Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилася [INFO] в м.Дніпропетровськ, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , утім на час її народження останні в шлюбі не перебували, тому в свідоцтві про народження батько записаний зі слів матері [PERSON] . Фактично батьки заявниці проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу ще задовго до її народження. Від народження доньки, [PERSON] визнавав себе її батьком, виконував батьківські обов`язки, піклувався про неї, брав активну участь у вихованні, фінансово утримував. Утім, під час повномасштабного вторгнення російською федерацією на територію України, [PERSON] став на захист Батьківщини, у зв`язку з чим 04 липня 2022 року загинув поблизу населеного пункту Мазанівка Донецької області. Таким чином, встановлення факту батьківства необхідне заявниці для оформлення та призначення соціальної допомоги та пенсії у зв`язку з втратою годувальника та отримання виплат на загиблого. На підставі викладеного, [PERSON] просила суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] у с.Мазанівка Слов`янського району Донецької області, відносно [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпропетровськ. Ухвалою суду від 02 січня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.30). 31 січня 2023 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву з підстав викладених у ній. Додатково зазначила, що протягом життя [PERSON] визнавав своє батьківство, піклувався про неї та приймав участь у вихованні. На підставі викладеного, просила суд задовольнити заяву в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що є рідною бабусею заявниці. Її син, [PERSON] , загинув 04 липня 2022 року від отриманих поранень не сумісних з життям під час участі в бойових діях, утім протягом всього життя визнавав батьківство відносно доньки [PERSON] , піклувався про неї та приймав участь у вихованні. Суд, вислухавши учасників справи, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №75 від 23 січня 2004 року, де матір`ю зазначено [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с.13). 14 вересня 2022 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис №17 (а.с.15). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 30 листопада 2022 року відомості про батька у актовому записі за №75 від 23 січня 2004 року зроблені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.10-11). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені ст.ст. 125,130 Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 1371 від 08 липня 2022 року (а.с.19). Факт смерті [PERSON] також підтверджується повідомленням про смерть «1» від 07 липня 2022 року та довідкою про причину смерті від 28 липня 2022 року, де вбачається, що [PERSON] загинув від отриманих поранень не сумісних з життям під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, поблизу населеного пункту Мазанівка Донецької області (а.с.17,18). Відповідно до змісту ч.ч.1,2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Так, судом було допитано свідка [PERSON] , яка є рідною бабусею заявниці та матір`ю [PERSON] , який загинув [INFO] , та зазначила, що онука проживала з нею та її сином, останній протягом всього життя визнавав батьківство відносно [PERSON] , піклувався про неї та приймав участь у вихованні. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені уст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що [PERSON] народилася у 2003 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ч. 2 ст. 53 КпШС України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як встановлено судом, відомості щодо батька дитини, які зазначені у свідоцтві про народження [PERSON] , зокрема його імені та по батькові, відповідають імені та по батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Також факт батьківства підтверджується матеріалами справи та поясненнями учасників справи, показами свідка [PERSON] . Таким чином, вказані обставини підтверджують доводи заявника, зазначені у заяві про встановлення батьківства щодо того, що під час народження [PERSON] її батьки не перебували в шлюбі між собою та відомості про батька було вказано зі слів матері. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для отримання виплат після смерті її батька. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved