Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що вона являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 10.02.2006 року посвідченим державним нотаріусом А.В. Ластівка та зареєстровано в реєстрі за №3-408, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10055369 від 10.03.2006 року. Зазначає, що у вказаній квартирі зареєстровані: мама позивачки - [PERSON] , [INFO] , син позивачки - [PERSON] , [INFO] , внуки позивачки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , колишня невістка позивачки - [PERSON] , [INFO] . Однак, позивачка вказує, що [PERSON] , [INFO] , разом із дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проживає у квартирі позивачки з серпня 2020 року. В кінці 2019 на початку 2020 року відносини сина позивачки - [PERSON] , [INFO] , та відповідачки розладились. З метою недопущення сварок та забезпечення якнайкращих інтересів дітей (внуків позивачки), недопущення порушення їх фізичного та психічного здоров`я внаслідок непорозумінь батьків, [PERSON] - син позивачки в кінці січня 2020 року - переїхав з квартири за адресою: [ADDRESS] у орендоване житло. У кінці лютого 2020 року відповідачка подала позов до Ужгородського міськрайонного суду про розірвання шлюбу, укладеного між нею та сином позивачки - [PERSON] , [INFO] .. За результатами розгляду позовної заяви відповідачки, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2020 по справі №308/2101/20 - шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] - розірвано. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2020 по справі №308/2101/20 набуло законної сили 23.06. 2020 року. Так як влітку 2020 року шлюб між сином позивачки та відповідачкою було розірвано, то в серпні 2020 року відповідачка разом з дітьми переїхала на проживання у квартиру по [ADDRESS] . У липні 2020 року, відповідачка, так як на той момент вже окремо проживала від сина позивачки, звернулася до суду про стягнення аліментів на трьох дітей. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.08.2022 по справі №308/4897/20, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] (відповідачки) - задоволено. Влітку 2021 року відповідачка звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заява про визначення місця проживання дітей з нею. До позовної заяви додала довідку ЖБК "Юність" про склад сім`ї №5 від 25.06.2021, згідно якої [PERSON] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають по [ADDRESS] (без реєстрації). Зазначене також підтверджується висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 15.07.2021 №558/23/01-19 . Так у даному висновку від 15.07.2021 №558/23/01-19 зазначено, що в ході проробленої роботи встановлено, що мати дітей гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою проживають без реєстрації її сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї 25.06.2021 року №5 виданою ЖБК «Юність». Як зазначено у висновку від 15.07.2021 №558/23/01-19 - акт обстеження проведений за даною адресою 01.07.2021 року вказує на те, що умови проживання в трикімнатній квартирі задовільні, в помешканні є всі комунальні зручності, центральні газо-, водо- та електропостачання. Слід зазначити, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2021 по справі №308/9968/21 визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . Вищевказані обставини свідчать, що з серпня 2020 року відповідачка разом з дітьми не проживає за адресою: [ADDRESS] . При цьому слід зазначити, що відповідачка самостійно покинула квартиру позивачки, жодних перешкод у користуванні даною квартирою ні позивачка, ні члени її сім`ї стосовно відповідачки не здійснювали. З моменту залишення квартири позивачки - відповідачка не цікавиться квартирою, її речей у квартирі не має. Не проживаючи за даною адресою, відповідачка не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає. Спільного господарства з відповідачкою не ведеться. Всі платежі на утримання квартири здійснюються безпосередньо позивачкою, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних платежів (копії квитанцій додаються). Позивачка зазначає, що реєстрація відповідачки в квартирі порушує її право на вільне користування та розпорядження майном, створює перешкоди в користуванні майном, вона змушена здійснювати плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачки та відповідно нести додаткові витрати. За таких обставин, позивачка просить суд винести рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. 09.12.2022 року від [PERSON] надійшов відзив, у якому остання заперечила проти задоволення позову за викладеними в такому мотивами. В судове засідання [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення 880002025046 7), в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 10.02.2006 року посвідченим державним нотаріусом А.В. Ластівка та зареєстровано в реєстрі за №3-408 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10055369 від 10.03.2006 року. Встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані: мама позивачки - [PERSON] , [INFO] , син позивачки - [PERSON] , [INFO] , внуки позивачки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , колишня невістка позивачки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Ужгородської міської ради від 21.09.2022 року №3602/13-21. Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] не проживає у квартирі позивачки з серпня 2020 року, що підтверджується довідкою ОСББ «Грушевського 31», код ЄДРПОУ 38889535, від 26.09.2022 року, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.09.2022 №Д-33 від 25.07.2022 та довідкою ЖБК «Юність» №5 від 25.06.2021 р. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2021 по справі №308/9968/21 визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . У мотивувальній частині вказаного рішення суду міститься посилання на висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №558/23/01-19 від 15.07.2021 року, в якому зазначено, що в ході проробленої роботи встановлено, що мати дітей гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою проживають без реєстрації її сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї 25.06.2021 року №5 виданою ЖБК «Юність». Вказані вище докази, у своїй сукупності, підтверджують факт не проживання відповідачки [PERSON] , з серпня 2020 року, за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що не проживаючи за даною адресою, відповідачка не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає. Всі платежі на утримання квартири здійснюються безпосередньо позивачкою, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних платежів. Встановлено, що реєстрація відповідачки в квартирі порушує право [PERSON] на вільне користування та розпорядження майном, створює перешкоди в користуванні майном, позивачка змушена здійснювати плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачки та відповідно нести додаткові витрати. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. В ст.41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що [PERSON] є законною власницею вищевказаної квартири і факт реєстрації в такій [PERSON] , перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що поданий позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1040,00 грн.

Outcome: approved