Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що 08 вересня 2014 року виконавчим комітетом Пляшевської сільської ради Радивилівського району Рівненської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 9. Від даного шлюбу у них спільна дочка [PERSON] , [INFO] . З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося, спільне співжиття стало неможливим. Відповідач належної участі в утриманні дитини не приймає, позивач змушена самостійно утримувати дочку матеріально. Збереження шлюбу [PERSON] вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини, а тому просила: шлюб розірвати; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір у справі. В дане судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, а також не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, оскільки на даний час не працює і не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позвиачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові матеріали, судприходить наступних висновків. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 вересня 2014 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Пляшевської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 9, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 02 листопада 2022 року, що підтверджується матеріалами справи. Від даного шлюбу у них спільна дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 8). Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2015 року батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] - відповідач у справі (а.с. 8). Статтею 182 Сімейного кодексу України унормовано, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідач не надає позивачу коштів на утримання дочки, при цьому матеріальне становище платника аліментів, реальна спроможність їх сплачувати, повна працездатність та вік дозволяють йому утримувати дитину. Однак із довідки виконавчого комітету Колківської селищної ради № 4 Старосільського старостинського округу № 225 від 09 лютого 2023 року вбачається,що [PERSON] з 10 лютого 2014 року по даний час не працює (а.с. 20). Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінивши письмові докази у справі, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який є достатнім з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2022 року та до досягнення нею повноліття, а тому приходить висновку про часткове задоволення позову. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 110, 112, 113, 180-182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial