Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

31 серпня 2022 року [PERSON] в особі представника [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Вугледарської міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, відповідно до якої просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2008 року. [INFO] від спільного життя в них народилася донька [PERSON] , батьком якої зареєстровано [PERSON] . Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені ще в 2011 році. Рішеннями Вугледарського міського суду Донецької області по справі №223/333/13-ц від 16.12.2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дочки по 1/8 частини всіх видів заробітку доходу щомісячно, а від 10.06.2013 року- збільшено розмір аліментів до 1/4 всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитини. Але судове рішення не виконується, аліменти не сплачуються з 2013 року. Наразі виконавчий лист перебуває на виконанні у Донецькому відділі ДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Заборгованість по аліментам станом на 30.06.2022 року складає 211354,08 грн. На момент звернення до суду із позовною заявою, неповнолітня дитина [PERSON] , проживає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі та перебуває на повному її утриманні. Відповідач в свою чергу участі у житті дитини не приймає, не спілкується із нею, не бере участі у її вихованні та утриманні, що свідчить про те, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П.. Згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» територіальна підсудність цивільних справ Петровського районного суду міста Донецька визначена Краснолиманському міському суду Донецької області. Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей» територіальна підсудність справ Краснолиманського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 02 вересня 2022 року судом направлявся запит до Державної міграційної служби України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та ухвалою судді від 23 вересня 2022 року витребувано у Національної соціальної сервісної служби України інформацію щодо наявності відомостей про місце перебування відповідача [PERSON] , [INFO] , згідно даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідь з якої надійшла на адресу суду 30 вересня 2022 року. Ухвалою судді від 03 жовтня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2023 року, закрито підготовче провадження у справі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав та просили суд позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Оскільки відповідно до повідомлення Національної соціальної сервісної служби України інформація про місце перебування [PERSON] , [INFO] , згідно даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня, то відповідно до ч.ч.11,12 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що позивач та представник позивача не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вугледарської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявний лист начальника служби у справах дітей Шафровської Л., відповідно до якого просить розглядати справу без участі представника служби у справах дітей. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач у справі, що підтверджено відповідним записом в свідоцтві про народження дитини в графі «Батько», яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). На підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 10 червня 2013 року по цивільній справі №223/333/13-ц, провадження №2/223/278/2013 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, змінено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецьк, Донецької області, на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Вугледар Донецької області на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/8 частини доходів до 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством України, щомісячно починаючи з дня подачі позову - 11.04.2013 року і до повноліття дитини (а.с.12-13). Відповідно до довідки-розрахунку Петровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) станом на 01 липня 2022 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа № 223/333/13-ц, виданого 20 червня 2013 року Вугледарським міським судом Донецької області, складає 211354,00 грн. За період з 11.04.2013 року по 30.06.2022 року аліментні платежі жодного разу не здійснювалися (а.с.24-26.). Згідно висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28 грудня 2022 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] », Органом опіки та піклування Вінницької міської ради визнано доцільним позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, а саме з 2013 року [PERSON] не зустрічався з донькою [PERSON] , [INFO] , яка залишилась проживати разом із матір`ю, аліменти не сплачує з 2013 року, тобто позивачем у справі та всі питання щодо виховання дитини вирішує самостійно. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини її батьком підтверджено матеріалами справи, тому суд, враховуючи наявні докази винної поведінки відповідача, яка, безперечно, свідчить саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх обов`язків, вважає позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, слід зазначити, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., який в порядку ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved