Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 8000 гривень на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", починаючи з дня подання цієї заяви і до повноліття дітей, а також стягнути з відповідача судовий збір, а на її користь - витрати на правову допомогу. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що з 06.11.2010 вона перебувала з [PERSON] у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2017. За час шлюбу в них народилися дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Відповідач на даний час проживає окремо, тривалий час працює в м. Амстердам, Нідерланди, де офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід. Середня заробітна плата в Нідерландах у 2022 році складала 2855 євро, що у гривнях становить 102637,25 гривень. Жодних аліментних зобов`язань він не має. Від участі у вихованні доньок відповідач самоусунувся, не піклується про їхнє здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не надає на їх утримання жодної матеріальної допомоги самостійно. Вона змушена щомісячно телефонувати йому, принижуючи свою честь та гідність, випрошувати хоч якісь кошти на утримання дітей. Вона працює на посаді завідувача відділенням ЕМД КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" Долинської міської ради, однак не взмозі самостійно забезпечити дітей матеріально, у зв`язку зі зростанням цін та витрат, інфляційними процесами в державі, подорожчанням продуктів харчуваня та товарів загального вжитку. Діти навчаються у закладі середньої освіти, що призводить до щорічної необхідності у придбанні шкільного приладдя, канцелярських товарів, розвиваючої та навчальної літератури. [PERSON] відвідує дитячий заклад "Мудрик", вартість якого складає 750 грн на місяць. Також обоє дітей відвідують додаткові заняття з англійської мови, вартість одного заняття складає 100 грн, їх кількість на місяць - 8 для однієї дитини. Представник позивачки - адвокат Креховецька Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала, просила задоволити з наведених у позові підстав. Також вказала, що при визначенні розміру аліментів вони виходили з того, що відповідач з 2017 року проживає за кордоном та на даний час перебуває у Нідерландах, де висока середньомісячна заробітна плата, є матеріально забезпеченим, тому він має змогу сплачувати аліменти в заявленому розмірі, які зумовлені необхідністю якнайкращого забезпечення дітей. Дочки сторін потребують значних коштів на їх утримання, оскільки часто хворіють, у зв`язку з чим знаходяться на диспансерному обліку. Крім того, вони відвідують додаткові заняття, двічі на день харчуються в школі за рахунок позивачки, їх необхідно забезпечувати одягом, канцелярією. Відповідач не надає добровільно та регулярно допомогу на утримання дітей, її довірительці зазвичай потрібно таку допомогу випрошувати, принижуючи свою честь і гідність. Діти дійсно, у зв`язку з воєнними діями в Україні, у супроводі матері відповідача виїжджали за кордон, де вони проживали тимчасово у сестри останнього, однак позивачка також несла витрати на їх утримання там. По їх поверненні додому будь-яких перешкод у спілкуванні батька з дітьми не чинила і не чинить, проте відповідач не цікавиться ними, не бере участі в їх утриманні. Кошти, які надходили її довірительці від невідомого їй адресата, вона розцінювала як приз, а не як аліменти. На даний час мати з дітьми перебуває у США, їхня поїздка є тимчасовою, тому по їх поверненню позивачка знову нестиме вказані вище витрати. Представник відповідача - адвокат Івашків В.М. у судовому засіданні вказав, що його довіритель позовні вимоги визнає частково з таких підстав. З часу розірвання шлюбу з 2017 року і по 2022 рік між сторонами були добрі відносини, позивачка не зверталася за примусовим стягненням аліментів, що свідчить про те, що відповідач виконував свої обов`язки по утриманню дітей. З початком війни кожен з батьків і далі дбав про малолітніх дочок. [PERSON] неодноразово телефонував позичці та пропонував забрати дітей до Німеччини, на що вона погодилася, відпустивши їх до нього в супроводі матері останнього. Оскільки він у Європі не має власного житла, тому розмістив дітей у своєї сестри [PERSON] , яка має власний будинок та є хрещеною матір`ю однієї з їхніх дочок. У неї також є діти такого ж віку, що сприяло легкій адаптації дітей до нових умов проживання. Вони влаштували дівчат у Німеччині в школу, забезпечили відвідування гуртків. Згодом до них приїхала й [PERSON] , яку вони також утримували. Побувши там деякий час, остання повідомила, що їм з дітьми слід повернутися в Україну та оформити деякі документи. По приїзді додому зв`язок з ними різко перервався, батькові почали чинити перешкоди у спілкуанні з дітьми. А згодом з`ясувалося, що позивачка з доньками відправилася до Америки, де знаходяться і по даний час. Враховуючи вказане, обгрунтування необхідності понесення витрат на навчання дітей в Україні, відвідування ними гуртків на даний час є неактуальним. Крім того зазначив, що [PERSON] безробітний, проживає разом з дружиною у тимчасово наданому йому, як громадянину України, житлі, знаходиться у пошуках роботи, тому не має змоги сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Незважаючи на це, його теперішня дружина, будучи забезпеченою роботою та отримуючи дохід, добровільно від його імені перераховує на користь його колишньої дружини аліменти на його дітей. Тому його довіритель виконує свій обов`язок та утримує малолітніх дочок. Він не заперечує проти стягнення з нього щомісячно на кожну дитину по 2000 гривень, що за своїм розміром покриватиме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 28.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23 листопада 2022 року сторона позивачки подала клопотання про долучення доказів з додатками, які протокольною ухвалою суду цього ж дня долучені до матеріалів справи. Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника відповідача 07 грудня 2022 року поступило клопотання про відкладення розгляду справи, а 24 січня 2023 року - відзив на позов з додатками. 06 лютого 2023 року від представника позивачки надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 08.02.2023 відзив на позов залишено без розгляду. Протокольними ухвалами суду від 08.02.2023 вирішені клопотання представників сторін про долучення письмових доказів. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі світлокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2010, сторони зареєстрували шлюб 06.11.200 (а.с. 13). Під час шлюбу у них народилися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами\~про народження\~серії [NUMBER] від 17.04.2012 та серії [NUMBER] від 03.04.2015 (а.с. 9, 11). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2017 шлюб між сторонами розірвано, малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с. 14-55). [PERSON] вказала, що її малолітні діти навчаються в Долинському ліцеї № 6 "Європейський" Долинської міської ради Івано-Франківської області, де харчуються не за бюджетні кошти, хворіють, користуються послугами стоматолога, а молодша донька ще й відвідує центр раннього розвитку " [PERSON] ", на підтвердження чого надала відповідні довідки з навчальних та лікувальних закладів, чеки за оплату медикаментів (а.с. 51-52, 53-54, 55-56, 57-58, 62). За твердженнями позивачки, [PERSON] добровільної участі в утриманні дітей не бере, хоча працевлаштований у м. Амстердамі, має стабільний заробіток, на підтвердження чого надала роздруківки з Інтернету, які, на її думку, підтверджують розмір заробітної плати відповідача з конвертацією на українську гривню (а.с. 22-25, 63). Також представником позивачки надано Інформацію, сформовану за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" № 5003623676972 від 06.02.2023, відповідно до якого [PERSON] має у приватній власності 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 119). Натомість представник відповідача вказав, що його довіритель офіційно не працевлаштований, тому не має можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі, і розмір середньомісячної заробітної плати в Амстердамі у даному випадку не є підтвердженням його платоспроможності. Він дійсно перебуває у м. Амстердам, знаходиться у пошуках роботи та проживає безкоштовно у помешканні, яке надано йому в якості допомоги як українцю (а.с. 90, 91). На противагу йому, позивачка працює на посаді завідувача відділення екстреної медичної допомоги та на посаді лікаря-терапевта відділення екстреної медичної допомоги за сумісництвом у КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" (а.с. 123). На даний час перебуває у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 124), оскільки виїхала з дітьми до США, у зв`язку з чим перевела дітей на екстернатну форму навчання (а.с. 129, 130). Як вказав представник відповідача, його довіритель добровільно брав участь в утриманні дітей, забезпечував своїх доньок всім необхідним. З початку війни він влаштував їх проживання у Німеччині у його сестри [PERSON] , на підтвердження чого надав заяву позивачки, якою вона дала згоду на виїзд дітей до Німеччини (а.с. 126), які їхали через Польщу, де їх зустрічала тітка [PERSON] (а.с. 128). Вони з його теперішньою дружиною [PERSON] (дівоче прізвище) (а.с. 127) добровільно перераховували кошти в якості аліментів з рахунку останньої на утримання його дітей (а.с. 92-94), тобто він свій обов`язок як батько виконував. Крім того, зазначаючи, що [PERSON] навчається у закладі середньої освіти, позивачка не обгрунтовує необхідність оплати їй занять з англійської мови у дошкільному навчальному закладі " [PERSON] ". Згідно із наданою Долинським ліцеєм №6 інформацією, [PERSON] та [PERSON] не відвідують додаткових занять з англійської мови, оскільки в закладі такі заняття не передбачені. Дівчата, навчаючись на очній формі до 09.12.2022, регулярно відвідували навчальний заклад. [PERSON] не відвідувала заклад з 14.11.2022 по 25.11.2022 у зв`язку з хворобою (а.с. 130). Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні малолітніх дітей, який полягає в тому, що позивачка заявляє до стягнення по 8000 гривень аліментів на кожну дитину, проти чого відповідач заперечує, вказуючи, що має можливість сплачувати на їх утримання по 2000 гривень щомісячно. Оцінка суду: вислухваши представників сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як вказав Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 693/1218/20, закон визначає аліменти саме як кошти, що необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачкою. Остання несе витрати по їх утриманню, на підтвердження чого вона надала довідки з ліцею, де діти навчаються, згідно з якими вони харчуються не за бюджетні кошти, а [PERSON] відвідує групу продовженого дня, чеки про оплату за видалення молочного зуба, за герметизацію фісур, за ліки, одяг, довідку про відвідування [PERSON] занять з англійської у Центрі раннього розвитку дітей, на загальну суму за жовтень листопад 2022 року в розмірі 8051,20 грн, враховуючи лікування дитини, однак без зазначення витрат на харчування. Однак, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 16000 грн щомісячно, тобто по 8000 грн на кожну дитину, позивачка не обґрунтовує вказаний розмір та не надає доказів, які б підтверджували що саме така сума (з урахуванням рівності батьків в утриманні дітей) наобхідна для їх належного утримання, як і доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Зазначаючи про те, що він працевлаштований в Нідерландах, до матеріалів справи не долучає жодного належного та допустимого доказу цієї обставини. Долучені ж до матеріалів позову роздруківки з сайтів про середньомісячну заробітну плату в Нідерландах не є належним підтвердженням платоспроможності відповідача, як і не є доказом його працевлаштування в м. Амстердам та отримання доходу в зазначеному нею розмірі. Її посилання на пошуки відповідачем роботи з акаунту у соціальній мережі не свідчать про наявність такої в останнього, однак підтверджують його перебування за межами України та бажання там працевлаштуватись. Натомість представник [PERSON] вказує, що його довіритель не працевлаштований і він дійсно перебуває у пошуках роботи, тому заперечує проти стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі, вказуючи, що він не має постійного доходу. Проте суд звертає увагу на те, що факт безробіття не знімає з відповідача обов`язку передбаченого законом щодо необхідності утримання власних дітей, оскільки відсутність у батька можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховує суд при визначенні розмірів аліментів, і ця обставина не звільняє батька від обов`язку по утриманню дітей. Разом з тим, суд зазначає, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дітей, однак [PERSON] не надано доказів на підтвердження необхідності понесення нею щомісячно зазначеної до стягнення суми аліментів на кожну дитину. Враховуючи викладене, обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, зважаючи на добровільну участь батька в утриманні дітей, наявність у власності частки нерухомого майна в Україні, відсутність документально підтверджених утриманців та недоведеність факту працевлаштування відповідача, у зв`язку з чим завищений розмір аліментів може стати надмірним тягарем для останнього, необгрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів, стан здоров`я дітей, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, а позов задовольнити частково. Суд вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними, необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей та є об`єктивними з огляду на принцип рівності батьків в утриманні дочок. При цьому суд звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій, а також заявляти вимогу про участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даному випадку позовну заяву надіслано поштою, тому календарною датою її подання є дата прийняття відповідного листа поштою, яка засвідчена на поштовому штемпелі, якою є 25.10.2022 (а.с. 26). Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з попереднім розрахунком суми судових витрат, такий виставлений в розмірі 5200 грн (а.с. 16). Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - договір про надання правової допомоги № 1 від 25.10.2022, укладений між адвокатом Креховецькою Н.М. та [PERSON] , відповідно до якого вартість послуг адкокатки зазначена в додатку 1 до цього договору. Клієнт протягом трьох днів з моменту підписання договору сплачує передплату за послуги в розмірі, що становить 2000 гривень від загальної вартості послуг. Інша частина гонорару за реально надані послуги відповідно до зазначеної суми в акті приймання-передачі робіт (послуг) підлягає сплаті впродовж 3-х днів з моменту підписаня акта приймання-передачі робіт (послуг) (а.с. 17-19); - додаток 1 до договору про надання правової допомоги № 1 від 25.10.2022, згідно з яким вартість послуг складає: 200 грн - зустріч, консультація клієнтки, 2000 грн - написання і подання позовної заяви, 500 грн - участь в одному судовому засіданні, 500 грн - збір доказів з розрахунку за один доказ, 1000 грн - написання та подання адвокатського запиту з розрахунку за один запит, 1500 грн - написання і направлення відповіді на відзив з розрахунку за один документ (а.с. 20); - ордер серії АТ № 103842 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Креховецькою Н.М. (а.с. 21); - квитанції, відповідно до яких [PERSON] сплатила адвокату Креховецькій Н.М. 5500,00 грн (а.с. 120-122). Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, відповідач заперечень щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не висловлював, вказана сума є обгрунтованою та доказово підтвердженою, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 5500,00 грн понесених нею витрат за надання професійної правничої допомоги. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141, 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 81, 141, 430 ЦПК України та

Outcome: partial