Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою та просить стягнути з КП «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради на свою користь 156479,59 грн заборгованості із невиплаченої заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку за період з 23.04.2021 року по 05.10.2021 року, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 06.10.2021 року по 05.04.2022 року в сумі 157792,50 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебував з відповідачем у трудових відносинах. 05.10.2021 року розпорядженням голови Житомирської обласної ради № 558-К його звільнено з посади виконуючого обов`язки директора підприємства згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак, при звільненні роботодавець не провів з ним повного розрахунку. Зазначене стало підставою для звернення до суду. Ухвалою від 28.10.2022 року вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 58). Ухвалою суду від 26.12.2022 року (а.с. 84) здійснено перехід зі спрощеного провадження без виклику сторін до спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак поштові відправлення, що направлялись адресату, повернулись на адресу суду не врученими з відмітками пошти: "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 69, 94-95) або знаходиться на точці видачі /доставки та не вручено під час такої доставки (а.с. 109). Представником третьої особи подано письмові пояснення (а.с. 63-67), де просить прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки останній, виконуючи обов`язки директора, відповідно до ст. 116 КЗпП України, мав забезпечити виплату собі заробітної плати та інших виплат у день звільнення. У відповіді на пояснення третьої особи позивач виклав свої заперечення та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 70-72). У судовому засіданні позивач та його предстаник адвокат Ясинецька Надія Миколаївна позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на пояснення третьої особи. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились про дату тач та місце судового засідання сповіщались належним чином (а.с. 69, 87, 94-95, 107, 109). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що трудові відносити [PERSON] з КП «Готельний комплекс Україна» Житомирської обласної ради, затвердженого рішенням Житомирської обласної ради виникли на підставі розпорядження голови Житомирської обласної ради від 23.04.2021 року № 153-К «Про призначення виконуючим обов`язки обов`язки директора», виданого відповідно до ст. ст. 55, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та Положення про порядок управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженого рішенням обласної ради від 21.12.2017 року № 900, зі змінами (а.с. 11). Розпорядженням голови Житомирської обласної ради від 05.10.2021 року № 558-К (а.с. 12) звільнено [PERSON] з посади виконуючого обов`язки директора КП «Готельний комплекс Україна» Житомирської обласної ради 05.10.2021 року за угодою сторін, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до штатного розпису, введеного в дію з 01.05.2021 року, розмір посадового окладу директора підприємства складає 18000,00 грн (а.с. 15-16). Згідно довідки КП «Готельний комплекс «Україна» від 05.10.2021 року (а.с. 13) заробітна плата позивача у серпні 2021 року становила 27000,00 грн, у вересні 2021 року 17181,81 грн; всього: 44181,81 грн. Відповідно до довідки КП "ГК "Україна" № 02 від 05.10.2021 року (а.с. 112) розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період його роботи з 23.04.2021 року (день прийняття) становить 146413,64 грн; станом на 05.10.2021 року сума, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки за 11 календарних днів становить 10065,95 грн. На підприємстві діє статут (а.с. 32-43) відповідно до п. 6.2 якого орган управління майном у межах чинного законодавства України має право приймати рішення з будь-яких питань діяльності підприємства. Відповідно до п. 7.3 статуту, джерелом коштів на оплату праці працівників підприємства є частина доходу, одержаного в результаті його господарської діяльності. Рішенням Житомирської обласної ради від 04.11.2021 року № 243 прийнято програму фінансової підтримки комунальних підприємств та неприбуткових бюджетних установ на 2021 рік; одержувачем бюджетних коштів, серед інших є КП «Готельний комплекс «Україна» (а.с. 75-79). За змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 КЗпП України). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України). Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. За змістом ст. 117 КЗпП України, разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Судом встановлено, що місячна заробітна плата позивача, як виконуючого обов`язки директора КП «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради, становить 27000,00 грн, з яких 18000,00 грн - посадовий оклад та 9000,00 грн надбавка у розмірі 50 відсотків до посадового окладу. Суд погоджується з розрахунком позивача, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 156479,59 грн без відрахування (утримання) ПДФО і військового збору, до складу якої входить заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 146413,64 грн та компенсація за невикористану відпустку в сумі 10065,95 грн. Відтак,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає стягненню 156479,59 грн заборгованості з невиплаченої заробітної плати. Стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). За змістом п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок) встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку визначається відповідно до Порядку, шляхом множення суми середньоденної заробітної плати працівника на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до вищевказаних положень середній заробіток за весь час затримки, що має бути стягнутий з відповідача на користь [PERSON] повинен бути обрахований таким чином. Як вже встановлено судом, заробітна плата позивача у серпні 2021 року становила 27000,00 грн, у вересні 2021 року 17181,81 грн. Згідно табелів робочого часу (а.с. 19-25), кількість фактично відпрацьованих позивачем робочих днів у серпні 21, кількість фактично відпрацьованих робочих днів у вересні 14. Відповідно середньоденна заробітна плата позивача становить 1262,34 грн. Таким чином розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на момент подачі позову має здійснюватись у відповідності до ст. 117 КЗпП України з 06.10.2021 року по 05.04.2022 року; період затримки розрахунку з 06.10.2021 року по 05.04.2022 року становить 125 робочих днів. Відповідно середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців складає: 125 робочих днів х 1262,34 грн = 157792,50 грн, які слід стягнути з відповідача. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови N 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку є обов`язком роботодавця та працівника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року (справа № 712/9213/18) доходила до висновку, що визначена судом сума середнього заробітку підлягає стягненню з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. За змістом ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Отже, це рішення суду у відповідній частині підлягає негайному виконанню. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~З огляду на вищезазначене, суд дійшов до переконання про обґрунтованість та наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також суд,

Outcome: approved