Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

У липні 2022 року позивач в особі свого представника звернувся з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 02.11.2021 він здійснив помилкове перерахування грошових коштів у сумі 10 600,00 грн. з власного дебетного рахунку [NUMBER] на картку відповідача № [NUMBER] . В подальшому внаслідок збереження неправильних реквізитів платежу у додатку «Приват24» здійснив помилкове перерахування коштів відповідачу 10.11.2021 у сумі 10 432,00 грн. та 11.11.2021 у сумі 10 484,00 грн. Про те, що платежі були здійснені помилково, дізнався у липні 2022 року. Між позивачем і відповідачем відсутні будь-які укладені правочини, тобто відповідач набув грошові кошти без наявності на те правових підстав. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини 2 статті 1216 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Розмір процентів встановлений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України та складає три проценти річних від простроченої суми. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 31 516,00 грн., відсотки за користування чужими коштами у сумі 679,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. До початку розгляду справи по суті відповідачем був поданий відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що 02 листопада 2021 року позивач дійсно здійснив перерахування грошових коштів в сумі 10600 гривень на належну йому банківську картку № [NUMBER] . Потім 10 та 11 листопада 2021 року позивач знову здійснив перерахування грошових коштів в сумі 10432 грн. та 10484 грн. відповідно. Твердження позивача про те, що всі ці грошові перекази стали наслідком технічної помилки, тобто неправильного зазначення номеру картки при переказі грошових коштів, не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] чітко знав кому та за що він перераховує вказані кошти. Так, з листопада 2021 року [PERSON] мав договірні відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» - юридичною особою, яка надає громадянам послуги по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобілів у відповідний пункт призначення. Позивач неодноразово спілкувався та зустрічався з довіреними особами та співробітниками даної компанії для обговорення питань, пов`язаних із підбором та доставкою йому автомобіля «Нуundai Коna Еlectric». Однією з таких довірених осіб ТОВ «ПЛК Груп» був він - [PERSON] . Спілкування з довіреними особами та працівниками ТОВ «ПЛК Груп», обговорення порядку оплати за послуги компанії клієнти, в тому числі [PERSON] , здійснювали як у телефонному режимі, так і шляхом спілкування через робочі чати. Один з таких робочих чатів міститься в електронному кабінеті клієнта, який ТОВ «ПЛК Груп» створило в тому числі для [PERSON] , де він спілкувався, маючи нікнейм « [PERSON] ». Під час спілкування з працівниками фірми позивачу пропонувалось або привозити гроші до офісу компанії самостійно або перераховувати їх на банківські картки окремих фізичних осіб. Однією з таких фізичних осіб був він - [PERSON] . Після перерахування на його картку трьох зазначених у позовній заяві платежів, він як довірена особою компанії ТОВ «ПЛК Груп» особисто передавав ці кошти до бухгалтерії компанії. 09 травня 2022 року в месенджері Теlegram було створено інтернет-групу «РLС почти обманутые клиенты». 25 липня 2022 року до даної групи приєдналась особа з нікнейм «D.Вгaznук». У той же день вказана особа розмістила в чаті даної інтернет-групи питання з приводу того, чи є серед клієнтів компанії ТОВ «ПЛК Груп» ті, хто перераховував гроші на особисті картки працівників даної компанії. Потім особа з нікнейм «D.Вгaznук» повідомляє, що він замовляв у даної компанії авто, оплачував її вартість і, що особа на ім`я [PERSON] відмовилась віддавати йому технічний паспорт на авто. В той же день вказана особа виклала повідомлення в даній групі про те, що у разі перерахування компанії ТОВ «ПЛК Груп» грошових коштів на банківську картку фізичної особи - вказані кошти можна повернути незалежно від того задоволені клієнти роботою компанії чи ні, що підтверджується фотокопією електронної переписки. 29 липня 2022 року особа з нікнейм «D.Вгaznук» повідомила учасникам цієї інтернет-групи дані одного з працівників компанії - [PERSON] , [INFO] , якого згідно позовної заяви він нібито ніколи не знав і якому тричі помилково перерахував грошові кошти. 03 серпня 2022 року особа з нікнейм «D.Вгaznук» повідомляє у вищевказаній інтернет-групі, що є можливість повернення через суд сплачених компанії ТОВ «ПЛК Груп» грошових коштів, які були сплачені на картку співробітників компанії. Вказана особа повідомляє, що в суді [PERSON] не зможе дати офіційну відповідь, на що були перераховані гроші і буде зобов`язаний їх повернути як помилково перераховані. В той же день особа з нікнейм «D.Вгaznук» повідомляє, що батько [PERSON] також пов`язаний з даною фірмою і працює на ній. Посилання на його батька були не випадковими, оскільки в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська також перебуває цивільна справа № 202/4245/22, в якій [PERSON] висуває аналогічні вимоги про стягнення помилково перерахованих коштів його батьку [PERSON] , якому позивач так само перерахував 17000 гривень. До речі, 17 листопада 2022 року під час судового розгляду вищевказаної справи [PERSON] визнав факт того, що він дійсно мав договірні відносини з компанією ТОВ «ПЛК ГРУП», що він знає хто такий [PERSON] і, що автором переписки в інтернет-групі «РLС почти обманутые клиенты» на месенджері Теlegram від імені особи «D.