Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

20 грудня 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги наступним. Він має доньку - [PERSON] , [INFO] (далі - Відповідач), яка не перебуваючи в шлюбі, народила доньку, тобто його онуку, [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] батько записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України, де вказано, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тому, за вказівкою відповідача батьком онуки був записаний [PERSON] . З моменту народження і по цей час його онука, проживає разом із ним. Саме він займається її матеріальним забезпеченням та вихованням.Відповідач із ними не проживає, а живе без реєстрації в місті Охтирка. В даний час його онука, [PERSON] навчається в 6 класі Чупахівської загальноосвітньої школи І - III ступенів Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області. Мати [PERSON] у вихованні доньки участі не приймає, він сам постійно відвідує усі шкільні заходи, як-то свята, батьківські збори і таке інше. Відповідач жодного разу не з`являлась в школі, не спілкувалась з класним керівником, адміністрацією школи, не цікавилась станом та потребами доньки. В зв`язку з викладеним просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, - [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю із підстав викладених у ньому. Позивач додатково пояснив, що його донька на протязі тривалого часу зовсім байдуже ставиться до онуки, взагалі гне приділяє їй будь-якої уваги, матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що дитиною не цікавиться взагалі і не заперечує щоб та проживала з дідусем. Представники третьої особи в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити, оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з рідним дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] хоча і зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично не проживає за нею, що підтверджується довідками Чупахівської селищної ради від 07.12.2022 р. (а.с. 12, 13). Малолітня [PERSON] , навчається в 6 класі Чупахівської загальноосвітньої школи І - III ступенів Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області. Мати [PERSON] , - [PERSON] , у вихованні доньки участі не приймає, дідусь постійно відвідує усі шкільні заходи, як то свята, батьківські збори і таке інше. Мати жодного разу не з`являлась в школі, не спілкувалась з класним керівником, адміністрацією школи, не цікавилась станом та потребами доньки, що підтверджується довідкою Чупахівської загальноосвітньої школи І - III ступенів Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області за вих. №159 від 05.12.2022 року. (а.с. 11) Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Відповідно до ст. 150 СК України обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Підстави позбавлення батьківських прав визначені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 3, ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За приписами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не приймає належної участі у житті дитини та не забезпечує необхідного її утримання. Суд зазначає, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахування цілої сукупності чинників і факторів. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.12.2006 року по справі «Hunt v. Ukraine», №31111/04 наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Органу опіки і піклування Охтирської РДА № 01-20/6/222 від 02.02.2023 року було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Також рішенням виконавчого комітету Чупахівської селищної ради за №6 від 05.01.2023 р. був затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні в присутності психолога та третіх осіб, які мають педагогічну освіту, була опитана малолітня [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що матір на протязі тривалого часу взагалі нею не цікавиться, не спілкується з нею ані особисто, ані по телефону. Вона мешкає в селі разом із дідусем, Ще з нею часто спілкується тітка, із якою у неї склались добрі стосунки. Остання опікується нею, купує їй речі. Наразі у неї відсутнє бажання спілкуватись та підтримувати стосунки із матір`ю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ухилення відповідачки [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню доньки знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, з огляду на те, що її поведінка відносно малолітньої дитини свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками по утриманню та вихованню доньки. Відповідачка не приймає участі у житті дитини, не переймається її фізичним і духовним розвитком, навчанням, підготовкою до самостійного життя. На переконання суду надання матері можливості налагодити родинні стосунки з дитиною та попередження її про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні доньки, зміну ставлення до її виховання не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки [PERSON] вбачається, що вона не має наміру виховувати та забезпечувати дитину, не проявляє бажання спілкуватися з дитиною, хоча ніхто їй в цьому не перешкоджає і вона об`єктивно має таку можливість. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав, що в першу чергу відповідатиме інтересам малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved