Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

19 липня 2022р. [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач зазначив,\~що 07.02.2020р.\~ між\~ним та\~відповідачем зареєстрований\~шлюб,\~однак сімейне\~життя не\~склалось,\~шлюбні відносини\~припинені,\~спільне господарство не ведеться з кінця лютого 2022р., спільних дітей в шлюбі немає. Вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Позивач до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлена належним чином, причину неявки суду не сповістила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 07.02.2020р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зареєстрований шлюб, актовий запис № 77, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2022р. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, майновий спір відсутній, клопотань про надання часу на примирення сторони не заявили. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільного господарства з лютого 2022р., майновий спір відсутній. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved