Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває вказана цивільна справа. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1751 га кадастровий номер 3222480601:10:121:0009 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 01.04.2008 між [PERSON] та Позивачем за № 658. Водночас, Бобрицька сільська рада без вилучення земельної ділянки у Позивача, надала цю ж земельну ділянку у власність [PERSON] , яка її поділила та відчужила на користь інших осіб. Позивач вважала, що першим відповідачем не вирішувалося питання про вилучення у позивача спірної земельної ділянки, тобто не було дотримано порядку вилучення земельних ділянок у попереднього користувача, у зв`язку з чим звернулося до суду з позовом. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 31.05.2021 року представником першого та другого відповідачів подано до суду відзив на позовну заяву № 1580/02-25 від 19.05.2021 року, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 06.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 09.12.2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] та вирішено повернутись до розгляду справи у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду 08.06.2022 року залучено до участі у справі № 369/1450/21 в якості співвідповідачів: [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 27.02.1997, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ); залучено до участі у справі № 369/1450/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: реєстратора Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванюту Інну Вікторівну (просп. Перемоги, 126, м. Київ, 03115) та приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник Світлану Миколаївну (вул. Соборна, 205, с. Гореничі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08114); прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] до Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: реєстратор Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванюта Інна Вікторівна, приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник Світлана Миколаївна про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення Бобрицької сільської ради Києво-Святошинськог району Київської області від 25.07.2020 № 639-50-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] », скасування рішення реєстратора Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванюти І.В. від 07.08.2020 за індексним номером 53500607 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку, скасування рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник С.М. від 31.12.2020 за індексним номером 56043843 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку, скасування рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник С.М. від 30.12.2020 за індексним номером 56025125 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] , з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку від 08.06.2022. Ухвалою від 18.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду. Позивач у судове засідання 02.02.2023 року не з`явився. 02.02.2023 року представник позивача адвокат Барановська В.В. подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, яким просила суд розглядати справу без участі позивача, також просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та треті особи в судове засідання 02.02.2023 року не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 8ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити із таких підстав. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1751 га кадастровий номер 3222480601:10:121:0009 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 01.04.2008 між [PERSON] та Позивачем за № 658. Вказаний договір купівлі-продажу зареєстровано у Бобрицькій сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, про що є відмітка за № 1454 від 02.03.2011 на самому договорі. Водночас, рішенням Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.07.2020 № 639-50-VІІ затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1750 га кадастровий номер 3222480601:01:001:0032, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] . У подальшому, [PERSON] здійснено поділ земельної ділянки площею 0,1750 га кадастровий номер 3222480601:01:001:0032, розташованої за адресою: [ADDRESS] на земельні ділянки площами 0,1349 га та 0,0401 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку. Новоствореним земельним ділянкам, які утворилися у результаті поділу присвоєно кадастрові номери 3222480601:01:001:5443 та 3222480601:01:001:5444 відповідно. На підставі договору купівлі-продажу від 31.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Вінник С.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1569, [PERSON] відчужила земельну ділянку площею 0,1349 га з кадастровим номером 3222480601:01:001:5443, розташовану за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку на користь [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Вінник С.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1558, [PERSON] відчужила земельну ділянку площею 0,0401 га з кадастровим номером 3222480601:01:001:5444, розташовану за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку на користь [PERSON] . Факт надання спірних земельних ділянок за рахунок земельної ділянки [PERSON] підтверджується наступними фактичними даними та доказами. Так, дані Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку містять інформацію про дві земельні ділянки з кадастровими номерами 3222480601:01:001:5444, площею 0,0401 га та 3222480601:01:001:5443 площею 0,1349 га, при чому обидві мають однакову адресу: [ADDRESS] ця адреса належить також і земельній ділянці Позивача. Окрім адреси, відповідно до схеми накладання меж земельних ділянок встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3222480601:01:001:5444 та 3222480601:01:001:5443 перетинаються з межами земельної ділянки з кадастровим номером 3222480601:10:121:09 та мають 77,061% та 22,8924% співпадіння меж відповідно. Також, на замовлення Позивача та з метою внесення даних до Державного земельного кадастру, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвент-Компані» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3222480601:10:121:0009. Державним кадастровим реєстратором відділу у Києво-Святошинському районі міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області 10.03.2021 року відмовлено [PERSON] у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з перетином ділянок з ділянкою 3222480601:01:001:5443; Площа співпадає на 77.061%. Перетином ділянок з ділянкою 3222480601:01:001:5444; Площа співпадає на 22.8924%. Вказане підтверджує, що ці ділянки є фактично земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим номером 3222480601:10:121:0009 та сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222480601:01:001:0032, що перебувала у власності [PERSON] та передана їй у власність за рахунок земельної ділянки Позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Пунктом 34\~ч.\~1\~ст.26\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин відповідно до закону. Статтею 12\~Земельного кодексу\~України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що передача у власність земельних ділянок громадянам та юридичним особам належить до виключної компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад (їх сесій). Згідно з п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~116\~Земельного кодексуУкраїни громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами урегульовано ст. 118 Земельного кодексу України, вимогами якої визначено процедуру подачі заяви щодо вибору місця розташування земельної ділянки та її розгляду, отримання дозволу, розроблення та погодження проекту відведення земельної ділянки у власність. Отже, правовою підставою набуття права власності на землю згідно зі статтями\~116,\~118 Земельного кодексу України\~є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання у власність, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердження цього проекту і надання її у власність. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 Цивільного кодексу України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 Земельного кодексу України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Також відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 Земельного кодексу України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За ст. 319 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону». Водночас, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Бобрицька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області рішення про вилучення земельної ділянки у [PERSON] не приймала, а отже, передаючи земельну ділянку у власність [PERSON] діяла поза межами Конституції України та законодавства у сфері земельних відносин. Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] надано докази, які підтверджують порушення її прав Відповідачами щодо перешкод у користуванні земельною ділянкою. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19. За викладених вище обставин суд приходить до висновку про те, що усунення перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1751 га кадастровий номер 3222480601:10:121:0009 є ефективним способом захисту та призведе до відновлення порушеного права позивача. Відповідно до частини 4\~статті 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно частини 4 статті 41 Основного закону та частиною 1\~статті 321 Цивільного кодексу України, право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини четвертої\~статті 182 Цивільного кодексу України\~порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Так, державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) згідно з\~статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Відповідно до ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. У частині 2 статті 26 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оскарженого рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом\~а\~пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Однак, згідно із Законом України\~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26 Закону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1-3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом\~а)\~п. 2 ч. 6 ст. 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом\~а)\~п. 2 ч. 6 ст. 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи те, що Бобрицька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в порушення вимог земельного законодавства затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , остання безпідставно набула власність на земельну ділянку та здійснила її державну реєстрацію. Отже, ефективним способом захисту порушеного права [PERSON] є усунення перешкод шляхом скасування рішення реєстратора Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванюти Інни Вікторівна від 07.08.2020 за індексним номером 53500607 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1750 з кадастровим номером 3222480601:01:001:0032 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1750 га з кадастровим номером 3222480601:01:001:0032; скасування рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник Світлани Миколаївни від 31.12.2020 за індексним номером 56043843 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1349 га з кадастровим номером 3222480601:01:001:5443 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1349 з кадастровим номером 3222480601:01:001:5443; скасування рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Винник Світлани Миколаївни від 30.12.2020 за індексним номером 56025125 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0401 га з кадастровим номером 3222480601:01:001:5444 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0401 з кадастровим номером 3222480601:01:001:5444. Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій першого відповідача, правонаступником якого є другий відповідач, судовий збір відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України покладається на другого відповідача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 3, 10, 11, 15, 16, 386, 391, 321 ЦК України, ст. 78, 96, 152 ЗК України,

Outcome: approved