Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 11.12.2020 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Франківському районному у м.Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №473. Спільних дітей у сторін немає. [PERSON] зазначає, що сімейні відносини з відповідачем у них не склалися через різні погляди на сімейні цінності та життя, різні плани на майбутнє. З лютого 2022 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного бюджету, а відтак шлюб між ними існує формально. Зважаючи на викладене, [PERSON] просить шлюб розірвати. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Кіт Х.І., надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 11.12.2020 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Франківському районному у м.Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №473. Після реєстрації шлюбу позивачці залишено прізвище " [PERSON] ". Дані факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Франківським районним у м.Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 11.12.2020. Спільних дітей у сторін немає. Судом також встановлено, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейні цінності та життя, різні плани на майбутнє, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинилися, а шлюб продовжує існувати лише формально. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки, як зазначає позивачка, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, на користь позивачки належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 грн 40 грн.

Outcome: approved