Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер чоловік [PERSON] [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5797 га (кадастровий номер 5323882200:00:006:0014), земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га (кадастровий номер 5323882201:01:003:0145), земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1200 га (кадастровий номер 5323882201:01-.003:0146), земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0900 га (кадастровий номер 5323882201:01:003:0147), земельної ділянки для ведення особистого селянськогогосподарства площею 0,1000 га (кадастровий номер 5323882201:01:003:0148), земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1400 га (кадастровий номер 5323882201:01:004:0171), що розташовані на території колишньої Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. [PERSON] є спадкоємцем за законом майна померлого. Згідно із заповітом від 03 березня 2003 року, посвідченим секретарем Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, [PERSON] заповів житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Давидівка Пирятинського району Полтавської області, а згідно з заповітом від 02 листопада 2010 року, посвідченим секретарем Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області і земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області своїй доньці [PERSON] . На день смерті заповідача вказані заповіти не змінені і не скасовані. [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [INFO] [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття. До дня своєї смерті [PERSON] мав похилий вік, протягом тривалого часу через тяжке онкологічне захворювання був у безпорадному стані і потребував постійного стороннього догляду. Проте [PERSON] , проживаючи у одному населеному пункті із спадкодавцем, не здійснювала догляду за своїм батьком, мотивуючи відсутністю у неї матеріальної та фізичної змоги доглядати за лежачою людиною. Постійний догляд за [PERSON] здійснювала лише його дружина [PERSON] , яка на момент смерті свого чоловіка була у віці 82 роки. З огляду на вищевикладені обставини [PERSON] звернулась до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про усунення останньої від права на спадкування. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року усунено [PERSON] від права на спадкування за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] . Проте на даний час стали відомі додаткові обставини, які є підставою звернення до суду з даним позовом. У зв`язку з відносинами, які виникли між [PERSON] та [PERSON] , останній мав намір скасувати зроблені ним на користь доньки [PERSON] заповіти, проте через тяжку хворобу не мав змоги самостійно це зробити. Тому він неодноразово звертався до останньої з вимогою вжити заходів щодо запрошення до нього за місцем його проживання осіб, які мають повноваження скасовувати раніше зроблені заповіти (секретаря сільської ради або нотаріуса), проте кожного разу Ковалено Н.В. відтерміновувала ці події, мотивуючи різними неіснуючими перешкодами: відсутність часу, відсутність коштів тощо, чим фактично умисно чинила перешкоди [PERSON] змінити своє волевиявлення відносно розпорядження належним йому майном. Просив усунути [PERSON] від права на спадкування майна [PERSON] , який помер [INFO] за заповітом від 03 березня 2003 року, посвідченим секретарем Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за №107 та за заповітом від 02 листопада 2010 року, посвідченим секретарем Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за №246. У підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення судом рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] [PERSON] (а.с.8). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5797 га (кадастровий номер 5323882200:00:006:0014), земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га (кадастровий номер 5323882201:01:003:0145), земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1200 га (кадастровий номер 5323882201:01-.003:0146), земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0900 га (кадастровий номер 5323882201:01:003:0147), земельної ділянки для ведення особистого селянськогогосподарства площею 0,1000 га (кадастровий номер 5323882201:01:003:0148), земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1400 га (кадастровий номер 5323882201:01:004:0171), що розташовані на території колишньої Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с.12-18). Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом спільного проживання відповідно до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України (а.с.6,7). Дочка померлого - [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [INFO] [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття. На підставі цієї заяви відкрита спадкова справа за № 135/2021 (а.с.9). До дня своєї смерті [PERSON] мав похилий вік, протягом тривалого часу через тяжке онкологічне захворювання був у безпорадному стані і потребував постійного стороннього догляду. Проте [PERSON] , проживаючи у одному населеному пункті із спадкодавцем, не здійснювала догляду за своїм батьком, мотивуючи відсутністю у неї матеріальної та фізичної змоги доглядати за лежачою людиною. Постійний догляд за [PERSON] здійснювала лише його дружина [PERSON] , яка на момент смерті свого чоловіка була у віці 82 роки. З огляду на вищевикладені обставини рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року (яке набрало законної сили) усунено [PERSON] від права на спадкування за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.19-20). Згідно із заповітом від 03 березня 2003 року, посвідченим секретарем Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, [PERSON] заповів житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Давидівка Пирятинського району Полтавської області (а.с.11), а згідно з заповітом від 02 листопада 2010 року, посвідченим секретарем Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області і земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області своїй доньці [PERSON] (а.с.10). На день смерті заповідача вказані заповіти не змінені і не скасовані. У зв`язку з відносинами, які виникли між [PERSON] та [PERSON] , останній мав намір скасувати зроблені ним на користь доньки [PERSON] заповіти, проте через тяжку хворобу не мав змоги самостійно це зробити. Тому він неодноразово звертався до останньої з вимогою вжити заходів щодо запрошення до нього за місцем його проживання осіб, які мають повноваження скасовувати раніше зроблені заповіти (секретаря сільської ради або нотаріуса), проте кожного разу Ковалено Н.В. відтерміновувала ці події, мотивуючи різними неіснуючими перешкодами: відсутність часу, відсутність коштів тощо, чим фактично умисно чинила перешкоди [PERSON] змінити своє волевиявлення відносно розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч.2 ст. 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивач стверджує, що відповідач перешкоджала за життя спадкодавцю [PERSON] скасувати заповіти, зроблені на користь [PERSON] . Ці обставини не заперечувалися відповідачем у судовому засіданні, тому не підлягають доказуванню. При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved