Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача надмір\~перерахованих коштів\~у вигляді\~тимчасової державної\~допомоги на\~дітей,\~батьки яких\~ухиляються від\~сплати аліментів в розмірі 20862, 00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481, 00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що відповідачці була призначена і виплачувалась тимчасова державна допомога на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.02.2020 року по 31.07.2020 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину строк виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, було продовжено без звернення заявника та надання оновлених документів. На підставі вказаної постанови КМУ відповідачу продовжено без її заяви продовжено виплату призначеної тимчасової державної допомоги. В подальшому 31.05.2021 року [PERSON] повторно звернулась до управління із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, отримавши відмову у зв`язку з тим, що вона не надала позивачу документів для призначення такої допомоги на новий період. Таким чином, позивачу безпідставно призначено та виплачено допомогу у розмірі 2218,00 грн за період з 01.08.2020 року по 30.04.2021 року, загальна сума переплати за вказаний період становить 20862, 00 грн. Ухвалою від 12.12.2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 27). Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, на підставі заяви [PERSON] від 27.02.2020 року рішенням позивача від 20.03.2020 року відповідачу призначено тимчасову державну допомогу на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів у розмірі 2318,00 грн за період з 01.02.2020 року по 31.07.2020 року (а.с. 18-23). 31.05.2021 року відповідач повторно звернулась із заявою про призначення тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (а.с. 12-15). Крім цього, заявою від 31.05.2021 року відповідач зверталася до позивача із заявою про вирахування утвореної переплати по допомозі у розмірі 50% щомісячно, до повного погашення (а.с. 11). Розпорядженням Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 06.07.2021 року відповідачу відмовлено у призначенні тимчасової державної допомоги з 01.08.2020 року у зв`язку з неподанням довідки про доходи членів сім`ї (а.с. 10). Згідно довідки позивача від 07.10.2021 року протягом серпня 2020 року - квітня 2021 року позивачем нараховано відповідачу тимчасову державну допомогу в розмірі 20862, 00 грн (а.с. 9). Таким чином, позивач зазначив, що розмір надміру перерахованих коштів у вигляді тимчасової державної допомоги на дітей, які ухиляються від сплати аліментів, виплачених відповідачу, становить 20862, 00 грн (а.с. 9). Повідомленнями від 13.08.2021 року та від 07.10.2021 року позивач повідомляв [PERSON] про необхідність повернення переплаченої суми тимчасової державної допомоги в розмірі 20862, 00 грн (а.с. 7-8). 15.11.2021 року позивачем направлено відповідачу претензію з вимогою повернути кошти у розмірі 20862, 00 грн (а.с. 6). Відповідно до частини 2 статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 13 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» контроль за правильністю призначення і виплати державної соціальної допомоги, використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання такої допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки. У рішенні\~Європейського суду\~з прав\~людини по\~справі «Рисовський\~проти України»\~(заява\~№ 29979/04),\~прийняте 20.10.2011\~року (набуло\~статусу остаточного\~20.01.2012\~року)\~зроблено висновок,\~що Державні\~органи повинні\~діяти вчасно\~та в\~належний і\~якомога послідовніший\~спосіб,\~у разі,\~коли йдеться\~про питання\~загального інтересу,\~зокрема,\~якщо справа\~впливає на\~такі основоположні\~права людини,\~як майнові\~права;\~на державні\~органи покладено\~обов`язок\~запровадити внутрішні\~процедури,\~які посилять\~прозорість і\~ясність їхніх\~дій,\~мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з\~підпунктом 1\~пункту 1 Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 р. № 189 (далі Порядок) тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Пунктом 7 Порядку встановлено, що тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. Тимчасова допомога призначається з урахуванням матеріального стану сім`ї, в якій виховується дитина, в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Проте, за відсутності відповідних документів [PERSON] їй було нараховано та виплачено тимчасову державну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В матеріалах справи відсутні відомості, що [PERSON] мала на меті навмисно приховати дані, що враховуються при призначенні державної допомоги на новий термін, тобто діяла недобросовісно. Крім того, враховуючи соціальний статус відповідачки, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, суд вважає, що примусове повернення наданої державою допомоги може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. З урахуванням вкладеного, враховуючи відсутність не лише умислу, а й фактичної законодавчо закріпленої потреби подати заяву із оновленими документами у період до часу набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України, що виключає будь-яку недобросовісність поведінки отримувача тимчасової державної допомоги, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для примусового повернення отриманих відповідачем коштів. Заява від 31.05.2021 року, якою відповідач не заперечувала про вирахування утвореної переплати по допомозі у розмірі 50% щомісячно, до повного погашення, правового значення для розгляду даної справи не має та не може вважатись заявою про визнання позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed