Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, відповідно до якої просив розірвати шлюб зареєстрований 06 вересня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 4091. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06 вересня 2018 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 4091. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач вказує, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте [PERSON] не має наміру зберегти шлюб. Вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Також зазначив, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спробі примирення між подружжям не принесли жодних результатів. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю для розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями - 15 грудня 2022 року вищевказана позовна заява розподілена судді Труханович В.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. 11 січня 2023 року позивачем [PERSON] були усунені недоліки вказані в ухвалі суду від 20 грудня 2022 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. 27 січня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила, що позов підтримує. Повідомила, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин постійних суперечок і конфліктів внаслідок різних характерів, поглядів на сімейне життя, що в свою чергу призвело до зникнення взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного та неможливості спільного проживання. Подружжя вже більше року проживає окремо. Необхідність давати строк на примирення відсутня. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, з позовом згодна, не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 06 вересня 2018 року сторони: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстрований 06 вересня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 4091, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 36). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час судового розгляду судом з`ясовані причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, члени якого проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільних дітей від шлюбу не мають, спорів про розподіл майна між сторонами також немає. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, та відповідача, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, шлюб підлягає розірванню, а позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved