Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Зеленяк Є.С., звернувся до суду з позовною заявою 28.05.2021, в якій просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову представник вказує, що 14.02.1997 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від цього шлюбу у подружжя [PERSON] народилися двоє дітей [PERSON] , яка на момент звернення до суду з даним позовом набула повноліття, та [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння та постійні сварки подружжя припинило шлюбні стосунки, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2021 шлюб між сторонами розірвано. Задовго до фактичного розірвання шлюбу подружжя перестало проживати однією сім`єю. При цьому [PERSON] весь цей час та до моменту звернення до суду, проживає окремо від дітей [PERSON] та [PERSON] , має можливість спілкуватися із дітьми та виконувати обов`язки матері, але фактично не проявляє бажання реалізовувати свої права та виконувати обов`язки матері, що полягає у наступних вчинках. 14.01.2021 [PERSON] пішла з дому та забрала із собою неповнолітню [PERSON] , не повідомивши позивача про місце її перебування, та двоє суток не з`являлася вдома, не відповідала на телефонні дзвінки, а коли вийшла на зв`язок, то сказала, що «ходить по воді». Де саме знаходилася відповідачка та їх донька, ніхто не знав, навіть її родичі. Як згодом з`ясувалося, молодша донька [PERSON] ці дні перебувала у сестри відповідачки та пропустила два дні дистанційні навчання. Ці дні відповідачка поряд із донькою не перебувала, належним чином батьківські обов`язки не виконувала. Відповідачка є прихожанкою Євангельської церкви християн-баптистів та спілкується з особами сумнівної поведінки. 17.01.2021 відповідачка привела додому невідому жінку, яку поселила у сусідній кімнаті подружжя, зверталася до неї «манюня». Ця жінка проживала у сім`ї [PERSON] два дні та вдавала, що вона маленька дитина. У цей час [PERSON] не звертала увагу на свою дитину [PERSON] та виганяла її з кімнати та з кухні, некоректно вказувала дитині на надмірну повноту, в той же час наголошувала, що невідому жінку, яка у них проживає, необхідно краще годувати, бо вона маленька, як для своїх 40 років, купувала їй їжу, а доньці казала, що їй їжу купить батько. Відповідачка відмовлялася робити з [PERSON] домашнє завдання. Коли позивач виганяв невідому жінку з квартири, [PERSON] погрожувала піти з дому разом з нею. 19.01.2021 відповідачка викинула особисті речі позивача в під`їзд, знову на очах дітей сварилася та проявляла агресію, застосовувала фізичну силу до позивача, забрала ключі від автомобіля. Як стало відомо згодом, на стоянці, де був припаркований автомобіль подружжя, відповідачка зачепила інший автомобіль та викликала поліцію. Враховуючи, що відповідачка тривалий час проявляла неадекватну поведінку по відношенню до позивача та їх спільних дітей, останній був вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. 21.01.2021, коли [PERSON] знаходився на роботі, агресивна поведінка [PERSON] змусила її близьких викликати поліцію з метою приборкання її поведінки, що було зафіксовано нарядом поліції. Від позивача цей факт родичи приховали. Дізнався він про ці події, коли 23.01.2021 сам викликав поліцію через неадекватну поведінку відповідачки. Через те, що [PERSON] неодноразово приводила у спільне житло сім`ї невідомих осіб, з метою запобігання вчинення ними злочинів, позивач був змушений замінити замки в квартирі. Після цього, відповідачка ввечері з`явилася додому та почала вибивати двері в квартирі та своїми діями в черговий раз злякала молодшу доньку [PERSON] , яка була дуже схвильована та плакала. Позивачеві довелося долучати до вирішення конфлікту родичів відповідачки та викликати швидку допомогу, але сім`єю було вирішено залишити [PERSON] вдома та не класти до психіатричної лікарні. Позивачем було складено заяву до поліції про неадекватну поведінку дружини, на підставі якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. Всі ці сварки та скандали відбувалися на очах у дітей, що не може не впливати на їх психічний та емоційний стан. Окрім того, відповідачка забрала малолітню [PERSON] у невідомому напрямку. Позивач добу не був обізнаний де перебуває його донька та чи забезпечена вона належним житлом, харчуванням, доглядом та піклуванням, з урахуванням обставин, які передували такому вчинку відповідачки. Позивач та його доньки отримали сильні душевні хвилювання та стрес. [PERSON] не має постійного місця проживання та власного житла. Те житло, де вона перебуває та про яке відомо позивачеві, не влаштоване належним чином для проживання неповнолітньої дитини. 24.01.2021 [PERSON] зателефонувала позивачу та повідомила, що має намір забрати свої речі з квартири. Відповідачка неодноразово чинила неадекватні вчинки, які мали ознаки поведінки психічно неврівноваженої особи, імітувала наїзд автомобілем на позивача, вдавала, що не знайома з ним, підкидала до квартири, де він проживає з доньками, кроля, будучи при цьому обізнаною про алергічну реакцію позивача на тварин, ховалася від своєї матері на очах дітей у ванній кімнаті. Така поведінка [PERSON] не може забезпечити належне виховання та піклування малолітньої [PERSON] , більше того, може нанести загрозу її безпеці, порушити емоційний стан та здоров`я дитини. 28.01.2021 Криворізькою станцією екстреної медичної допомоги [PERSON] встановлено діагноз «емоційно нестійкий розлад особистості». Але позивач розуміє й погоджується щодо необхідності спілкування дітей з матір`ю, тому не чинив перепон в їх спілкуванні та впевнений в необхідності забезпечення можливості виконувати обов`язки та реалізовувати права матері по відношенню до малолітньої дитини. Позивач має позитивну характеристику за місцем роботи, не має шкідливих звичок, має достатні доходи для належного забезпечення, розвитку та виховання неповнолітньої дитини, забезпечений житлом, яке облаштоване для проживання та навчання [PERSON] . З моменту розладу у стосунках з [PERSON] діти проживають разом із позивачем, він забезпечує їх матеріально, піклується про них, готовить їжу, ходить до школи, робить з молодшою донькою домашні завдання та виконує інші обов`язки батька. За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 28.05.2021 матеріали позову передано в провадження судді [PERSON] , який ухвалою від 30.07.2021 відкрив провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Представником відповідача 24.01.2022 подана зустрічна позовна заява [PERSON] , в якій вона просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . У підготовчому судовому засіданні 24.01.2022 ухвалою суду, постановленою на місці, представнику відповідача надано час для підготування клопотання про поновлення пропущеного строку подання зустрічної позовної заяви до суду. Ухвалою від 24.01.2022 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Відповідно до Розпорядження №393 від 24.06.2022 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з увільненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. На підставі протоколу від 24.06.2022 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденка С.І., який ухвалою від 27.06.2022 прийняв справу до свого провадження. Ухвалою від 09.08.2022 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] . Ухвалою від 09.08.2022 закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті, залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, який зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» Криворізької станції екстреної медичної допомоги 19.08.2022 надійшли документи на виконання ухвали від 09.08.2022 в частині витребування доказів. Представником виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради 14.10.2022 надано висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] . У судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, позов підтримали з підстав, зазначених у ньому, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Крім того представник відповідачки адвокат Артеменко С.Ю. вважав що спір про місце проживання дитини є недоречним, так як малолітня [PERSON] перебуває за кордоном. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Заріцька А.С. при вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Представником третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради Шульц С.Й. подана заява про розгляд справи за її відсутністю, врахувати наданий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що знає сторін давно, з моменту їх одруження. Малолітня [PERSON] до війни після розлучення батьків дитина проживала разом з батьком, [PERSON] , який є хорошим батьком, забезпечує доньку всім необхідним. Відповідачку по справі свідок характеризує як неадекватну людину. Бачила її востаннє біля 2 років тому, а після того, як [PERSON] розлучилися, з [PERSON] не спілкувалася. Знає, що вона ходить до «секти», але до якої саме, не знає. Свідку відомо, що відповідачка не має належних умов для проживання доньки. На початку війни [PERSON] разом зі своєю старшою сестрою, яка є повнолітньою, виїхали до Польщі, де перебувають на теперішній час де їм безпечно. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що є рідною сестрою позивача, та проживає в одному будинку з сім`єю [PERSON] . Після розлучення сторін, їх доньки, яким 24 та 10 років, залишилися жити з батьком. [PERSON] всім забезпечені, в квартирі створені всі умови для їх проживання, мають власну кімнату, ліжка. В квартирі прибрано Відповідачка пішла з дому. Після розлучення позивач не перешкоджав спілкуванню відповідачки з доньками, але вона не дуже часто з ними бачилася. Оскільки свідок працює на станції швидкої допомоги, знає, що відповідачка за місцем проживання неодноразово викликала якійсь жінці, з якою проживає, швидку допомогу. Вихованням [PERSON] займається батько, піклується про неї, спілкується з учителями. У зв`язку з початком війни [PERSON] разом зі старшою сестрою виїхали до Польщі, де вона навчається у польській школі де їй безпечно. Опитана у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в присутності представника Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, малолітня [PERSON] , суду показала що гарно ставиться як до батька так і до матері та висловила бажання проживати разом з батьком. Суду пояснила, що наразі з сестрою перебуває в Республіці Польща разом із своєю сестрою, навчається онлайн в українській школі та ходить до польської школи. Після розлучення батьків вона залишилась проживати з батьком, до мами приходила в гості за місцем її проживання. До мами часто приходила стороння жінка яку вона дуже боялась. Батько забезпечує її та сестру усім необхідним. Після закінчення війна вона з сестрою приїде до України та бажає проживати з батьком за яким вона сумує. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд акцентує\~увагу на\~тому,\~що навіть\~в умовах\~воєнного стану,\~введеного у\~зв`язкуз військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022,\~право особи\~на судовий\~захист не\~може бути\~обмежено,\~оскільки відповідно\~до ст.ст.10, 26\~Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14.02.1997 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народилися доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2021 шлюб, укладений 14.02.1997 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ від 17.03.2021, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу). Під час розгляду справи встановлено, що до розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , їх сім`я проживала разом, а після розлучення в позасудовому порядку вирішити питання, з ким проживатиме їх малолітня дитина надалі вони врегулювати не можуть. Наразі малолітня дитина проживає з батьком [PERSON] , однак мати [PERSON] проявляє намір, аби дитина проживала з нею. Таким чином, суд приходить до висновку про дійсність спору між сторонами стосовно визначення місця проживання дитини, оскільки вчинювані ними дії, характер поведінки, ставлення до дитини та виконання батьківських обов`язків в своїй сукупності є свідченням наявності між сторонами неузгоджень щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки, яке за даних обставин необхідно визначити в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як визначено ст.ст. 141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 157 СК України, ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] . На даний час, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.03.2022 № 64/2022 в Україні воєнного стану, малолітня [PERSON] виїхала разом зі своєю повнолітньою рідною сестрою [PERSON] у Республику Польща. Як вбачається з договору найму (оренди) квартири від 08.10.2021, [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] . У розумінні положень ч. 1 ст. 160, ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Підчас вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У контексті суті поняття «місце проживання» відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», місцем проживання дитини є місцем проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною і батьками. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] з 19.07.2019 працює у ТОВ «Енергопромпостач» та за сумісництвом у ПП «Придніпровська паливно-енергетичній компанії», має стабільний дохід, що відображено у довідках про доходи. За місцем роботи характеризується як відповідальний, цілеспрямований, працелюбний, кваліфікований і порядний працівник та за характером як комунікаційна, доброзичлива, товариська людина. У свою чергу, [PERSON] працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 2005 року та характеризується як кваліфікований досвідчений спеціаліст, врівноважена та комунікабельна. Позивач зазначає, що [PERSON] тривалий час проявляла неадекватну поведінку, на підтвердження чого надав довідку від 28.01.2021 №108, видану КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» Криворізька станція ЕМД, про надання [PERSON] 23.01.2021 медичної допомоги з приводу емоційно нестійкого розладу особистості. Також, за клопотанням представника позивача судом витребувано відомості від КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» Криворізька станція ЕМД щодо виїздів бригад екстреної медичної допомоги за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Надані суду відомості з КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» Криворізька станція ЕМД суд вважає неналежними доказами, як такі, що не стосуються предмету доказування, оскільки за період з 01.07.2021 по 08.10.2021 за адресою: [ADDRESS] , бригади екстреної медичної допомоги викликалися [PERSON] з приводу проблем з диханням, бронхіальної астми; за період з 08.10.2021 по 09.08.2022 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] з приводу проблем з диханням, наявності хронічної патології органів дихання. У свою чергу, на спростування доводів позивача, [PERSON] надано медичну довідку від 18.06.2021 Медичного центру Поліклініка гірничого департаменту про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника [PERSON] та медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 06.08.2020 КП «КБЛПД» ДОР із висновками про придатність працювати за професією. Разом з тим, посилання позивача на неодноразові звернення до поліції з приводу поведінки [PERSON] та притягнення її до адміністративної відповідальності суд оцінює критично, оскільки на їх підтвердження суду не надано жодного належного та допустимого доказу. Також суд не бере до уваги надані до позову нотаріально посвідчені показання свідка [PERSON] , оскільки частиною першою статті 229 ЦПК України визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Засвідчуючи справжність підпису, нотаріус не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою. Отже, використання в якості доказу письмових показань свідка [PERSON] , посвідчених нотаріусом, суперечить принципам допустимості доказів. В силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, судом не встановлено особливої непридатності або неблагополучності обох сторін по справі. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, визначення місця проживання дитини, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Так, відповідно до висновку від 13.10.2022 №10/39-3198 виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради щодо визначення місця проживання [PERSON] , з урахуванням того, що дитина з 05.03.2022 по теперішній час перебуває за межами України, комісія з питань захисту прав дитини вважає, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] перебуває поза межами повноважень виконкому Саксаганської районної у місті ради як органу опіки та піклування. При цьому комісією встановлено, що [PERSON] спілкується з донькою. Останній раз бачилася з нею особисто у березні 2022 року, після цього спілкувалася по телефону. Про наявність рішення про стягнення з неї аліментів не знала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку вона погасила, зараз заборгованість становить близько 1\~000 грн. Під час обстеження житлово-побутових умов за місцем фактичного проживання [PERSON] у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] проживає зі своєю знайомою [PERSON] та її донькою [PERSON] . Зі слів [PERSON] для проживання [PERSON] відведено окрему кімнату з розкладним диваном, кутовим письмовим столом та телескопічною стійкою для одягу. В наявності постільна білизна, засоби гігієни, запас продуктів харчування, приготовлена їжа. За результатами обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , комісією встановлено, що окрім позивача в квартирі зареєстровані його доньки [PERSON] , [PERSON] . Для малолітньої [PERSON] відведена окрема кімната з диваном, письмовим столом, шафою для одягу та речей дитини. Для [PERSON] є одяг, взуття, білизна, засоби гігієни, іграшки. В наявності комп`ютер, планшет. Після проведення оцінки потреб сім`ї з`ясовано, що батько [PERSON] та мати [PERSON] , кожен окремо, здатні виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за ній в повній мірі. Криворізькою гімназією №118 КМР надавалася психолого-педагогічна характеристика [PERSON] , що перші два роки навчання у школі дівчина проживала у повній сім`ї. Батьки приділяли належну увагу вихованню дитини, але більшу участь у житті закладу та навчанні дитини брала мати [PERSON] . Через конфлікт між батьками 2021-2022 навчальний рік дитина проживала з батьком. У зв`язку з обмеженим спілкуванням з матір`ю дитина стала більш емоційно вразливою, підвищився рівень особистої тривожності. [PERSON] приймає активну участь у житті класу та школи. [PERSON] регулярно у телефонному режимі цікавиться здоров`ям, навчальними успіхами та життям [PERSON] , оскільки, з її слів, батько дитини перешкоджає спілкуванню та зустрічам з донькою. Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд має враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Судом встановлено, що і батько, і мати здатні забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, яка проживає разом із батьком та старшою сестрою і проявляє особисту прихильність саме до нього, а тому визначення місця проживання дитини разом із батьком не призведе до зміни її установленого способу життя і не завдасть психологічної травми через зміну місця проживання. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з ним підлягають задоволенню. Визначення місця проживання дитини з позивачем за даним рішенням не порушує батьківські права відповідачки по справі. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, сплачений ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved