Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 9 жовтня 2015 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Спільних дітей від шлюбу у сторін немає. Відповідач є громадянином Республіки Індія. У лютому 2022 року відповідач для зручності транслітерації змінив ім`я, та отримав посвідку на тимчасове проживання в України на ім`я [PERSON] . На тепер [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому позивач просить суд розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] направив на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а.с.41-42). Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України(а.с.37), а також поштовою кореспонденцією (а.с.28, 40). Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 9 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що був складений відповідний актовий запис №1808. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 17 листопада 2022 року (а.с.8). В подальшому [PERSON] змінив своє прізвище та ім`я на [PERSON] , що підтверджується сертифікатом про зміну імені (а.с.8). Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 листопада 2022 рок вбачається, що [PERSON] ( [PERSON] ) є громадянином є громадянином Республіки Індія, а [PERSON] - громадянка України. Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб на території України, мали останнє спільне місце проживання в цій державі, позивач має місце проживання на території України, тому суд розглядає справу на підставі права держави України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved