Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 27 червня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що такий розмір аліментів не є достатнім для повноцінного утримання дитини. Сума аліментів у розмірі 700 гривень є меншою ніж мінімальний розмір, визначений ст. 182 СК України та не повкриває потреб дитини навіть на оплату харчування та забезпечення побутових питань. Зокрема, у період з вересня 2018 року по березень 2019 року нею було сплачено за надані комунальні послуги у квартирі, де проживає дитина 7598 гривень 38 копійок. У період з грудня 2018 року по квітень 2019 року нею було сплачено за продукти харчування для дитини у розмірі 19347 гривень 87 копійок. За таких обставин, вартість продуктів харчування на дитину у середньому на місяць складає 5000 гривень. Протягом останніх років у доньки були виявлені проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим вона вимушена була звертатись за допомогою до лікарів. У жовтні 2018 року дитина сильно захворіла та вона звернулась до КНП «Центр первинної медичко-санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м. Києва. Після проведення обстеження та аналізів дитині встановлено діагноз: алергічний риніт, рецидивуюча кропив`янка, сіну сит, загроза розвитку бронхіальної астми. Окрім цього, вона неодноразово зверталась до різних лікарів за медичною допомогою. За рекомендаціями лікарів для лікування доньки у період з липня 2018 року по березень 2019 року було придбано медичні препарати та проведено медичні аналізи на загальну суму 9350 гривень 77 копійок. Лікарями було рекомендовано дитині оздоровлення в санаторно-курортних закладах респіраторного тракту, а тому у період з 01 серпня 2016 року по 24 серпня 2016 року дитина проходила лікування у Дитячому спеціалізованому санаторії «Ялинка», за яке вона сплатила 1500 гривень. У період з 10 жовтня 2017 року по 21 жовтня 2017 року дитина перебувала у Єгипті для проведення відпочинку та оздоровлення на морі, вартість поїздки склала 27637 гривень. У 2018 року дитина перебувала у Дитячому оздоровчому таборі «Каштан», вартість чого склала 15840 гривень. У 2019 році вартість перебування дитини у Дитячому оздоровчому таборі «Каштан» склала 15600 гривень. Таким чином, у період з серпня 2016 року по березень 2019 року нею було здійснено витрати на оздоровлення та профілактики захворювань дитини у розмірі 60577 гривень, половина з яких має бути сплачена відповідачем. Крім того, дитині рекомендовано лікарями відвідувати заняття з плавання, які донька відвідує у Дитячо-юнацькій спортивній школі м. Києва з плавання. Починаючи з 01 жовтня 2018 року для оздоровлення та розвитку здібностей дитини було сплачено 1580 гривень та 699 за придбання фену. На час звернення до суду з позовом дитина відвідує загальноосвітню середню школу № 74 Солом`янського району м. Києва. Витрати, пов`язані з відвідуванням школи, склали 22720 гривень 35 копійок. Для повноцінного відновлення сил та нормального сну дитини нею було придбано ліжко, що підтверджується договором поставки № 107 від 07 жовтня 2017 року, укладеним між нею та ФОП « [PERSON] ». Вартість ліжка становила 8700 гривень. Крім того, у період з серпня 2018 року по березень 2019 року нею було сплачено 6005 гривень 11 копійок за речі, необхідні для розвитку інтелектуальних та творчих здібностей дитини, а саме, ігрові набори, пазли, пластилін, набори для вишивання, книжки тощо. Просить суд ухвалити рішення, яким: -збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 700 гривень до 5000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття; -стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 54948 гривень 61 копійку. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, підтримала викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 146-152). Зазначила, що відповідачем регулярно сплачуються аліменти на утримання доньки, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000 гривень, оскільки він отримує заробітну плату у розмірі 4300 гривень на місяць. Листом від 03 вересня 2018 року він повідомив позивача, що з вересня він буде сплачувати на утримання дитини 1500 гривень щомісячно. Крім того, фінансове становище відповідача не дозволяє йому сплачувати додаткові витрати на дитину. Позивач жодного разу не зверталась до нього з проханням відшкодувати її витрати на дитину, попередньо з ним не погоджувала такі витрати. Позивач не довела факт понесення нею додаткових витрат на дитину. Додані до позову квитанції не доводять факт оплати саме витрат на дитину та що у них була необхідність. Зокрема, позивачем не доведена необхідність у відпочинку дитини у Єгипті, у відвідуванні донькою басейну, необхідності здавання такої кількості обстежень та лікування дитини, придбання ліків. Відповідач не проживає з позивачем в одній квартирі, а тому він не споживає комунальні послуги та не повинен за ним сплачувати. Крім того, надані позивачем квитанції щодо придбання продуктів не підтверджують, що ці продукти купувались саме для дитини. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб (т. 1, а.с. 21), від якого [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] (т. 1, а.с. 22). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 27 червня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття (т. 1, а.с. 23-25). З позову вбачається, що на даний час такий розмір аліментів не є достатнім для повноцінного утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначеного положення закону вказує на те, що зобов`язання по утриманню дитини мають тривалий характер, проте згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що сума аліментів у розмірі 700 гривень є меншою ніж мінімальний розмір, визначений ст. 182 СК України та не повкриває потреб дитини навіть на оплату харчування та забезпечення побутових питань. Зокрема, у період з вересня 2018 року по березень 2019 року нею було сплачено за надані комунальні послуги у квартирі, де проживає дитина 7598 гривень 38 копійок. Крім того, у період з грудня 2018 року по квітень 2019 року нею було сплачено за продукти харчування для дитини у розмірі 19347 гривень 87 копійок. За таких обставин, вартість продуктів харчування на дитину у середньому на місяць складає 5000 гривень. На підтвердження вказаних обставин позивачем надані суду копії квитанцій про придбання продуктів харчування (т. 1, а.с. 111-125). Доводи представника відповідача з приводу того, що надані позивачем квитанції щодо придбання продуктів не є належним доказом, що ці продукти купувались саме для дитини, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються лише на поясненнях. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. З відзиву на позов сторони відповідача вбачається, що останнім регулярно сплачуються аліменти на утримання доньки, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000 гривень, оскільки він отримує заробітну плату у розмірі 4300 гривень на місяць. Листом від 03 вересня 2018 року він повідомив позивача, що з вересня він буде сплачувати на утримання дитини 1500 гривень щомісячно. На підтвердження вказаних обставин, стороною відповідача надані суду виписки з банківського рахунку [PERSON] та відповідні квитанції (т. 1, а.с. 161-165, т. 2, а.с. 7, 8). Разом з тим, добровільне надання коштів матері дитини не є підставою для відмови в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів. Вбачається, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що аліменти у розмірі 700 гривень чи 1500 гривень, які відповідач погоджується сплачувати, на місяць не відповідають потребам дитини. Вбачається, що позивач надавала суду належні докази на підтвердження необхідності стягнення аліментів у розмірі 5000 гривень щомісяця. За таких обставин, враховуючи потреби дитини відповідного віку, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача до 5000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Позивач порушує питання не про стягнення, а про зміну розміру аліментів, тому аліменти в новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 54948 гривень 61 копійку. Зазначає, що додаткові витрати на дитину становлять у загальному розмірі 109897 гривень 23 копійки, які складаються з витрат на навчання, лікування, оздоровлення та розвиток здібностей. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покривитися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Сторона позивача зазначає, що протягом останніх років у дитини були виявлені проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим вона вимушена була звертатись за допомогою до лікарів та проходити обстеження. На підтвердження вказаних обставин, позивачем надані суду консультаційні висновки лікарів та результати обстежень дитини (т. 1, а.с. 63-92, 206-209). За рекомендаціями лікарів для лікування доньки у період з липня 2018 року по березень 2019 року позивачем було придбано медичні препарати та проведено медичні аналізи на загальну суму 9350 гривень 77 копійок. Зазначені витрати підтверджуються наданими позивачем копіями квитанцій (т. 1, а.с. 93-98). Сторона позивача також зазначає про те, що лікарями було рекомендовано дитині оздоровлення в санаторно-курортних закладах. У зв`язку з цим, у період з 01 серпня 2016 року по 24 серпня 2016 року дитина проходила лікування у Дитячому спеціалізованому санаторії «Ялинка», вартість якого склала 1500 гривень (т. 1, а.с. 49). У період з 10 жовтня 2017 року по 21 жовтня 2017 року дитина перебувала у Єгипті для проведення відпочинку та оздоровлення на морі, вартість поїздки склала 27637 гривень (т. 1, а.с. 51-53). У 2018 року дитина перебувала у Дитячому оздоровчому таборі «Каштан», вартість чого склала 15840 гривень. У 2019 році вартість перебування дитини у Дитячому оздоровчому таборі «Каштан» склала 15600 гривень (т. 1, а.с. 54-61). Таким чином, у період з серпня 2016 року по березень 2019 року позивачем було здійснено витрати на оздоровлення та профілактики захворювань дитини у розмірі 60577 гривень, половина з яких підлягає стягненню з відповідача в сумі 30288 гривень 50 копійок. Крім того, дитині рекомендовано лікарями відвідувати заняття з плавання, які вона відвідує у Дитячо-юнацькій спортивній школі м. Києва з плавання. Починаючи з 01 жовтня 2018 року для оздоровлення та розвитку здібностей дитини позивачем було сплачено 1580 гривень (т. 1, а.с. 41-45). Крім того, позивачем було придбано ліжко для дитини, що підтверджується договором поставки № 107 від 07 жовтня 2017 року, укладеним між нею та ФОП « [PERSON] ». Вартість ліжка становила 8700 гривень (т. 1, а.с. 99). За таких обставин, понесені позивачем такі додаткові витрати підтверджені належними доказами та підлягають стягненню з відповідача у процентному співвідношенні - 50 %, тобто в розмірі 40103 гривні 88 копійок (4675,38 + 30288,50 + 790 + 4350 = 40103,88). Позивач також до додаткових витрат включає витрати на купівлю речей до школи у сумі 11360 гривень 17 копійок, на купівлю іграшок у сумі 3002 гривні 55 копійок та витрати на придбання фену у сумі 699 гривень. Разом з тим, суд вважає, що зазначені витрати не є такими, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, тому оплата таких витрат фактично входить до складу аліментних платежів. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок.

Outcome: partial