Вгaznук» є саме він - [PERSON] . Вважає, що в своєму позові [PERSON] намагається ввести суд в оману з приводу природи правовідносин, які склалися між ними. Насправді вказані грошові кошти були частиною оплати за послуги перед юридичною особою і перерахування цих грошових коштів на картки приватних осіб було частиною його домовленості з «ТОВ «ПЛК Груп». Позивач тричі перераховував платежі на його особисту картку і один раз на картку його батька [PERSON] . За цих підстав відповідач просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року до участі у справі було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп», ЄДРПОУ 42544772. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Ремез К.І. позов підтримали та наполягали на його задоволенні. При цьому позивач підтвердив, що він дійсно замовляв автомобіль «Нуundai Коna Еlectric» у ТОВ «ПЛК Груп». Також просили врахувати, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2023 року у справі № 202/4245/22 був задоволений аналогічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. У свою чергу, представник відповідача - адвокат Усик О.А. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позов. Крім того, відзначив, що рішення суду у справі № 202/4245/22, на яке посилається сторона позивача, не набрало законної сили та ґрунтується на інших фактичних обставинах. У зв`язку з чим наполягав на відмові в задоволенні позову [PERSON] . Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з огляду на наступне: Судом установлено, що в 2021 році позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» був замовлений автомобіль «Нуundai Коna Еlectric». Згідно з наявною в матеріалах справи копії довіреності № ПЛК-КД/01 від 23.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» уповноважило відповідача [PERSON] на строк до 22.02.2023 року бути повноважним представником цього товариства, зокрема, представляти довірителя перед усіма організаціями та установами, усіма фізичними особами з питань реєстрації, переоформлення прав власності, здачі в оренду об`єктів рухомого майна, у тому числі автомобілів, з правом отримання майна, матеріальних цінностей, грошей. Відповідно до платіжних доручень 02.11.2021 року позивачем було перераховано на картку [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10600 грн. 10.11.2021 року позивачем було перераховано на картку [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10432 грн. 11.11.2021 року позивачем було перераховано на картку [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10484 грн. Згідно з бухгалтерською довідкою № 112 від 21.11.2022 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп», вказаним товариством було отримано від [PERSON] в рахунок оплати автомобіля марки «Нуundai Коna Еlectric», номер кузову [NUMBER] , грошові кошти в сумі 31516 грн.: 02.11.2021 10600 грн., 10.11.2021 10432 грн., 11.11.2021 10484 грн. Заявляючи позовні вимоги по стягнення зі [PERSON] грошових коштів у загальній сумі 31 516,00 грн., позивач посилається на те, що такі кошти були отримані відповідачем без достатньої правової підстави як помилково перераховані на картку відповідача. Вирішуючи між сторонами спір з приводу повернення вказаних грошових коштів та сплати процентів за користування грошовими коштами, суд враховує, що за змістом статті 1212 ЦК України\~особа зобов`язана повернути потерпілому майно, якщо вона набула таке майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави або коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, незалежно від того результатом чиєї поведінки чи наслідком події було безпідставне набуття або збереження майна. Зазначені положення застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Водночас частиною 1 статті 237 ЦК України\~визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до частини 1 статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Згідно з частинами 1 та 3 статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Частиною 1 статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно з пунктом 3 частини 1\~статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Суд приймає до уваги, що грошові кошти позивача були отримані відповідачем як представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп», який діяв на підставі виданої товариством на його ім`я на довіреності. Такі грошові кошти були передані відповідачем до бухгалтерії цього товариства. Тобто відповідач не набув для себе і не зберігає майно, належне позивачу. Підстав не довіряти позиції відповідача у суду немає, оскільки вона узгоджується з іншими дослідженими доказами по справі, зокрема, довідкою ТОВ «ПЛК Груп» про отримання від [PERSON] в рахунок оплати автомобіля «Нуundai Коna Еlectric» грошових коштів: 02.11.2021 10600 грн., 10.11.2021 10432 грн., 11.11.2021 10484 грн., що відповідає датам і сумам здійснених позивачем грошових переказів на картку відповідача. Крім того, сам позивач у судовому засіданні не заперечував той факт, що в листопаді 2021 року він дійсно мав правовідносини з ТОВ «ПЛК Груп», представником якого був відповідач [PERSON] , з приводу придбання автомобіля «Нуundai Коna Еlectric». Тому у суду відсутні підстави для висновку про безпідставне набуття та користування відповідачем грошовими коштами позивача. Суд не може взяти до уваги рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2023 року у справі № 202/4245/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, оскільки воно стосується інших обставин і не має преюдиційного значення у цій справі. Виходячи з фактичних правовідносин між сторонами, встановлених у судовому засіданні, суд вважає, що якщо, на думку позивача, грошові кошти в загальній сумі 31516 грн. були перераховані ним [PERSON] безпідставно, то він вправі звернутися з позовом безпосередньо до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп», від імені якого діяв відповідач, отримуючи такі кошти, та якому ці кошти були передані відповідачем. За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів та процентів за користування чужими коштами необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в позові відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed