Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказавши, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 15.08.2007 року був укладений договір, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 12900 доларів США строком до 15.08.2010 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити 13% річних. Однак, позичальник своїх зобов`язань за договором не виконала належним чином, кредит не повернула, наразі наявна заборгованість в сумі 8978,04 доларів США, з яких 8375,81 долар США заборгованість за кредитом, 357,46 доларів США заборгованість за відсотками. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , недієздатна [PERSON] , яка перебуває під опікою [PERSON] . По суті вимог позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 8978,04 доларів США, а також 3% річних в сумі 244,77 доларів США, а також судовий збір. Ухвалою суду від 09.03.2021 року позовну заяву було залишено без руху. 23.03.2021 року позивачем до суду направлено уточнену позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] з аналогічними вимогами, позовні вимоги до [PERSON] виключені. Ухвалою суду від 24.03.2021 року було відкрите провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального провадження. 19.04.2021 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначала, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення із вимогою до спадкоємців, а крім того, спадкоємці хоча і прийняли спадщину, однак, не оформили своїх спадкових прав. Також представник вказала, що позивачем не доведено вартість успадкованого майна, а отже і міру відповідальності спадкоємців за зобов?язаннями спадкодавця. У позові просила відмовити. 26.04.2021 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. Також судом розглядались клопотання сторін про витребування доказів, про долучення доказів, тощо. Ухвалою суду від 13.05.2021 року витребувано спадкову справу після [PERSON] . Ухвалою суду від 24.05.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду. Розпорядженням керівника апарату суду від 17.09.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою суду від 04.10.2021 року цивільну справу прийнято у провадження суддею Дацюк О.І. та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 17.08.2022 року витребувано спадкову справу після [PERSON] 29.09.2022 року представником позивача подано заяву про заміну неналежного відповідача. Ухвалою суду від 29.09.2022 року відповідача [PERSON] замінено на відповідача [PERSON] 03.10.2022 року позивачем подано змінену позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] відзив на позов не подавав. В судовому засіданні представник позивача на позові наполягав на зазначених у позовній заяві підставах. Представник відповідача [PERSON] адвокат Щемелініна Ю.В. проти позову заперечувала, вказуючи, що після смерті [PERSON] спадщина була прийнята трьома спадкоємцями, натомість як позов пред`явлено лише до двох на всю суму заборгованості. Також представник відповідача вказувала, що до складу спадщини увійшла лише квартира, натомість ця квартира перебуває під арештом за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Фактично ж спадкоємцем [PERSON] спадкове майно після смерті [PERSON] не отримано. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 15.08.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений договір, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 12900 доларів США, зобов?язавшись його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами до 15.08.2010 року. Згідно із розрахунком заборгованості станом на 26.01.2021 року за вказаним договором наявна заборгованість в сумі 8978,04 доларів США. 24.04.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2015 року задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 15.08.2007 року в сумі 11397,53 доларів США. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу ДВС Запорізького МУЮ від 24.04.2015 року відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду від 29.01.2015 року, яке було закінчено постановою державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя від 10.09.2019 року у зв?язку зі смертю боржника. 08.01.2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] . 08.01.2019 року [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вказавши про відсутність інших спадкоємців. 26.01.2019 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 11.10.2019 року [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вказавши на наявність ще одного спадкоємця першої черги матері спадкодавця [PERSON] 29.10.2019 року АТ «Ощадбанк» звернулось до нотаріуса із заявою як кредитора до спадкоємців [PERSON] . Рішенням Вологодського районного суду Вологодської області РФ від 08.06.2012 року [PERSON] , яка мала статус інваліда 1 групи, визнано недієздатною, її опікуном визначено [PERSON] . 23.06.2020 року [PERSON] , яка була громадянкою РФ, померла. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира, щодо якої існує заборона відчуження у зв?язку з укладеним договором іпотеки, іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Крім того, [PERSON] є майновим поручителем за договором, укладеним із [PERSON] . На майно [PERSON] також був накладений арешт постановою Орджонікідзевського відділу ДВС від 25.06.2010 року. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв?язку із забороною, встановленою щодо всього нерухомого майна [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено відповіддю органу реєстрації актів цивільного стану від 24.05.2021 року. 30.03.2021 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 21.06.2022 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до нотаріуса із заявою як кредитора до спадкоємців [PERSON] . Відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутні, як відсутні і відомості про склад спадщини. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про витребування відповідних доказів або забезпечення доказів позивач до суду не подавав, при цьому заявивши про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Отже, після смерті [PERSON] спадщину прийняли троє спадкоємців першої черги за законом: [PERSON] , [PERSON] , які подали відповідні заяви про прийняття спадщини, та [PERSON] , яка, будучи недієздатною та не скориставшись своїм правом подати заяву про відмову від спадщини, прийняла її відповідно до положень ст. 1268 ч. 4 ЦК України. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] , звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Відомості щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] відсутні. Оскільки відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України), тож на всіх спадкоємців [PERSON] в рівних частках покладається і обов?язок виконання її зобов?язань. Натомість позивачем позов пред`явлено лише до двох спадкоємців. Крім того, як вказує ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 320/6489/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 333/2129/17, за змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому відповідальність спадкоємця обмежена вартістю отриманого у спадок майна. Натомість позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вартість спадкового майна, яке фактично успадкували спадкоємці [PERSON] дорівнює або перевищує суму заявлених вимог. Сама по собі наявність арешту нерухомого майна не вказує на неможливість його отримання спадкоємцями, адже після виконання зобов`язань, в забезпечення яких і був накладений арешт на майно, або у разі скасування такого арешту з інших підстав, спадкоємці мають можливість отримати спадкове майно. При прийнятті рішення суд також враховує і те, що за рішенням суду сума заборгованості за кредитним договором була стягнута за життя [PERSON] та виконавче провадження тривало близько чотирьох років, однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що в межах вказаного виконавчого провадження заборгованість за договором не була погашена повністю або частково. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, тож підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed