Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання дітей та припинення стягнення аліментів. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року було розірвано. Від даного шлюбу народилося троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю [PERSON] . У подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.06.2016 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частин з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач вказує на те, що з моменту припинення подружній відносин, між сторонами склалися дуже напружені стосунки. [PERSON] є зареєстрованим по місцю проживання за адресою: [ADDRESS] , однак, у зв`язку із неможливістю спільного проживання із відповідачем змушений був переїхати до своїх батьків, які проживають за адресою: [ADDRESS] , де позивач поживає по сьогоднішній день. За час спільного проживання із дітьми відповідачка [PERSON] не змогла знайти спільної мови із найстаршим сином [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого дитина переїхала проживати до позивача та його батьків, де і проживає наразі з батьком. [PERSON] не цікавиться інтересами сина, не спілкується з ним та не зустрічається. Всі витрати по вихованню дитини несе позивач. Не дивлячись на те, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком та знаходиться на його повному утриманні, відповідачка [PERSON] продовжує отримувати аліменти на старшого сина, які відраховуються із заробітної плати [PERSON] . Також позивач зазначає про те, що дитина [PERSON] на теперішній час є студентом Морехідного коледжу технічного флоту НУ «ОМА». Відповідно до укладеного між позивачем та учбовим закладом договору від 25.07.2020 року, позивач [PERSON] зобов`язаний сплачувати вартість навчання сина у розмірі 74000,00 грн., з яких за перший семестр вже було сплачено 9250,00 грн. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили. Суд констатує, що позивачем в ході розгляду даної справи 19.10.2021 року було подано заяву про зміну предмету позову. Так, у поданій заяві [PERSON] вказує на те, що наразі з ним та його батьками за адресою: [ADDRESS] проживають вже двоє, а саме - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем з тих підстав, що вони не змогли знайти спільної мови з матір`ю [PERSON] , яка не цікавиться інтересами дітей, не спілкується з ними та не зустрічається. Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у повному обсязі знаходяться на утриманні батька, який також одночасно сплачується на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дітей всіх трьох дітей, хоча фактично з нею проживає тільки одна дитина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , а також припинити стягнення аліментів за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.06.2016 року у справі № 523/8427/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд констатує, що в ході розгляду даної справи [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей. Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову вказує на те, що 23.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/3116/15-ц було розірвано. Від даного шлюбу у подружжя народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які від народження проживають та є зареєстрованими разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де у кожної дитини є власна кімната та забезпечені всім необхідним для проживання, виховання та розвитку. Квартира розташована у м. Одеса, має зручні транспортні розв`язки, у пішохідній доступності від школи, парку, торгівельних комплексів, зон відпочинку. Окрім того, вказаним вище рішення суду від 05.05.2015 року № 523/3116/15-ц було встановлено, що спір про місце проживання дітей відсутній і діти проживаються разом з матір`ю. Також, позивачка вказує на те, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки не отримує поштові відправлення. Там проживаються тільки батьки [PERSON] . Позивачка [PERSON] повністю опікується інтересами і потребами дітей, займається їх вихованням, слідкує за розвитком дітей. З першого дня народження по сьогоднішній день вона знаходиться поряд з дітьми та має з ними тісний зв`язок матері та дитини. А тому, позивачка за зустрічним позовом вважає, що найкращим для інтересів дітей є визначення місця їх проживання саме з матір`ю. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити зустрічну позовну заяву та ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] було подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Так, обґрунтовуючи свої заперечення відповідач за зустрічним позовом вказує на те, що за час спільного проживання з дітьми після розірвання шлюбу [PERSON] не змогла знайти спільної мови з дітьми, в результаті чого син [PERSON] та доньки [PERSON] переїхали проживати до батька [PERSON] . Діти знаходяться на його повному матеріальному забезпеченні. Мати не цікавиться інтересами дітей, не спілкується з ними та не зустрічається. [PERSON] протягом тривалого часу ніде не працює, а задовольняє свої потреби за рахунок коштів, які він сплачує на утримання дітей в якості аліменртів, хоча батьки повинні нести спільні та рівні обов`язки по утриманню та вихованню дітей. Діти мають більшу прихильність батька, їм більше подобається з ним жити. А тому, вважає зустрічну позовну заяву безпідставною та необґрунтовано. Представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] було подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій вказує на те, що відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] жодним чином не обґрунтовано у чому полягають найкращі інтереси дітей, які повинні переважати над інтересами батьків. А тому, просив суд зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі, у задоволенні первісного позову просив відмовити в повному обсязі. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 07.04.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 року було постановлено прийняти зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Суворовської районного адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей та припинення стягнення аліментів, об`єднавши позовні вимоги за зустрічним позовом в одне провадження із первісним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом, який одночасно є відповідачем за зустрічним позовом - [PERSON] , представника позивача - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі. Позивач [PERSON] пояснив, що дійсно після розірвання шлюбу із [PERSON] троє їхніх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати з матір`ю. Однак, ще у 2017 році йому зателефонувала відповідачка [PERSON] та сказала, щоб він забрав найстаршого сина [PERSON] , оскільки у них виникають постійні сварки, він її не слухає та вона не може з ним справитися. Після чого позивач забрав жити сина [PERSON] до себе та батьків, з якими він проживає за адресою: [ADDRESS] . Донька [PERSON] проживає з ним із лютого 2020 року. Це сталося за тих обставин, що донька зимовою порою сама прийшла до позивача в одній кофті та кросівках. Донька пояснила, що у неї з мамою постійно виникають сварки та вона хоче залишити проживати з батьком. В останнє донька бачила маму коли вона прогулювалася з подругою, яка живе з [PERSON] в одному дворі у [ADDRESS] . По сьогоднішній день [PERSON] дітьми не цікавиться, а саме як діти навчаються, в чому вони ходять одітими. Діти [PERSON] та [PERSON] повністю знаходяться на утриманні позивача, хоча позивач й надалі продовжує сплачувати відповідачці аліменти на утримання всіх трьох дітей. У зв`язку з цим, позивач та представник позивача в судовому засіданні просили суд ухвалити рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечили частково, зокрема, не заперечили проти визначення місця проживання найменшої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , оскільки найменша дитина дійсно станом на сьогоднішній день продовжує проживати з матір`ю. Представник відповідача за первісним позовом, який є одночасно представником позивача зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні та ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Також, представник відповідача пояснив, що обставини, зазначені [PERSON] не відповідають дійсності. Зокрема, представник відповідачки вказував на те, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають батьки позивача, які вчинюють тиск на дітей та настроюють їх проти матері [PERSON] . Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - Познякова О.О. в судовому засіданні пояснила, що вона підтримує раніше наданий до суду висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації від 11.11.2022 року, відповідно до якого вважає за доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Однак, в той же час на запитання суду чи було органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради заслухано думку дітей з приводу спору їх подальшого місця проживання, представник третьої особи пояснила, що даний висновок було складено без з`ясування думки дітей. Представник третьої особи без самостійних вимог служби у справах дітей Доброславської селищної ради Лиманського району в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Суд констатує, що на виконання вимог ст. 171 СК України в судовому засіданні було заслухано пояснення неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з приводу спору щодо їх місця проживання та заслухано думку дітей щодо їх бажання визначення місця їх проживання одним із батьків. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , [INFO] , пояснив, що з вересня 2017 року він проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживають його сестра [PERSON] , а також бабуся та дідусь. До цього часу він проживав з матір`ю [PERSON] , з якою у нього склалися погані стосунки через постійні сварки та непорозуміння. В останнє [PERSON] бачив матір у 2019 році, коли гуляв з друзями на подвір`ї будинку, де він раніше проживав з мамою за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] пояснив, що мати [PERSON] з ним не спілкується, не вітає його з Днем Народження, а тому він не бачить сенсу та необхідності спілкуватися з матір`ю, а також не бажає з нею проживати. Дитина висловила своє бажання проживати разом з батьком, з яким у нього хороші стосунки. В той же час [PERSON] пояснив, що на нього ніхто не вчинює тиск, а його бажання проживати з батьком обумовлене виключно поганими стосунками з матір`ю. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] , [INFO] , пояснила, що з лютого 2021 року вона проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживають її брат [PERSON] , а також бабуся та дідусь. Раніше вона проживала з мамою [PERSON] та братами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, їй з мамою було важко жити через постійні сварки. Конфлікти в основному виникали через молодшого брата [PERSON] , а також через зайняття танцями. Так, дитина пояснила, що вона займалася танцями на професійному рівні поки не отримала травму, після чого більше не захотіла відвідувати гурток танців. Однак, мати [PERSON] не хотіла враховувати бажання дитини та змушувала й надалі ходити на зайняття танцями. Також [PERSON] пояснила, що в останнє вона маму бачила та розмовляла з нею десь у період вересня - жовтня 2022 року. Під час їхньої бесіди мати поводила себе агресивно, дуже погано відзивалася про її батька [PERSON] , а також про бабусю та дідуся, що дитині було неприємно. Неповнолітня [PERSON] виявила своє бажання проживати з батьком [PERSON] , категорично заперечила проти визначення її місця проживання з мамою [PERSON] . Пояснила, що на неї ніхто не вчинює тиск, її бажання є вільним волевиявленням. Заслухавши пояснення позивача (відповідача у зустрічному позові), представника позивача, представника відповідача (представника позивача у зустрічному позові), представник третьої особи, пояснення неповнолітнього [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/3116/16-15-ц було розірвано (Т. 1 а.с. 4). Від даного шлюбу народилося троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.06.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/8427/16-ц з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частин з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (Т. 1 а.с. 2 - 3). З`ясувавши позиції учасників справи, а саме твердження сторін та їх представників, викладених у позовній заяві, зустрічній позовній заяві, дослідивши аргументи сторін, думку неповнолітніх дітей, викладені у судовому засіданні, та надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі. І. Висновок суду щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та їхні діти [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2008 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження, є зареєстрованими по місцю проживання з 22.01.2013 року за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги первісного позову [PERSON] вказує на те, що він разом із старшими дітьми [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , проживають у його батьків за адресою: [ADDRESS] . Представником [PERSON] - [PERSON] не заперечувався той факт, що найстарші діти дійсно проживають за вказаною адресою, однак, заперечувався факт проживання [PERSON] разом із дітьми та зазначав, що діти проживають з бабусею та дідусем, які є батьками [PERSON] . Проте, з наявного в матеріалах справи Акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 11.10.2021 року вбачається, що [PERSON] , разом із батьками [PERSON] та [PERSON] , а також із сином [PERSON] та донькою [PERSON] , проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 158). Також, у вказаному акті в графі «Відомості про навчання дітей» зазначено, що [PERSON] навчається у Морехідному коледжі техфлоту НУ «ОМА», а [PERSON] навчається у Крижанівській НВК ЗОШ І - ІІІ ступенів. Окрім того, допитані в судовому засіданні неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , також підтвердили той факт, що вони проживають разом із батьком [PERSON] , а також із бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] . А тому, суд вважає безпідставним твердження представника [PERSON] про те, що [PERSON] проживає окремо від дітей, оскільки доказів протилежного стороною відповідача суду надано не було. Окрім того, на запитання суду про те, де саме проживає [PERSON] , представник відповідача не міг надати такої інформації та пояснив, що йому невідомо. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення. Частини 5, 6 статті 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, з доданого до матеріалів справи Висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-8/1487вх (21) від 11.11.2022 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . У вказаному висновку зазначено про те, що за інформацією, наданою [PERSON] вона разом з меншим сином [PERSON] тимчасово проживає у Польщі, у зв`язку з воєнними подіями на території України. Старші діти тимчасово залишилися проживати з дідусем та бабусею з боку батька, за адресою: [ADDRESS] , через навчання. Весь час до її від`їзду діти проживали з нею. Мати в повній мірі опікувалася дітьми, забезпечила їм належні умови проживання. Проте, суд не може погодитися із вказаним висновком в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з огляду на наступне. Відповідно до приписів абз. 2, 3 п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (надалі - Порядок), під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Згідно абз. 5, 8 п. 72 Порядку під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Проте, як вбачається із висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації не була проведена співбесіда із батьком дітей [PERSON] , в порушення вимог ст. 171 СК України не було заслухано думку дітей з приводу визначення місця їх проживання, які в силу свого віку здатні висловити власну думку, не з`ясована особиста прихильність дітей до кожного з батьків, та в цілому не було з`ясовано всі необхідні та дійсні обставини, а саме з ким проживають діти та за яких підстав. Тоді як в основу висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації було покладено тільки інформацію надану матір`ю [PERSON] про те, що весь час до її від`їзду до Польщі, у зв`язку з воєнними подіями, діти проживали з нею. А тому, суд вважає наданих висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-8/1487вх (21) від 11.11.2022 року передчасним та винесеним без врахування усіх обставин, які зазначені вище, внаслідок чого, суд не може взяти такий до уваги при визначені місця проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь - якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції). Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь - якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. На виконання вказаних вимог в судовому засіданні була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , якому на час звернення до суду з даним позовом вже виповнилося 15 років (17 років на момент ухвалення рішення суду), та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , якій на час заслуховування її думки в судовому засіданні вже виповнилося 14 років. Так, [PERSON] , [INFO] , пояснив, що з вересня 2017 року він проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживають його сестра [PERSON] , а також бабуся та дідусь. До цього часу він проживав з матір`ю [PERSON] , з якою у нього склалися погані стосунки через постійні сварки та непорозуміння. В останнє [PERSON] бачив матір у 2019 році, коли гуляв з друзями на подвір`ї будинку, де він раніше проживав з мамою за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] пояснив, що мати [PERSON] з ним не спілкується, не вітає його з Днем Народження, а тому він не бачить сенсу та необхідності спілкуватися з матір`ю, а також не бажає з нею проживати. Дитина висловила своє бажання проживати разом з батьком, з яким у нього хороші стосунки. В той же час [PERSON] пояснив, що на нього ніхто не вчинює тиск, а його бажання проживати з батьком обумовлене виключно поганими стосунками з матір`ю. [PERSON] , [INFO] , пояснила, що з лютого 2021 року вона проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживають її брат [PERSON] , а також бабуся та дідусь. Раніше вона проживала з мамою [PERSON] та братами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, їй з мамою було важко жити через постійні сварки. Конфлікти в основному виникали через молодшого брата [PERSON] , а також через зайняття танцями. Так, дитина пояснила, що вона займалася танцями на професійному рівні поки не отримала травму, після чого більше не захотіла більше займатися танцями. Однак, мати [PERSON] не хотіла враховувати бажання дитини та змушувала й надалі ходити на зайняття танцями. Також [PERSON] пояснила, що в останнє вона маму бачила та розмовляла з нею десь у період вересня - жовтня 2022 року. Під час їхньої бесіди мати поводила себе агресивно, дуже погано відзивалася про її батька [PERSON] , а також про бабусю та дідуся, що дитині було неприємно. Неповнолітня [PERSON] виявила своє бажання проживати з батьком [PERSON] , категорично заперечила проти визначення її місця проживання з мамою [PERSON] . Пояснила, що на неї ніхто не вчинює тиск, її бажання є вільним волевиявленням. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що батько [PERSON] постійно піклується про дітей [PERSON] та [PERSON] , бере участь у духовному та фізичному розвиткові, на час розгляду справи діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надають більшої прихильності батькові і вислювлюють однозначне і усвідомлене бажання проживати саме з батьком. Відповідно до частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а зібрані у справі докази з урахуванням думки дітей вказують на те, що проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком найкраще забезпечить інтереси дитини. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Також суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За частино третьою цієї статті, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України. З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, незважаючи на те, що на час розгляду справи неповнолітній [PERSON] , [INFO] , вже виповнилося 14 років та вона має право самостійно вирішувати питання щодо місця свого проживання (що вона вже і визначила), проте враховуючи вкрай напружені стосунки між батьками неповнолітньої доньки, а також між самою дитиною та її матір`ю,

Outcome: partial