Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гельжинський Роман Любомирович, звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №2-4757/09 від 30.07.2009 з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 500,00 гривень щомісяця до 8 000,00 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 03.02.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Зазначено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2009 у справі №2-4757/09 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, в розмірі 500 гривень щомісяця, до досягнення повноліття дитини. В подальшому, 30.09.2013 рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/14889/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а дитину [PERSON] залишено при матері. Вказано, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач жодного разу не сплатив аліменти на утримання спільної доньки, ніякої матеріальної допомоги не надавав і не надає, та жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. У зв`язку з підвищенням плати за комунальні послуги, а також підвищення цін на продукти харчування та предметів обходу, матеріальне становище позивача, а також матеріальне становище її доньки погіршилося, томі розмір витрат на утримання дитини значно зріс. З 01.09.2022 донька позивача навчається на денній формі навчання в Об`єднаній школі Т. Шевченка, яка знаходиться в м.Пряшів Словацької Республіки. Очікуване завершення навчання 30.06.2026. Навчання безплатне, однак позивач несе витрати пов`язані з проживанням та харчуванням доньки у вказаному закладі освіти, які складають проживання за місяць 49 Євро, що еквівалентно 1791, 95 грн., а харчування за місяць 98, 80 Євро, що еквівалентно 3 613, 16 грн. Також позивач несе витрати пов`язані з наданням доньці кишенькових коштів в розмірі 4000-5000 грн. на місяць (це витрати пов`язані з додатковим харчуванням, гігієнічних потреб та витрати на засоби та предмети по догляду за тілом), витрати пов`язані з користунням міським транспортом складають 800 грн. на місяць, поповнення мобільного зв`язку, інтернету складає 800 грн. на місяць, відвідування лікарів, купівлі ліків (у разі необхідності), одягу, канцелярських предметів та інших витрат, які виникають в побуті складають на місяць 4000-5000 грн. Витрати на утримання доньки складають близько 16000-17000 грн. в місяць, а присуджена сума 500 грн. на сьогодні є мізерною та замалою для дитини відповідного віку і самостійно забезпечити належне утримання доньки позивач не може. Процесуальні дії по справі, заяви сторін: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с. 23). Позивач та її представник у судове засідання 23.01.2023 не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. При цьому, 21.12.2022 на електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Гельжинського Р.Л., який діє на підставі ордеру серія АО №1054845 від 09.02.2022 поступила заява, в якій зазначає, що позов підтримуютьв повному обсязі, просять його задовольнити, крім того, не заперечують щодо заочного розгляду та за відсутності представника і [PERSON] . Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 13.02.2023 року повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду та у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 30.05.2007 року, серія [NUMBER] (а.с.13). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2009 року справа №2-4757/09 позов [PERSON] задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісяця до досягнення повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду, а саме з 02.07.2009 року (а.с.6). Із рішення слідує, що при визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач [PERSON] проживає окремо, своїх батьківських обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні та утриманні дитини ні матеріально, ні морально. З долученої до матеріалів копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] вбачається що на сторінці 10 такого наявний штамп та запис що 30 вересня 2013 р. шлюб розірвано на підставі рішення суду від 30.09.2013 р. (а.с.7, на звороті). Згідно копії довідки з місця проживання про склад сім`ї незареєстрованих осіб (фактичне місце проживання) від листопада 2021 року, така видана [PERSON] , [INFO] , яка без реєстрації фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: мати - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до копії підтвердження від 22.08.2022 року, перекладеного з словацької на українську мову, [PERSON] , [INFO] , навчається в З`єднаній школі Т.Шевченка, Сладковічова, 4, Пряшів, Словаччина. Зазначено, що навчання безкоштовне, викладання ведеться на денній формі навчання - стаціонарно, період навчання: початок -01.09.2022 року, очікуване завершення - 30.06.2026 року (а.с.14, 15). Рішенням директора приватної школи-інтернату в Пряшеві прийнято [PERSON] до приватної школи інтернату на період навчального року 2022-2023 (а.с.17). До позову долучено документи, у яких зазначено, що плата за проживання за вересень 2022 року становить 49,00 євро, за харчування за вересень 2022 року - 98,80 євро (а.с.17, на звороті). Згідно касового чеку №8717 від 04.09.2022 року Приватний шкільний гуртожиток Сабіновська, 2, 08001, Пряшів, отримав від [PERSON] кошти в сумі 725 євро, з яких за харчування - 477 євро, проживання - 248 євро (а.с.18, на звороті). Застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч.3 ст. 81 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною першою ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Вимога одержувача аліментів про зміну розміру аліментів може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи встановлені обставини справи, що дитина на даний час навчається в З`єднаній школі Т.Шевченка в Словаччині, здійснюється оплата за її проживання та харчування, те, що із часу ухвалення рішення у справі №2-4757/09 минуло більше тринадцяти років, і з того моменту дитина підросла і витрати на її утримання значно зросли, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку зріс, та аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності не відповідають інтересам та потребам дитини, та відсутні виключні обставини, які б свідчили про те, що відповідач спроможний надавати допомогу дитині лише на мінімальному рівні, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів до 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно. На думку суду такий розмір аліментів, не є надмірним тягарем для відповідача. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має реальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 8 000 грн. щомісячно. Крім цього, наведений позивачем розрахунок витрат на дитину зазначений в позовній заяві не був підтверджений належними та допустимими доказами. Суд бере до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, враховує вік дитини, 2007 року народження. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів звільняються від сплати судового збору. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про збільшення розміру аліментів, судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведенного,

Outcome: partial