Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

14 грудня 2022 року позивач подала в суд позов до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , і з цього дня відкрилася спадщина на її майно, зокрема, на житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Даний житловий будинок належав батькові позивача [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після його смерті прийняла [PERSON] , але не встигла оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавицею заповіту складено не було, інших спадкоємців, окрім позивача, немає. 25 січня 2013 року, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була заведена спадкова справа № 8/2013 до майна померлої [PERSON] . 06 грудня 2022 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, позивач подала до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. заяву про видачу відповідного свідоцтва. Однак, у його видачі їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування, що є предметом даного позову. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок за [ADDRESS] , з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в селищі Локачі Локачинського району Волинської області, а також судові витрати залишити за нею. Ухвалою судді від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на. Ухвалою судді від 17 січня 2023 року підготовче судове засідання у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується телефонограмою (а.с. 66). Позивачем до позовної заяви долучено клопотання у якому просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.52). Представник відповідача у судове засідання не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 01 лютого 2023 року від нього надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без його участі та винести рішення по справі на розсуд суду за наявними у справі матеріалами (а.с. 67). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 8/2013 до майна померлої [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] та померла [INFO] в селищі Локачі Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського райуправління юстиції Волинської області та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00037738502 від 06 грудня 2022 року (а.с.6, 42). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ч.1 ст.1217 ЦК України. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 3129148 від 25.01.2013 року, [PERSON] , [INFO] , заповіту складено не було (а.с. 31-33). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавиці [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 червня 1977 року, де у графі «мати» зазначено [PERSON] (а.с. 29). Із довідок Локачинської селищної ради Волинської області № 96 від 24 січня 2013 року та № 79 від 23 вересня 2022 року вбачається, що [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . У володіння спадковим майном, що знаходиться в смт. Локачі Володимирського району Волинської області, вступила [PERSON] , яка на момент смерті спадкодавиці була зареєстрована з нею за однією адресою, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 1995 року Франківським РВ УМВС України у Львівській області (а.с. 8, 25 на звороті, 4-5). 25 січня 2013 року в Локачинську державну нотаріальну контору Волинської області звернулася [PERSON] (дочка спадкодавиці) із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 8/2013 до майна померлої [PERSON] (а.с. 25). Згідно частин 1, 3, статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавицею за однією адресою, про відмову від прийняття спадщини не заявляла. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину або претендували на неї, не встановлено, із копії матеріалів спадкової справи № 8/2013 до майна померлої [PERSON] їх теж не вбачається. 06 грудня 2022 року [PERSON] , з метою оформлення своїх спадкових прав, після смерті [PERSON] , щодо житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , що належав [PERSON] , спадкоємцем якого була [PERSON] , звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г., проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що винесено постанову (а.с. 23, 36). [PERSON] , помер [INFO] в смт. Локачі Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 травня 1998 року Локачинським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області (а.с. 7). Згідно чинного законодавства на момент відкриття спадщини, а саме ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26 травня 1972 року (а.с. 39). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина [PERSON] , оскільки фактично володіла спадковим майном, що підтверджується довідкою Локачинської селищної ради Локачинського району Волинської області № 2.24/206 від 16.12.2002 року, а також її заявою про прийняття спадщини від 17 грудня 2002 року, поданої до Локачинської державної нотаріальної контори Волинської області (а.с 38, 40) Крім того, [PERSON] 17 грудня 2002 року державним нотаріусом видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , що складається із грошових заощаджень (а.с. 40 на звороті). Інших спадкоємців із копій матеріалів спадкової справи №257 до майна померлого [PERSON] не вбачається. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №\~557/1209/16-ц. Із будівельного паспорту на забудову земельної ділянки виготовленого 24.02.1983 року архітектором Локачинського району ДЕРЖБУД УРСР на замовлення №\~4 забудовника [PERSON] , вбачається наступне: рішенням виконавчого комітету Локачинської селищної ради народних депутатів № 19 від 05.03.1982 року за [PERSON] закріплено в безстрокове користування земельну ділянку, площею 700 кв.м., за рахунок земельної ділянки [PERSON] ; актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку в містах, селищах міського типу і селах від 24.02.1983 року, на підставі вищевказаного рішення виконкому, архітектор Локачинського району в присутності забудовника [PERSON] виніс в натуру (на місцевості) межі земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в [ADDRESS] , площа земельної ділянки 700 кв. м. 24.02.1983 року виробничою групою при архітекторі Локачинського району ДЕРЖБУД УРСР виготовлено на замовлення № 4 забудовника [PERSON] проект забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком; актом приймання\~в експлуатацію\~державною приймальною\~комісією закінченого\~будівництвом індивідуального\~жилого будинку\~затвердженого рішенням\~виконкому Локачинської\~селищної ради\~народних депутатів\~від 20.11.1987\~року №77\~постановлено вважати\~прийнятим в\~експлуатацію побудований\~ [PERSON] \~жилий будинок\~в [ADDRESS] (а.с. 9-18). Згідно копії технічного паспорта від 19 серпня 2015 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , встановлено, що всі будівлі, в тому числі житловий будинок, були зведені до 05 серпня 1992 року (а.с. 19-21). Також суд встановив, що згідно копії інформаційної довідки № 316942072 від 06.12.2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстру Іпотек відомості про спірний будинок відсутні (а.с. 48 на звороті). Таким чином, вище наведене свідчить про набуття [PERSON] права власності на житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами за [ADDRESS] , а також, що [PERSON] прийняла спадщину після його смерті, проте не оформила своїх спадкових прав та померла . Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємиця майна покійної підставно просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги, що відповідач при вирішенні справи поклався на розсуд суду, на момент відкриття спадщини вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами належав спадкодавиці [PERSON] , інших спадкоємців, окрім позивача, які у визначений законом термін вчинили будь-які дії, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] , немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позов необхідно задовольнити, визнавши за позивачем, як спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину у встановленому\~законом порядку, право власності житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Клопотання позивача, заявлене у позовній заяві про залишення судових витрат по справі за нею, підлягає до задоволення.

Outcome: approved