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішення суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є суб`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було набуте майно автомобіль марки Toyota Avensis, 2007 року випуску, та частка у спільному майні подружжя [PERSON] та [PERSON] становить по . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено положеннями ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є спадкоємцем за законом після смерті сина [PERSON] на належне йому майно та прийняла спадщину. Зокрема має право на спадкування частки автомобіля марки Toyota Avensis, 2007 року випуску. Визначаючи розмір частки позивача на спадкування даного автомобіля, суд виходить з того, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є: його дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину належного йому майна, право на спадкування якого мають спадкоємці першої черги в рівних частинах. Визначаючи розмір частки в спадщині позивача на автомобіль який зазначений в позові, суд виходить із того, що спадкоємець - [PERSON] відмовився від спадщини сина на користь своєї дружини - позивача по справі. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повина довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних долях судовий збір, а саме з [PERSON] 1362 грн, з [PERSON] 681 грн. При стягненні судового збору з [PERSON] суд бере до уваги ту обставину, що до початку розгляду справи по суті позовні вимоги він визнав, то відповідно до положень ч.1 ст. 142 ЦПК України, з нього необхідно стягнути 50 % судового збору, а 50 % повернути позивачу сплаченого нею судового збору з державного бюджету. На підставі ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 34 Закону України «Про дорожній рух»; ст. 182, 202, 210, 218, 219, 220, 316, 328, 334, 372, 638, 639, 655, 656, 1218, 1258, 1261-1265 ЦК України; ст. 60, 61. 63, 70 СК України; ст. 4-13, 81, 141, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд -

Outcome: approved