Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

06.01.2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він з 03.06.2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.05.2022 року був розірваний. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 18 січня 2022 року Сумським районним судом Сумської області винесено судовий наказ №587/60/22 про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2022 року і до повноліття дітей. Однак, позивач вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача, оскільки на його утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON] , яка є пенсіонеркою за віком, має невеликий розмір пенсії та має другу групу інвалідності, крім того, перебуваючи на військовій службі за контрактом, він 16.05.2022 року одержав поранення під час виконання бойового завдання. Тому позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, відповідно до відзиву на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що вони суперечать інтересам малолітніх дітей. Крім того, зазначила, що з позивача стягуються аліменти в частині, яка чітко визначена законом, доводи позивача нічим не обґрунтовані та не підтверджені. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що за судовим наказом, виданого Сумським районним судом Сумської області від 18.01.2022 року, із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення із 10.01.2022 року і до повноліття дітей. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано, зокрема відсутні підстави та відповідно документи, які б підтверджували, що мати позивача є особою, яка потребує матеріальної допомоги та знаходиться на повному утриманні останнього, також відсутні будь-які чеки (квитанції) про суми, які витрачаються [PERSON] на утримання матері. Також жодних підтверджуючих документів (довідок) про погіршення матеріального, фізичного стану після перенесеної ним травми під час виконання бойового завдання, до матеріалів позову не долучено. Крім того, з [PERSON] стягуються аліменти в тій частині, яка чітко визначена законом, а саме ч.5 ст.183 СК України передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на … двох дітей - однієї третини …заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed