Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 29.06.2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов Договору станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 59402,89 \~ грн., яка складається із: 3393,92 грн. - заборгованість за кредитом ; 50211,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2492,39 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2804,90 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись що заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.06.2011 року є непогашеною, просять стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 59402,89 грв., та судові\~ витрати у розмірі 1762,00 грв. В ході розгляду справи представником позивача було неодноразово уточнено позовні вимоги шляхом звернення із відповідними заявами про зменшення розміру позовних вимог, в останній редакції 11.03.2021 року, де просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 6018,83 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3393 грн. 92 коп.; в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3393 грн. 92 коп., а також заборгованості за простроченими відсотками - 2624 грн. 91 коп., та понесені судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. - сплаченого судового збору 18.04.2018 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 59402,89 грн., та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 23.05.2019 року дане заочне рішення було скасоване. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 03.06.2019 року ухвалено проводити даної розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В ході розгляду справи відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] було \~ надано\~ \~ \~письмові \~ пояснення,\~ в\~ яких\~навели \~ \~обставини \~про \~ безпідставність та не доведеність позовних вимог належними, допустимими та достатніми доказами. Від представника позивача надійшла відповідь на вказані письмові пояснення, вказують що відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором . Вважають свої позовні вимоги обґрунтованими, поданими до спливу строку позовної давності, та просять їх задовольнити у повному обсязі. Також в ході розгляду справи представником відповідача [PERSON] , [PERSON] було надано \~ще \~ письмові\~ \~пояснення,\~вважає,\~ що\~ \~ \~ у\~ задоволенні\~ \~ \~ позовних\~ \~вимог \~ банку\~ \~ \~має \~бути \~відмовлено \~ \~ у\~ \~зв`язку\~ \~з \~ \~ не\~ доведенням\~ \~обставин,\~ на\~ \~які \~ він\~ посилається\~ \~ \~як \~на \~підставу \~ \~ своїх\~ \~вимог,\~ належними\~ \~та \~допустимими \~ \~ доказами,\~ а\~ також\~ \~ \~у \~зв`язку\~ \~ \~з \~ пропуском\~ \~ \~ \~строку \~ позовної\~ \~давності. Представник позивача\~ [PERSON] \~ до\~ \~суду \~ не\~з`явився,\~у \~позовній \~ заяві\~ \~вказали \~про \~розгляд \~ справи\~ \~за \~відсутності \~ \~ \~представника \~ позивача. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] надав до суду заяву відповідно до якої проти позовних вимог банку заперечує з підстав викладених у письмових поясненнях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29 червня 2011 року [PERSON] підписав анкету - заяву з метою оформлення кредиту у ПриватБанку. 29 червня 2011 року [PERSON] підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згідно із довідкою, наданою позивачем, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] з терміном дії до 06/15, № [NUMBER] з терміном дії до 01/20. Відповідно до розрахунку банку за договором б/н від 29.06.2011 року доданого до уточненого позову в останній редакції, заборгованість [PERSON] станом на 17 лютого 2021 року становить 6018,83 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3393 грн. 92 коп.; в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3393 грн. 92 коп., а також заборгованості за простроченими відсотками - 2624 грн. 91 коп. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633ЦКУкраїни, публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У позовній заяві банк просив стягнути заборгованість, посилаючись на положення Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає, що не підписані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна визнати складовими кредитного договору як такі, що не є письмовою формою договору, що узгоджується з приписами статті 1055 ЦК України. В цьому сенсі доводи банку про наявність договору приєднання до вказаних Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент підписання заяви відповідачем містив саме вказані умови, в тому числі, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування . Суд з огляду на вказані обставини, визнає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Посилання у позовній заяві на витяг з Тарифів Банку є неспроможними, оскільки матеріали справи взагалі їх не містять, а тому вони не можуть оцінюватись як такі, якими обґрунтовуються позовні вимоги в частині правомірності нарахування заборгованості та її складових. На підставі зазначеного, суд доходить до висновку про неможливість визначати умови кредитного договору на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а відтак і нараховувати на їх підставі розмір кредитних складових. Між тим, матеріали справи містять довідку про умови кредитування, підписану [PERSON] яка є належним доказом на підтвердження заявлених позивачем вимог. Довідка про умови кредитування від 29.06.2011 року, як і анкета заява підписані позичальником, доказів на доведення доводів відповідача, що він їх не підписував, суду надано не було, а тому останні складають між собою договір. У довідці про умови кредитування сторони погодили наступні умови договору: пільговий період: до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка у місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік)\~2,5%; розмір щомісячних платежів (враховуючих плату за використання кредитних коштів у звітному періоді)\~7% від заборгованості, але не менше 50 грн, і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів\~до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1)+ пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня (2) 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн., в місяць, нараховується 1 раз у місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн., та більше; штраф за порушення терміні платежів за будь яки з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Отже судом встановлені істотні умови кредитного договору узгоджені сторонами які суд враховує при вирішенні цієї справи. Наявність та розмір заборгованості підтверджуються випискою по особовому рахунку, який згідно п.п. 57, 58 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 04.07.2018 року № 75, є регістрами, які банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Виписка з банківського рахунку\~це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мінюсту від 12.04.12р. № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Зі змісту виписки вбачається повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором. У наданій банком виписці, яку суд визнає належним і допустимим доказом у справі, відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта [PERSON] за № [NUMBER] , № [NUMBER] , в тому числі, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту (2000,00 грн. 29.06.2011 року), його збільшення (2400,00 грн. 24.08.2011 року та 3400,00 грн. 20.08.2013 року), зняття грошових коштів клієнтом, оплата послуг та товарів, поповнення мобільного рахунку та погашення заборгованості. Фактичний рух по рахунку вважається фактом доведеності отримання відповідачем карток та користування ними і кредитними коштами, оскільки тільки йому було відомо ПІН-код. З виписки вбачається, що відповідач активно користувався вказаними кредитними картками, зокрема, знімав кошти, здійснював покупки товарів, поповнював мобільний рахунок а також поповнював картковий рахунок власними коштами. Обставини щодо користування кредитним лімітом та поповнення не спростовані [PERSON] . Крім того під час розгляду даної справи у суді, відповідачем неодноразово здійснювалося поповнення карткового рахунку. Так з виписки та розрахунку банку за договором б/н від 29.06.2011 року доданого до уточненого позову в останній редакції, вбачається, що станом на 19.10.2020 року заборгованість відповідача з урахуванням попередніх поповнень, становить 13371,36 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3393 грн. 92 коп., а також заборгованості за простроченими відсотками - 9977 грн. 44 коп. 28.10.2020 року відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості у розмірі 2360, 47 грн., також відповідачем на погашення заборгованості 25.11.2020 року було внесено 4080,47 грн., та 30.12.2020 року було внесено 911,59 грн., таким чином станом на 17.02.2021 року заборгованість відповідача становить 6018,83 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3393 грн. 92 коп., а також заборгованості за простроченими відсотками - 2624 грн. 91 коп. \~\~\~\~\~\~ Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Так, як вже було встановлено судом, сторонами було погоджено умови кредитування щодо нарахування та сплати процентів. Проте з розрахунку заборгованості доданого \~ до\~ \~уточненого \~ позову\~в \~останній \~ редакції,\~ вбачається,\~що \~позивачем у період з 01.09.2014 року по 16.08.2019 року було здійснено нарахування відсотків за підвищеними процентними ставками, тоді як за умовами договору, яки був укладений сторонами, не передбачено право Банку збільшення процентів за користування кредитом, і докази повідомлення відповідача про таке збільшення, позивач суду не надавав. Суд вважає, що збільшення Банком з 01.09.2014 року процентної ставки є таким, що не передбачено умовами договору, тому є незаконним. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2014 року процентна ставка становила 30 % на рік (тобто 2,5 % на місяць), заборгованість по процентах становила 738,49 грн., з 01.09.2014 року, Банк неправомірно підвищив процентну ставку до 34,8 % на рік (тобто 2,9% на місяць) а також 01.04.2015 року до 43,2 % на рік (тобто 3,6 % на місяць ), в наслідок чого заборгованість по процентах збільшувалась. В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі за №6-1374цс17, суд вищої інстанції дійшов висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. В матеріалах справи відсутні докази того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в визначений\~ст.1056-1 ЦК України\~спосіб, належним чином, письмово повідомило позичальника про зміну процентної ставки, а також доказів отримання відповідачем вказаного листа, про зміну умов договору, під розписку в матеріалах справи немає. Суд не приймає до уваги посилання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на Умови та Правила надання банківських послуг, згідно яких, боржник зобов`язаний самостійно отримувати виписки про стан картрахунків, у тому числі відслідковувати розмір процентної ставки, оскільки вказані умови договору, щодо повідомлення суперечать визначеному Законом порядку та є нікчемними. Пунктом 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018. З урахуванням відсутності доказів погодження з позичальником збільшення (вище 2,5 % на місяць, тобто 30 % на рік ) процентної ставки, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з позичальника на користь банку вказаної в розрахунку суми процентів (2624,91 грн.). Натомість наявні підстави для заборгованості за процентами в розмірі 5857,66 грн., яка обраховується по 16.08.2019 року (кінцевий строк нарахування відсотків), а саме: за період до 31.08.2014 року за ставкою 30 % у розмірі 738,49 грн.; за період з 01.09.2014 року по 16.08.2019 року за ставкою 30 % у розмірі 5119,17 грн., виходячи з наступного: 3393,92 грн. *30% /360 *1810 днів. Разом з тим, як вже вище зазначалось у період з 28.10.2020 року по 30.12.2020 року відповідачем було здійснено погашення заборгованості у загальному розмірі 7352,53 грн., які були зараховані банком на погашення суми заборгованості за нарахованими відсотками за підвищеною процентною ставкою. Отже заборгованість за відсотками в розмірі 5857,66 грн., є такою, що сплачена відповідачем банку у повному обсязі на момент винесення рішення. Беручи до уваги, що сума яка була сплачена відповідачем банку на погашення заборгованості за відсотками є більшою на 1494,87 грн., суд вважає необхідним зарахувати дані кошти у рахунок погашення суми заборгованості за тілом кредиту. Таким чином виходячи з доведеності заборгованості за тілом кредиту, за результатами проведеного перерахунку, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню із відповідача заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 1899,05 грн. (3393,92 грн. 1494,87 грн.). Твердження представника відповідача щодо звернення позивача з даним позовом з пропуском строку позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки судом не встановлено даних обставини. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволених позовних вимог на 31,55% (1899,05 грн. х 100 % : 6018,83 грн.) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 555,92 грн.. (31,55% х 1762,00 грн. : 100%).

Outcome: partial