Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 31.01.2023\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просив зменшити\~розмір аліментів,\~визначених рішенням\~Малинського районного\~суду від\~29.01.2018\~та звільнити\~від сплати\~заборгованості по\~виконавчому листу.\~Вобґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Малинського районного суду Житомирської області від 29 січня 2018 року (справа №283/2487/17 ) було видано виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. На час винесення вище вказаного рішення він працював у Бучанській ВК-85 Київської області та регулярно отримував заробітну плату, з якої й утримувалися аліменти. 04 червня 2019 року був звільнений з роботи, але продовжував сплачувати аліменти у розмірі, який перевищував 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, як виявилося, розмір аліментів було визначено не правильно, про що відділ ДВС жодного разу його не повідомляв, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів. На даний час у позивача змінився сімейний стан. Він зареєстрував шлюб з [PERSON] та [INFO] у них народилася донька [PERSON] , тобто у нього змінився сімейний стан та збільшилася кількість утриманців, а тому змінилось і матеріальне становище, яке погіршилося. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 01.02.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 11 годину 30 хвилин 20.02.2023. 08.02.2022 до суду від відповідача надійшла заява, згідно з\~якою вона\~визнала позовні\~вимоги в\~частині зміни\~розміру аліментів,\~щодо задоволення\~позову в\~частині звільнення\~від сплати\~заборгованості заперечила,\~просила проводити\~розгляд справи\~без її\~участі 13.02.2023 позивач подав до суду заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить проводити розгляд справи без його участі. Суд, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини. 15.03.2018\~Малинським районним\~судом Житомирської\~області видано\~виконавчий лист,\~відповідно до\~якого суд\~вирішив стягувати\~щомісячно з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти на\~користь [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на утримання\~дитини,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.12.2017 до досягнення нею повноліття (а.с.6). Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, здійсненим начальником Малинського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного МУ МЮ (м. Хмельницький) Грищенко М.М., підтверджується, що станом на 01.01.2023 заборгованість [PERSON] по аліментам становить 57183,40 грн (а.с.7-8). Відповідно до записів трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 04.06.2019 був звільнений Бучанською ВК-85 УДПтСУ в м. Києві та Київській області (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , підтверджується що [PERSON] 13.06.2019 змінив прізвище на [PERSON] (а.с.11). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Між сторонами виник спір щодо зміни розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості. Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною другою статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у ст. 180 Сімейному кодексі України. Відповідно до\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем, як підставу для зменшення розміру аліментів, зазначено зміна сімейного стану, збільшення кількості утриманців та погіршення матеріального становища. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем в цій частині. Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зміни розміру аліментів. Щодо позовної вимоги в частині звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи дані позовні вимоги, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, мотивуючи це тим, що після звільнення 04.06.2019 з роботи, продовжував сплачувати аліменти у розмірі, який перевищував 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, як виявилося, розмір аліментів ним було визначено не правильно. Однак відділ ДВС жодного разу його не повідомляв про цю обставину, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою\~статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Як встановлено із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2023, розмір заборгованості [PERSON] становить 57183,40 грн. Як зазначає позивач, заборгованість утворилась через те, що розмір аліментів був визначений від «умовної» заробітної плати, в той час як він не був працевлаштований та не мав такого доходу. Суд зауважує, що в Україні діє презумпція знання закону; помилкове уявлення позивача про розмір аліментів, які він зобов`язаний сплачувати на утримання дитини, на думку суду, не можна вважати істотною обставиною, яка дає підстави для звільнення позивача від боргу по аліментам. Враховуючи викладене вище, встановлені у справі обставини, досліджені судом докази, а також той факт, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам слід відмовити. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: partial