Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою. Зазначив,\~що [PERSON] була побутовим споживачем природного газу, постачальником якого є позивач. Відповідач несвоєчасно здійснювала оплату спожитого газу, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відтак, враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Житомиргаз Збут»\~заборгованість у\~сумі 9639,56 грн, інфляційні витрати у сумі 5393,89 грн, три відсотка річних у сумі 1867,41 грн та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 25.11.2022 року (а.с. 34) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 34). Ухвалою суду від 21.12.2022 року здійснено перехід від розгляду справи за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Житомиргаз\~збут"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~спожитий природний\~газ,\~- в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 37). У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами справи; позовні вимоги підтримав у повному обсязі; проти прийняття судом заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачем подано заяву (а.с. 63), у якій заперечує з приводу позовних вимог. Повідомила, що не є власником квартири з 2010 року, відтак у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що підтверджується витягом про фінансовий стан абонента (а.с. 13-14). Відповідно до договору міни від 12.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В. В., зереєстрований в реєстрі за № 1373 (а.с. 64-65)\~ [PERSON] , міняє належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожній квартиру [ADDRESS] . Таким чином, відповідач на теперішній час не є власником домоволодіння, за адресою якого утворилася заборгованість за спожитий природний газ. Відповідно до довідки ТОВ «Житомиргаз збут», останнє надавало послуги відповідачу з постачання природного газу (а.с. 12). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач за період з 01.07.2015 року по 15.09.2022 року має заборгованість за споживання природного газу в сумі 9639,56 грн (а.с. 11). Однак суд критично ставиться до зазначених доказів, оскільки з 2010 року відповідач не є власником квартири. Через наявність заборгованості у відповідачки позивачем нараховано індекс інфляції в сумі 5393,89 грн за період з серпня 2015 року по січень 2022 року та три відсотки річних за період з 11.07.2015 року по 23.02.2022 року в сумі 1867,41 грн, що стверджується відповідними розрахунками (а.с. 7-8, 9-10). На підставі п. 1 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання послуг за споживання природного газу між сторонами не укладався, разом з тим, відповідач, у минулому користувалась послугами, які надавались позивачем, до моменту відчуження вказаної квартири. На підставі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~67, ч. 1 ст.\~68 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. З урахуванням зазначених обставин, [PERSON] є неналежним відповідачем по даній цивільній справі, оскільки не являється ані власником квартири, куди здійснюється подача газу, ані її наймачем, на яких покладено обов`язок щодо здійснення оплати таких послуг. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14?511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19), від 18 січня 2023 року у справі № 940/734/21 (провадження № 61-9246св22). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed