Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 19.01.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований у реєстрі за № 325 про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості в розмірі 13244,70 грн. 27.01.2023 року від представник позивача [PERSON] - адвоката Усенка А.В. надійшла на електронну адресу суду заява, в якій просить суд визнати поважними причину пропуску строків подання доказів щодо судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи та приєднати докази до матеріалів справи а також ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідача витрати на правову (правничу) допомогу у загальному розмірі 6500,00 грн. Ухвалою Семенівського районного суду від 08.02.2022 року поновлено представнику позивача [PERSON] - адвокату Усенку Антону Володимировичу пропущений процесуальний строк на подання доказів щодо судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи та приєднано надані докази до матеріалів цивільної справи. Позивач [PERSON] та її представник- адвокат Усенко А.В. в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Луньова А.Г. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, 07.02.2023 року звернулася до суду з запереченням щодо розміру витрат на правничу допомогу, в якому зазначила, що позивач подав докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат, через 7 днів після ухвалення судом рішення по суті, замість наданих нормою Закону п`яти, дана заява про ухвалення додаткового рішення має бути залишена без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку. Саме такі наслідки пропуску даного процесуального строку передбачені абз. 3 ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ч. 2 ст. 126 ЦПК України. Крім того, зважаючи на складність справи та зміст позовної заяви, очевидним є, що винагорода у розмірі, зазначеному у клопотанні від 26.01.2023, є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами, та такою що дійсно не відповідає складності справи та сумі, яку стягнуто згідно виконавчого напису, а тому підлягає зменшенню. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазанова О.А., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда О.С. в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень не направляли. Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Питання щодо ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 270 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Виходячи із положень цих норм, суд може ухвалити додаткове рішення за наявності підстав, передбачених статтею 270 ЦПК України. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, суду надано: договір про надання правової допомоги від 14.06.2021 року з адвокатом Усенком А.В., акт здачі-приймання наданих послуг від 05.12.2022, квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 05.12.2022 про оплату за надані послуги адвоката згідно Договору від 05.12.2022 року та Акту здачі-прийняття наданих послуг від 05.12.2022 на суму 6500,00 грн. Згідно акту здачі-прийняття наданих послуг від 05.12.2022 року ознайомлення з документами та матеріалами, необхідних для надання правової допомоги та надання консультації щодо способу захисту порушених прав Клієнта розмір гонорару 2000,00 грн, складання позовної заяви розмір гонорару 3500,00 грн, складання заяви про забезпечення позову по справі розмір гонорару 1000,00 грн. Загальний розмір гонорару адвоката склав 6500,00 грн, які відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № б/н ВІД 05.12.2022 року позивачем [PERSON] оплачено. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сформулювала висновок про необхідність надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона по справі мала заперечення. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Так, з розрахунку суми витрат за надану правову допомогу вбачається, що до послуг адвоката, які були надані позивачу включено: ознайомлення з документами та матеріалами, необхідними для надання правової допомоги, та надання консультації щодо способу захисту порушених прав Клієнта (витрачено часу - 2 години, розмір гонорару за 1 годину 1000,00 грн, загальний розмір гонорару 2000,00 грн); складання позовної заяви [PERSON] до АТ «Сенс Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазанова О.А., приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда О.С. (в години роботи входить в тому числі робота помічника адвоката, яка пов`язана з формуванням пакету документів, а саме позову та додатків, та подальша відправка документів поштою до суду) (витрачено часу - 3,5 години, розмір гонорару за 1 годину 1000,00 грн, загальний розмір гонорару 3500,00 грн); складання заяви про забезпечення позову по справі (витрачено часу - 1 година, розмір гонорару за 1 годину - 1000,00 грн, загальний розмір гонорару - 1000,00 грн), а всього 6500,00 грн. А тому,

Outcome: partial