Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 15 червня 2022 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 47 679,18 грн. (сорок сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн. 18 коп.. з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 13 815,44 грн. (тринадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 44 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 5 096,41 грн. (п`ять тисяч дев`яносто шість) грн. 41 коп. (розрахунок додається), а всього 66 609,03 грн. (шістдесят шість тисяч шістсот дев`ять) грн. 03 коп. та судові витрати по справі в розмірі 2 481 гривні 00 коп. Крім того, позивач просить суд розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.09.2013 між НАВС, комплектуючим підрозділом - ГУ МВС України у Донецькій області та відповідачкою [PERSON] укладено Договір № 13-64 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС) (далі - Договір), відповідно до якого відповідачка навчалася за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувалася після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі (п. 2.3. Договору). З 28.08.2013 по 03.03.2017 відповідно до умов Договору [PERSON] у період навчання перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг і вартість витрат, пов`язаних з утриманням її у навчальному закладі, становить 47 679,18 грн. (сорок сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн. 18 коп. Відповідно до п. 2.3.6 Договору, відповідачка зобов`язувалася у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком, однак, звільнившись зі служби за власним бажанням відповідно до наказу ГУ НП у Донецькій області від 25.06.2018 № 250 о/с (фактично відпрацювавши лише 1 рік 3 місяці), порушила умови Договору і добровільно не відшкодувала зазначені витрати у відповідності з умовами Договору. За таких підстав, позивач просить суд стягнути з\~ [PERSON] на користь НАВС 66 609,03 грн., з яких вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 47 679,18 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 13 815,44 грн., та трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 5 096,41 грн. (розрахунок додається) та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. Крім того, в своїй заяві від 14.06.2022 представник позивача [PERSON] просив поновити процесуальний строк звернення до суду з позовом, посилаючись на те що, 22.04.2019 на адресу НАВС супровідним листом ГУ НП в Донецькій області від 17.04.2019 № 289/12/01-2019 надійшла інформація, що наказом ГУНП в Донецькій області від 25.06.2018 № 250 о/с [PERSON] звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого нею рапорту, за власним бажанням. Таким чином,\~ НАВС дізналася про звільнення відповідача лише 22 квітня 2019 року. В подальшому в Україні Указом Президента України № 64/2022\~ від 24.02.2022 було введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено і дотепер. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 89). В судове засідання представник позивача за довіреністю Підгорський Б.М. не з`явився, але подав клопотання, в якому просить справу розглянути без його участі, а також зазначено, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на 02 лютого 2023 року повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачці було надіслано за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Згідно довідок відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 2148 від 24.06.2022, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 88). Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що адресовані відповідачці повістки про виклик до суду на 23.08.2022, 04.11.2022, 02.02.3023 повернуті до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Тобто відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслала відзив на позовну заяву. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Національна академія внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом, основним завданням якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог ЗУ «Про вищу освіту». Наказом № 98 о/с від 08 серпня 2013 року ректора НАВС відповідачку [PERSON] , зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. Вбачається, що між НАВС, комплектуючим органом ГУ МВС України у Донецькій області, та\~ [PERSON] укладений договір № 13-64 про підготовку фахівця у НАВС, відповідно до умов якого відповідачка навчалася за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язалася після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. З 28 серпня 2013 року по 03 березня 2017 року [PERSON] перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом НАВС від 11.11.2015 № 202 о/с [PERSON] \~ з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядовий поліції. Відповідно до наказу НАВС № 278 від 03 березня 2017 [PERSON] видано диплом за напрямком підготовки «Правознавство», видано диплом бакалавра, та направлено до місця проходження служби. Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (який діяв під час навчання [PERSON] ) особи навчального складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судому порядку. Наказом ГУ НП в Донецькій області № 250 о/с від 25.06.2018 [PERSON] звільнено зі служби в поліції за власним бажанням на підставі поданого нею рапорту, до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. 22.04.2019 на адресу НАВС супровідним листом ГУ НП в Донецькій області від 17.04.2019 № 289/12/01-2019 надійшла інформація, що наказом ГУНП в Донецькій області від 25.06.2018 №250 о/с [PERSON] звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого нею рапорту, за власним бажанням. Відповідно до п. 2.3.6 договору [PERSON] зобов`язувалася, у випадку звільнення з ОВС до відпрацювання трирічного терміну після випуску з НАВС, відшкодувати у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Пунктом 3.1 договору передбачено, що підставою відшкодування витрат є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання. Також відповідно до п. 3.2 договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1 договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2 договору у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Також обов`язок відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення було закріплено у Типовому договорі, затвердженому Наказом № 150 від 14.05.2007 р. МВС України «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України», чинного на момент вступу на навчання відповідачки. Обов`язок укладення договору про здобуття освіти у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, передбачено наказом № 173 від 01.03.2017 р. МВС "Про затвердження Типової форми контракту про здобуття освіти у ВНЗ із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських", відповідно до умов якого особа, яка укладає контракт про здобуття освіти з ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, зобов`язується у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання, відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію». На момент вступу\~ [PERSON] до НАВС обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення, було закріплено ст. 18 Закону України «Про міліцію». Обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення, передбачено ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого особи, які навчаються за державним замовленням у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пунктів 2,4 ч. 1 с. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 ч. 1 ст. 77 цього закону, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному КМУ. На момент навчання [PERSON] діяв порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з утриманням у вищих начальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою КМУ № 313 від 01.03.2007, відповідно до п. 2 якого відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, зокрема оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. На момент випуску та звільнення Постановою КМУ № 313 від 01.03.2007 вступив в силу Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджений Постановою № 261 КМУ від 12.04.2017. Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат на утримання осіб у ВНЗ здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення, і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Згідно Порядку відшкодування, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її навчання. Згідно довідки від 15.05.2019 про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, на утримання 1 курсанта, період навчання: 22.08.2013 по 03.03.2017 року, фактичні витрати, становлять 47 679, 18 грн., що складаються з: - 12 803,84 грн. грошового забезпечення; - 7 697,20 грн. продовольчого забезпечення; - 5 032, 10 грн. речового забезпечення; - 22 146,04 грн. оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а.с. 61-83). Пунктами 5 і 6 Порядку передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається 30-денний строк для відшкодування витрат у добровільному порядку. Особа має право на розстрочення платежу до одного року з укладенням з вищим начальним закладом, у якому вона навчалася, договору із зазначенням строків та розмірів платежів. Позивач у позовній заяві зазначає, що [PERSON] з сумою витрат ознайомлена та поінформована про необхідність її відшкодування. Станом на день подання позову до НАВС від [PERSON] не надходило грошових коштів для погашення заборгованості та звернень щодо добровільної сплати або розстрочення суми заборгованості. Перебіг строку прострочення відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у начальному закладі, почався з моменту спливу 30-денного терміну після звільнення зі служби. Згідно з п.п. 4.4 договору та п.8 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий начальний заклад, у якому навчалася особа. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Так, як [PERSON] не виконує своїх зобов`язань за договором, вона зобов`язана відшкодувати НАВС витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, а також 3 % річних та інфляційну складову від суми заборгованості. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором № 13-64 про підготовку фахівця у НАВС відповідач [PERSON] за період з 26 липня 2018 року до 15 лютого 2022 року має заборгованість в розмірі 66 609,03 грн., яка складається з наступного: - 47 679,18 грн. заборгованості, пов`язаної з утриманням у навчальному закладі; - 13 815, 44 грн. інфляційного збільшення боргу; - 5 096, 41 грн. 3 % річних від несплаченої заборгованості (а.с. 58-60). Суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Щодо вирішення заяви позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду, то слід зазначити наступне. В даній заяві позивач стверджує, що Національна академія внутрішніх справ дізналася про звільнення відповідачки з органів поліції лише 22.04.2019 та вказує, що граничний строк звернення до суду про стягнення боргу із [PERSON] сплив 23.04.2022.\~ При\~ цьому позивач посилається на положення ч. 1 ст. 257 ЦК України, якою загальна позовна давність встановлюється у три роки. В даному випадку позивач помилково вважає, що застосування положень ЦК України про позовну давність відноситься до процесуальних строків. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо). Оскільки відповідачка не подавала до суду заяви про застосування позовної давності, відсутні підстави для застосування положень ЦК України про позовну давність. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2 481,00 гривень.

Outcome: approved