Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення оплати аліментів на дитину за період з квітня 2021 р. по липень 2021 року в розмірі 3140,00 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] посилалась на те, що судовим рішенням було встановлено розмір аліментів на утримання доньки, які присуджені до стягнення з [PERSON] , який в подальшому був змінений судовим рішення, та з 04.04.2019 встановлено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно та додаткові витрати в розмірі 1690,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На судове рішення видані виконавчі листи, які пред`явлені для примусового виконання до виконавчої служби. [PERSON] не виконує рішення суду, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з [PERSON] пеню за час прострочення сплати аліментів, яка за період з 04.2021 року по 07.2021 року становить 3140,00 грн. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечував та зазначив, що вважає, що державним виконавцем з 2014 року допущена помилка у розрахунку заборгованості, та невірно нараховується борг по аліментам. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2014 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 788 від 02.07.2021, свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утраманні. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2014 у справі № 641/1800/14-ц вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19 збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2011 р.н., до 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] одноразово додаткові витрати на дитину за період з листопада 2018 року по березень 2019 року в розмірі 8750,00 грн., а також визначені періодичні платежі на покриття додаткових витрат на дитину в розмірі 1690,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження № 63971736 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки, додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення сплати аліментів (а.с. 16-18). Згідно з наданого державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) розрахунку від 02.11.2021 року за № 132036 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини, відповідно до виконавчого листа від 10.07.2019 року № 641/2637/19 за період з квітня 2021 року по липень 2021 року становить 3140,00 грн. (а.с. 13-15). Відповідно до розрахунку позивача неустойка (пеня) по аліментах за період з квітня 2021 року по липень 2021 року становить 3140,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своїй\~Постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК України\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~ст. 549 ЦК України\~та\~ст. 196 СК України\~неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно з положеннями ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем [PERSON] надано розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2021 року по липень 2021 року становить 3140,00 грн. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що не погоджується із таким розрахунком, проте, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. При цьому, матеріали справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] обізнаний про наявність судового рішення, яким встановлено його обов`язок по сплаті аліментів та про їх розмір, фактів погіршення матеріального стану платника аліментів судом не встановлено, а тому відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 196 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягненні з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 3140,00 грн. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved