Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач зазначає, що 31.05.2018, на залізничному шляхопроводі на перегоні Почайна - Борщагівка 9 км. пк 4 непарної колії, приблизно о 13 год. 30 хв., відбувся наїзд потягу № 2229 на [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер. За цим фактом 31.05.2018 внесено відомості до ЄРДР за № 12018100070002161 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві від 30.07.2018 кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У висновку судово-медичної експертизи № 1820 від 13.06.2018 зазначено, що смерть [PERSON] настала в процесі виникнення транспортної травми від ударів виступаючих частин рухомого залізничного транспорту. Відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, а отже відповідає без вини. Позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування завданої йому смертю сина моральної шкоди 300000 грн. Заперечення відповідача. Відповідач заперечує позов тим, що обставини події вказують на те, що син позивача покінчив життя самогубством, а шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Крім цього, відносини позивача з сином були не надто близькими, факт заподіяння йому моральної шкоди позивач не довів. Мотивувальна частина рішення. 31.05.2018, на залізничному шляхопроводі на перегоні Почайна - Борщагівка 9 км. пк 4 непарної колії, приблизно о 13 год. 30 хв., відбувся наїзд потягу № 2229 на [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер. За цим фактом 31.05.2018 внесено відомості до ЄРДР за № 12018100070002161 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві від 30.07.2018 кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У висновку судово-медичної експертизи № 1820 від 13.06.2018 зазначено, що смерть [PERSON] настала в процесі виникнення транспортної травми від ударів виступаючих частин рухомого залізничного транспорту. Зазначені обставини сторонами не заперечуються. Відповідач заперечує позов тим, що обставини події вказують на те, що син позивача покінчив життя самогубством, а шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Суд відхиляє ці доводи, оскільки умисел потерпілого не доведений. Не надані докази того, що потерпілий мав такі наміри, не наведені обставини, які могли спонукати потерпілого покінчити життя самогубством. Те, що потерпілий потрапив під потяг у місці, де він не мав права знаходитись, не свідчить переконливо про його умисел загинути, оскільки існує розумна підстава там знаходитись: намагання скоротити шлях, необережна цікавість, бажання «вбити» час, тощо. Те, що потерпілий не реагував на звукові сигнали і на появу потягу, також має розумне пояснення: поринання у власні думки, концентрація уваги на іншому об`єкті, сонливий стан, тощо. До того ж, потерпілий загинув від ударів виступаючих частин рухомого залізничного транспорту, він не кидався під потяг, залишився стояти поруч, що дозволяє зробити висновок, що він розраховував, що потяг його не зачепить. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Відтак, АТ «Українська залізниця» має нести відповідальність без вини за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. В діях потерпілого є очевидні ознаки грубої необережності, яка сприяла виникненню шкоди. А саме, він увійшов в небезпечну зону, не впевнившись у відсутності потягу, при наближенні потягу не зупинився поза межами небезпечної зони (п.2.2, 2.3 «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України»). Ступінь порушення цих правил дозволяє розцінювати їх як грубі порушення: потерпілий знаходився на шляхопроводі, де взагалі не міг знаходитися, в денний час взагалі не стежив за потягами і це при тому, що він вийшов на шляхопровід. Згадана ступінь має істотно зменшити розмір відшкодування. Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Виходячи з згаданих критеріїв, з врахуванням грубої необережності потерпілого, суд вважає розумним і справедливим відшкодування позивачу у сумі 80000 гривень, в меншій сумі, ніж він просить. Згадана сума враховує ступінь родинних відносин позивача і потерпілого, зокрема те, що загибель дитини для батька завжди буде ударом для батька, незалежно від того, скільки дитині і батьку років і як довго вони не живуть разом.

Outcome: partial