Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 29 липня 2020 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №921366, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у тимчасове платне користування та поточні потреби в розмірі 3500 гривень. Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТзОВ «Лінеура Україна» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача. Пункт 1.2 Кредитного договору №921366 від 29 липня 2020 року визначає, що ТзОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. ТзОВ «Лінеура Україна» на виконання Кредитного договору надало відповідачу кредит шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок платіжної картки відповідача, що підтверджується випискою з його особистого рахунку про детальний рух коштів Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, не повертав кошти згідно з графіком погашення кредиту, внаслідок чого має заборгованість. 24 березня 2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №ККЛУ-24032021, відповідно до умов якого ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Лінеура Україна», в тому числі, і до відповідача за Кредитним договором. Станом на 10 травня 2021 року сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 10 482,50 гривень, з яких 3500 гривень - прострочена заборгованість за тілом кредиту та 6982,50 гривень - прострочена заборгованість за відсотками. Позивач зазначає, що розрахунок заборгованості відповідача передано ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» від первісного кредитора ТзОВ «Лінеура Україна». Після отримання права грошової вимоги до відповідача ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» не здійснювало жодних нарахувань заборгованості за Кредитним договором. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 921366 від 29 липня 2020 року в розмірі 10 482,50 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 гривень. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 07 листопада 2022 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Філіпович-Силки Т. Ю. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача зазначає, що кредитний договір № 921366 від 29 липня 2020 року [PERSON] не укладав. 29 липня 2020 року [PERSON] відпочивав в нічному закладі в місті Львові, маючи при собі мобільний телефон та гаманець з банківськими картками. Повернувшись додому, відповідач зрозумів, що мобільного телефону та гаманця при ньому немає, у зв`язку з чим звернувся до поліції. Через деякий час він почав отримувати від різних фінансових установ сповіщення про необхідність виконання кредитних зобов`язань. Після цього [PERSON] звернувся до АТ «Приватбанк», отримав виписку про рух коштів по його рахунку, на підставі чого з`ясував, що 29 липня 2020 року кредитні кошти надходили на його картку та відразу невеликими частинами були зняті у банкоматах міста Львова. Відповідач вважає, що він не несе відповідальності за кредитним договором, а тому просить в задоволенні позову відмовити. 14 листопада 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наводить свої міркування та аргументи на спростування доводів відзиву відповідача. Разом з тим, 01 грудня 2022 року від представника відповідача адвоката Філіпович-Силки Т. Ю. до суду надійшла заява про часткове визнання позову. У вказаній заяві представник відповідача, покликаючись на п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, зазначає, що відповідач визнає позов в частині вимог про стягнення заборгованості тіла кредиту в розмірі 3500 гривень. Однак, відповідач не визнає прострочену заборгованість за відсотками в розмірі 6982,50 гривень, оскільки така заборгованість виникла поза волевиявленням відповідача. Крім того, представник відповідача закликає суд реалізувати право на зменшення штрафних санкцій, нарахованих відповідачу за кредитним договором. На підставі наведеного сторона відповідача просить позов задовольнити частково та здійснити розподіл судових витрат у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України. 08 грудня 2022 року від представника позивача ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» до суду надійшли письмові заперечення на заяву представника відповідача про часткове визнання позову. 17 січня 2023 року представник відповідача адвокат Філіпович-Силка Т. Ю. подала суду заяву про проведення засідання без її участі та повторно зазначила про часткове визнання позову відповідачем. Ухвалою суду від 17 січня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Суприкіна О. Ю. в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без участі представника ТзОВ ФК «Кредит-Капітал». Представник відповідача Філіпович-Силка Т. Ю. у судове засідання не з`явилась, заявою від 07 лютого 2023 року просить судовий розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та його представника. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 29 липня 2020 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 921366 про надання коштів на умовах фінансового кредиту (далі по тексту рішення - Договір, Кредитний договір). Укладення цього здійснювалось сторонами за допомогою ІТС (інформаційно-телекомунікаційної системи) ТзОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту ІТС Товариства (п. 1.1 Договору) (а. с. 5-8). Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору ТзОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось надати [PERSON] грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає: 3500 гривень. Строк кредиту 15 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього Договору (п. 1.3 Кредитного договору). Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов Договору та становить: -знижена процентна ставка становить 0,01 % процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,65 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього Договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів (п. 1.4.1 Кредитного договору); -стандартна процентна ставка складає 1.90 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього Договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп. 1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки (п. 1.4.2 Кредитного договору). Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначеному клієнтом в Особистому кабінеті, що має такі реквізити: № [NUMBER] (п. 2.1 Кредитного договору). Порядок обчислення (нарахування) процентів унормовано Розділом 3 Кредитного договору. Пунктом 3.1 Договору визначено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення, якщо інше не визначено у відповідному додатковому договорі (п. 3.3 Кредитного договору). Додатком № 1 до Кредитного договору встановлено графік платежів за кредитом, відповідно до якого датою повернення позики та сплати процентів є 13 серпня 2020 року, сума кредиту - 3500 гривень, сума нарахованих процентів - 5,25 гривень, разом до оплати - 3505,25 гривень (а. с. 8 зворот). У своєму інформаційному листі №2643_220817131013 від 17 серпня 2022 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомляє ТзОВ «Лінеура Україна» про те, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. 12 березня 2019 року між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТзОВ «Лінеура Україна» було укладено договір №ФК-П-19/03-01. На підставі вказаного договору 29 липня 2020 о 03:56:03 відбулось успішне зарахування коштів у сумі 3500 гривень на картку, маска картки № [NUMBER] , номер трансакції в системі іРау.ua - 61875861 (а. с. 9). З копії довідки про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] акцептував Договір шляхом його підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Одноразовий ідентифікатор - А717, дата та час відправки ідентифікатора - 29 липня 2020 року о 03:53:44, номер телефону - [NUMBER] (а. с. 10). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, у справі, що розглядається, встановлено, що договір між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТзОВ «Лінеура Україна» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого ТзОВ «Лінеура Україна» надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що Кредитний договір укладено від імені [PERSON] без його згоди невідомою особою, яка незаконним способом отримала доступ до мобільного телефона та банківської картки відповідача. Такі доводи сторони відповідача належним чином не підтверджені відповідними доказами. Факт звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину не може достовірно свідчити про обставини, на які він вказує. На підтвердження своїх доводів сторона відповідача надає копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та копію відповіді з відділку поліції від 22 липня 2021 року, де повідомляється, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12020145070000220 триває. Таким чином, представлені суду вищевказані докази не можуть підтвердити ті обставини, на які покликається відповідач. Також суд ураховує часткове визнання позову відповідачем, який заявляє, що він визнає суму кредиту та не заперечує щодо стягнення з нього 3500 гривень (тіло кредиту). Визнаючи свій обов`язок повернути отримані кредитні кошти, відповідач фактично визнає факт укладення ним Кредитного договору, тобто факт погодження всіх істотних цього умов. Згідно з вимогами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 921366 від 29 липня 2020 року встановлено, що заборгованість відповідача за цим договором становить 10 482,50 гривень, з яких 3500 гривень - тіло кредиту, 6982,50 гривень - прострочена заборгованість за відсотками. Суд здійснив перевірку правильності нарахування відсотків за користування кредитом та встановив, що заявлений розмір простроченої заборгованості за відсотками в повній мірі відповідає умовам Кредитного договору. Виходячи з розміру кредиту 3500 гривень, строк кредиту - 15 днів, строк нарахування процентів - 90 днів з моменту виникнення прострочення, процентної ставки 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, розмір відсотків дорівнює 6982,50 гривень (66,5 гривень х 105 днів користування кредитом). Суд відхиляє заяву сторони відповідача про зменшення судом розміру штрафних санкцій, оскільки ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України не регулюють спірні правовідносини та не можуть бути застосовані судом при розгляді цієї справи. Зі змісту заяви про часткове визнання позову від 01 грудня 2022 року вбачається, що представник відповідача помилково ототожнює нараховані відповідачу відсотки за користування кредитом зі штрафними санкціями. Поняття неустойки надається законодавцем в ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Установлено, що позивач не нараховує та заявляє до стягнення з відповідача неустойки за Кредитним договором. Таким чином, враховуючи досліджені судом умови Кредитного договору, наявні у справі докази отримання відповідачем кредиту, здійснивши перевірку відповідності розрахунку заборгованості умовам Кредитного договору, беручи до уваги визнання відповідачем розміру отриманого ним тіла кредиту, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплати відсотки за користування кредитом. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 10 482,50 гривень, з яких 3500 гривень - тіло кредиту, 6982,50 гривень - прострочена заборгованість за відсотками. Суд установив, що 24 березня 2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №ККЛУ-24032021, відповідно до умов якого ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Лінеура Україна», в тому числі, і до відповідача за Кредитним договором. Наведене підтверджується копією договору факторингу №ККЛУ-24032021 від 24 березня 2021 року (а. с. 11-14) та витягом з реєстру боржників до договору факторингу (а. с. 15). З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування відповідачу жодних штрафних санкцій. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 10 482,50 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2481 гривень, що підтверджений відповідним платіжним дорученням. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для застосування ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки вказаною нормою процесуального закону врегульовано порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову відповідачем, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. У разі часткового визнання позову відповідачем застосуванню підлягає загальний порядок розподілу судових витрат, передбачений ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved