Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Ріпкинської державної нотаріальної контори, у якому просить скасувати рішення державного нотаріуса Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Лисенко Н.Б. з індексним номером 19975199 від 13.03.2015 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), а саме: про реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку площею 2,5514 га з кадастровим номером 7424488600:05:006:0017 та припинити право власності за нею на вказану земельну ділянку, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно запису про право власності №9031634 від 13.03.2015. Позовні вимоги мотивовані тим, що у власності позивачки перебуває земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5514 га з кадастровим номером 7424488600:05:006:0017 на території Ріпкинської селищної ради (Сиберізький старостинський округ). Право власності позивачки на дану вказану земельну ділянку посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №115 від 13.03.2015 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно запису про право власності №34867514 від 13.03.2015, виданими державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Лисенко Н.Б. Вищевказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду Селянському (фермерському) господарству "Пролісок". У вересні 2022 року працівник вказаного господарства повідомив позивачці, що в результаті проведення інвентаризації орендованих земель було встановлено, що земельна ділянка, яка належить позивачці повністю накладається на дві земельні ділянки, які належать [PERSON] та [PERSON] , які оформили своє право власності на земельні ділянки раніше ніж [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] та [PERSON] були видані після оформлення спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельні ділянки, що належали спадкодавцю згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №000928, виданого Сиберізькою сільською радою 13.08.2001 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №408. В той же час свідоцтво про право на спадщину за заповітом №115 від 13.03.2015 було видано після смерті матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку, що належала спадкодавцю згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №000928, виданого Сиберізькою сільською радою 13.10.2001 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №408 (в державному акті дату видачі 13.08.2001 виправлено на 13.10.2001 і в свідоцтві вказана виправлена дата). Отже, матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , та іншій жительці с. Сибереж [PERSON] , яка померла [INFO] , було видано однакові державні акти на право приватної власності на землю. А у зв`язку з тим, що в період, коли [PERSON] та [PERSON] та позивачка оформлювали земельні ділянки, не було автоматичного обміну даними між Державним земельним кадастром та Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, відбулася подвійна реєстрація права власності різних громадян на одну і ту ж землю. ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області листом №29-25-0.3-2998/2-22 від 23.09.2022 повідомило, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №000928, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №408, був виданий [PERSON] , яка померла [INFO] , а матері позивачки був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №000641, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №190. У зв`язку з нововиявленими обставинами [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про внесення виправлення до свідоцтва про право на спадщину №115 від 13.03.2015. Проте, постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії нотаріус відмовив у внесенні змін до свідоцтва та роз`яснив, що внести зміни можна лише після скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності позивачки на земельну ділянку. У зв`язку з вищенаведеним скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень й припинити право власності на земельну ділянку в позасудовому порядку неможливо, що і стало підставою для звернення позивачки до суду. У підготовче засідання позивачка та її представник надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача у підготовче засідання надав заяву, в якій визнала позовні вимоги, стосовно їх задоволення покладається на розсуд суду та просила справу розглядати у її відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у підготовче засідання надав заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову та просив справу розглядати у його відсутність. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01.07.2004 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягає право власності. Відповідно п. 2 ч. 1 ст.. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором може бути нотаріус. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 26 вищевказаного Закону, записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Дана норма застосовується до судових рішень, ухвалених після набрання чинності Законом № 340-IX, тобто з 16 січня 2020 року. Відповідно до п.51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011року №1141 внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні/скасуванні відповідних записів, виключно у випадках, передбачених законом. У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав. Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки належним способом захисту порушеного права позивачки в даному випадку є скасування рішення державного нотаріуса Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Лисенко Н.Б. про реєстрацію за [PERSON] , права власності на земельну ділянку площею 2,5514 га з кадастровим номером 7424488600:05:006:0017 та припинення право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, то позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved