Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

09 січня 2023 року позивач [PERSON] ( далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 300 000 гривень без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 26.10.1999 по 16.09.2007 перебував у трудових відносинах із відповідачем, і працював на шахті «Батьківщина» підземним гірничо-робітником. Зазначив, що 15.04.2000 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав відкритий перелом нігтьових фаланг 1-3 пальців, основних фаланг 1-4 пальців лівої стопи із зміщенням. Рішенням МСЕК від 25.10.2000 року йому первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності по виробничій травмі. При наступних переоглядах у 2002, 2004 та 2006 роках, йому також встановлено 25% втрати професійної працездатності. Крім того у зв`язку з шкідливими умова праці ним отримано професійне захворювання. Висновком МСЕК від 12 вересня 2007 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 25% повторно по нещасному випадку, 40% первинно за професійним захворюванням радикулопатія, а також встановлено третю групу інвалідності, і при наступному переогляді 02 вересня 2008 року встановлено 65% втрати професійної працездатності, безстроково. Вказав, що у зв`язку із отриманим трудовим каліцтвом та професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він не може нормально ходити на вулиці, після незначного фізичного навантаження на ногу з`являється біль у лівій стопі. Також він відчуває періодичні болі в попереку та в шийному відділі хребта, тягнучі болі в попереку, швидку втому, кульгуватість. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи призначено в судовому засіданні з викликом сторін, продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду із позовом подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за відсутності сторони позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у розмірі 90 450 гривень, не заперечувала проти часткового задоволення позову, також просила відстрочити виконання судового рішення на строк до закінчення воєнного стану, з підстав викладених у відзиві на позов поданому до суду 02 лютого 2023 року, та заяві про часткове визнання позовних вимог, в яких зазначила, що у настанні нещасного випадку за наслідками якого позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності винний виключно позивач, а тому відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача є необґрунтованим. Вказала, що з урахуванням всіх обставин настання у [PERSON] втрати професійної працездатності, загального стажу роботи на підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 21 років, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року у 6700 грн., а також ступінь втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання сума моральної шкоди, яку визнає відповідач становить 90\~450 гривень. Також просила відстрочити виконання рішення суду на строк до закінчення воєнного стану. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 26 жовтня 1999 року по 16 вересня 2007 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював на підприємстві відповідача, з повним робочим днем у підземних умовах, на посаді підземного гірничого робітника очисного забою шахти «Родіна», і був звільнений з підприємства відповідача 16 вересня 2007 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 10-14). Згідно копії Акту № 052000 про нещасний випадок від 18 квітня 2000 року, 15 квітня 200 року о 02.30 годині на дільниці №7 шахти «Родіна» з гірничим робітником очисного забою [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав відкритий перелом нігтьових фаланг І-ІІ пальців, основних фаланг І-V пальців лівої стопи зі зміщенням. Крім того, актом про нещасний випадок встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є [PERSON] , який порушив п.п.3.3.12; 3.3.26 « Інструкції з охорони праці для гірника очисного забою» (а.с. 19-20). 25 жовтня 2000 року [PERSON] при первинному огляді встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом від 15.04.2000, з 23 жовтня 2000 року з переоглядом 01 листопада 2002 року, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копією витягу із акту огляду у ЛТЕК №0002832 (а.с.21). При повторних переоглядах 14.11.2002, 19.11.2004, 14.11.2006 [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом від 15 квітня 2000 року, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копіями виписок з актів огляду МСЕК (а.с.21,22). Відповідно до Акту №15 розслідування хронічного професійного захворювання від 07 серпня 2007 року, складеного на підприємстві ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання шийна і попереково-крижова з вираженими (3 ст.) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечо-лопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), деф. артрозу ліктьових і колінних суглобів (ПФ першого-другого ст.) та трофічними порушеннями на кистях, із зазначенням причин його виникнення: тривалий стаж роботи (21 рік) в умовах важкої фізичної праці, що перевищувала ГДК та несприятливого мікроклімату (а.с. 15-18). Відповідно до пункту 19 вказаного Акту зазначено, що особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є адміністрація РУ ім. Кірова ВО «Кривбасруда» та шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком». 12 вересня 2007 року [PERSON] пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при повторному огляді встановлено всього 65% втрати професійної працездатності, з яких 40% первинно по радикулопатії, 25% повторно по трудовому каліцтву, а також встановлено третю групу інвалідності, з 10 вересня 2007 року по 01 жовтня 2008 року, з переоглядом 01 вересня 2008 року. Визначено потреби у додаткових видах допомоги: санаторно курортне лікування, медикаментозне лікування, ВМП, масаж, ЛФК, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК серії ДНА-02 №020221 (а.с.22). 02 вересня 2008 року [PERSON] пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при повторному огляді встановлено всього 65% втрати професійної працездатності, з яких 40% по радикулопатії, 25% по трудовому каліцтву, а також встановлено третю групу інвалідності, з 01 жовтня 2008 року та безстроково. Визначено потреби у додаткових видах допомоги: санаторно курортне лікування, медикаментозне лікування, ВМП, ЛФК, масаж, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК серії ДНА-02 №028040 від 02 вересня 2008 року (а.с.22). У зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом та професійним захворюванням позивач перебував на лікуванні у медичних закладах, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з історії хвороби, виписками із медичної картки [PERSON] (а.с. 23-29). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням трудового каліцтва, професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно за трудовим каліцтвом 25%, за професійним захворюванням 40%, та у подальшому у розмірі 65% безстроково та встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого трудового каліцтва та професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він постійно відчуває біль у лівій стопі, кульгуватість, періодичні болі в попереку та в шийному відділі хребта, тягнучі болі в попереку, швидку втому. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує наявність лише вини самого позивача у настанні нещасного випадку, період роботи позивача на підприємстві відповідача 21 рік в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу встановлено у загальному розмірі 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням, із встановленням третьої групи інвалідності, безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 180 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 800 гривень. Щодо заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення на строк до закінчення воєнного стану, яка викладена у відзиві на позов суд зазначає наступне. Статтею 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Частиною 7\~ст.\~265\~ЦПК України\~передбачено,\~що у\~разі необхідності\~в резолютивній\~частині також\~вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Чинне цивільно-процесуальне законодавство України пов`язує відстрочення виконання рішення суду з наявністю виключних обставин. Жодних підстав для відстрочення виконання рішення суду, ані при поданні відзиву, ані в судовому засіданні представником відповідача зазначено не було. Тобто, відповідачем не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким можливо відстрочити виконання вказаного рішення суду, а тому, суд не вбачає наявності тих виняткових обставин, які можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Outcome: partial