Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить стягнути заборгованість із наданих послуг з газопостачання, оскільки відповідач не в повному обсязі виконував зобов`язання по їх сплаті. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач направив відзив, яким заперечував задоволення позову. Свою позицію будував на тому, що йому припинено газопостачання. За таких обставин, нарахування проведені протиправно. Дослідивши заявлений позов та ставлення відповідача, судом встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Між сторонами укладено типовий договір по газопостачанню. За період часу з січня по грудень 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 6 948,35 гривень. Відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] . 6 січня 2020 року АТ "Житомир газзбут" надано доручення на припинення газопостачання відповідача, що за адресою [ADDRESS] у зв`язку із наявністю заборгованості за спожитий природний газ. 23 січня 2020 року складено акт про припинення газопостачання шляхом перекриття запірних пристроїв на газовводі. 25 травня 2020 року складено акт перевірки стану обліку природного газу з побутовим лічильником та встановлено, що на запірному крані на вулиці пломба порушена, кран у відкритому положенні. Споживач користується газом. 25 травня 2020 року складено акт про припинення газопостачання шляхом перекриття запірних пристроїв на крані на газовому стояку. 25 травня 2020 року складено акт про порушення, а саме констатовано несанкціоноване відновлення газопостачання. 5 серпня 2020 року складено акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки. 4 серпня 2021 року рішенням суду у справі № 278/418/21 на користь позивача з\~ відповідача стягнуто вартість необлікованого об`єму природного газу в розмірі 16 271,27 гривень, за порушення виявлене 25 травня 2020 року. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Положенням ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Доводи позивача є обґрунтованими, підтвердженими поданими доказами та такими, які засновані на законодавстві. Так, судом встановлено, що між сторонами діють договірні правовідносини. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує в повному обсязі, що потягло за собою утворення зазначеної раніше у даному рішенні заборгованості, яка має бути стягнута для відновлення порушених прав позивача. Водночас, доводи відповідача, суд розцінює такими, які направлені на ухилення від виконання зобов`язань. Більше того, позивачем спростовано твердження відповідача та доведено їх надуманість. Висловлення зазначені у відзиві направлені на заведення суду в оману. Так, представник відповідача, зазначаючи про припинення газопостачання, а відтак обґрунтовуючи відсутність підстав для нарахування та стягнення заборгованості, не навів суду достеменно відомі обставини самовільного та несанкціонованого відновлення постачання таких послуг. За дані та протиправні дії відповідач був окремо притягнутий до відповідальності. Крім цього, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо нарахування послуг у відсутність газопостачання в період опломбування лічильника. Такі доводи суд вважає безпідставними, оскільки договір про газопостачання між сторонами розірвано не було. Тим самим, суд погоджується з доводами позивача у цій частині. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved