Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

12 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд: визначити місце проживання доньки- [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] разом з нею. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.04.2013. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей- доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. В свідоцтвах про народження дітей батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько- [PERSON] . Посилалась на те, що батько дітей матеріальної допомоги ні на утримання дітей, ні на її утримання не надає. Зазначила, що відповідач працює національним менеджером в КК «Рошен», вона не працює, перебуває в декретній відпустці та одержує державну допомогу у зв`язку з народженням другої дитини в розмірі 860 грн. щомісяця. Вказала, що у зв`язку з тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, нею було подано позов до Київського районного суду м.Харкова про розірвання шлюбу. Також, 19.10.2019 між [PERSON] та нею, яка діяла від себе та від імені малолітніх дітей було укладено договір дарування частини 3 кімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., а саме по частки вищевказаної квартири належить їй, частки квартири належить неповнолітньому сину - [PERSON] , частки квартири належить неповнолітній доньці - [PERSON] . Зареєстровано на праві спільної часткової власності за [PERSON] частини в ЄДРРП, номер запису про право власності 33747196, час державної реєстрації 19.10.2019 (17:25:58). Зареєстровано на праві спільної часткової власності за [PERSON] частини в ЄДРРП, номер запису про право власності 33747197, час державної реєстрації 19.10.2019 (17:25:58). Зареєстровано на праві спільної часткової власності за [PERSON] частини в ЄДРРП, номер запису про право власності 33747198, час державної реєстрації 19.10.2019 (17:25:58). Вказала, що після відчуження частини спірної квартири по договору дарування, частина квартири належить на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON] . Також вказала, що в квартирі [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м. зареєстровані: [PERSON] , вона та двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Посилалась на те, що відповідач порушує її з дітьми права та інтереси щодо порядку користування спірною квартирою, чинить перешкоди у користуванні квартирою, а 24.04.2020 вона з дітьми не змогла потрапити до квартири, оскільки відповідач змінив замки. Зазначила, що між нею та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дітей, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом. 12.08.2020 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Нелюба С.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання їх спільних дітей. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позов, а саме: наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей, ухилення відповідача від здійснення своїх батьківських обов`язків, застосування відповідачем фізичної сили до позивача та дітей, не допуск позивача та дітей до спільного помешкання, шантаж позивача з боку відповідача щодо виїзду дітей закордон. Вказав, що в Київському ВДВС м.Харкова СМУ Міністерства юстиції (м.Харків) на виконанні перебуває судовий наказ Київського районного суду м.Харкова від 07.05.2020 по справі №953/5847/20 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей- доньки- [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10.04.2020 і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідач вказане судове рішення не оскаржував та добросовісно виконує свій обов`язок по утриманню дітей. Також вказав, що позивач виключно за своєю ініціативою залишила місце їх мешкання та забрала дітей, свідомо не діє відповідачу бачитись з дітьми. Таким чином вважає, що спір між сторонами щодо визначення місця проживання дітей відсутній. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Божко В.В. від 08 липня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Божко В.В. від 04 лютого 2021 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 22.09.2021 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, з підстав звільнення судді [PERSON] з посади судді у відставку, зазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Сайченко Я.В.. в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Клімаш А.С. в судове засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, проти задоволення позову заперечували. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. До суду надали пояснення, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримали в повному обсязі, долучити висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей №505 від 15.10.2020 року. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку сторін, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.04.2013 згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають спільних дітей -сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.11.2014, актовий запис № 966) та доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05.01.2019 , актовий запис №100). Батьками дітей записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 25.03.2020, [PERSON] та [PERSON] , разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10). Відповідно до довідок ТОВ «Екомет» від 09.06.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходяться під наглядом фахівців медичного центру ТОВ «Екомет». Батько дітей до лікувального закладу за медичною допомогою сина та доньки не звертався, станом здоров`я не цікавився. Відповідно до довідок КНП «Міська дитяча поліклініка №23» ХМР від 09.06.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходяться під наглядом фахівців поліклініки з народження. Вихованням дівчинки та хлопчика та забезпеченням їм належного догляду займається мати - [PERSON] . Батько дітей за період з 01.09.2019 по теперішній час до поліклініки за медичною допомогою сина та доньки не звертався. 14.05.2020 державним виконавцем Київського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Харків) Аршавою І.Я. відкрито ВП №62058558 з приводу примусового виконання судового наказу, виданого Київським районним судом м.Харкова 07.05.2020 по справі №953/5847/20 про стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей- доньки- [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10.04.2020 і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] , складеного Службою у справах дітей по Київському району ДССД м. Харкова 15.07.2020 року за заявою [PERSON] вбачається, що обстеження проведено за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створені умови: діти мають сумісне ліжко разом з матір`ю, дитячий одяг знаходився на полицях, в кімнаті мається місце для дозвілля, мається телевізор, одяг та взуття для дітей за віком (а.с. 109-110). Відповідно до відповіді Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 13.07.2020 зазначено, що на розгляді ССД по Київському району знаходиться звернення [PERSON] від 06.07.2020 щодо порушення права власності та прав користування її та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] з боку батька дітей [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26.01.2021 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення - задоволено частково. Усунуто [PERSON] , [INFO] , перешкоди у користуванні частиною квартири [ADDRESS] шляхом вселення у вказану частину квартири. Зобов`язано [PERSON] , [INFO] , передати ключі [PERSON] , [INFO] , від вхідних дверей квартири [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1681 грн. 60 коп. В решті позовних вимог - відмовлено. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 03.11.2020 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів відмовлено. Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 20.04.2021 апеляційну скаргу [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року скасоване, ухвалене нове судове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 квітня 2020 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень. На виконання ухвали Київського районного суду м.Харкова від 04.02.2021 про витребування доказів, з ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області 16.02.2021 надійшла відповідь, зі змісту якої вбачається, що згідно до обліків Інформаційного порталу Національної поліції до Київського ВП ГУ НП в Харківській області в період часу з 01.04.2020 по теперішній час надійшли наступні звернення [PERSON] : 07.05.2020 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява [PERSON] за фактом конфлікту з чоловіком [PERSON] з приводу квартири за адресою: [ADDRESS] ; 29.06.2020 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення зі спецлінії «102» про те, що 29.06.2020 за адресою: [ADDRESS] заявниця повідомила про конфлікт із чоловіком через те, що він поміняв замки; 10.07.2020 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області поштою надійшло звернення [PERSON] щодо можливих порушень норм чинного законодавства та з інших питань, а також можливих протиправних дій з боку колишнього чоловіка; 31.08.2020 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області поштою надійшла заява [PERSON] по факту неправомірних дій з боку окремих осіб та з інших питань; 10.10.2020 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення зі спецлінії «102» про конфлікт між [PERSON] та колишнім чоловіком, який прийшов погуляти з дітьми; 13.10.2020 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області поштою надійшла заява [PERSON] щодо можливих неправомірних дій з боку колишнього чоловіка. Додатково повідомили, що згідно обліків Інформаційного порталу Національної поліції до Київського ВП ГУ НП в Харківській області 22.08.2020 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява від [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] по факту неправомірних дій з боку дружини [PERSON] . Також, 08.01.2021 до ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення [PERSON] зі спецлінії «102» про те, що 08.01.2021 за адресою: [ADDRESS] має місце конфлікт з колишньою дружиною, яка не дозволяє бачитись з дітьми. Крім того, 06.02.2021 до ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення [PERSON] зі спецлінії «102» про те, що 06.02.2021 за адресою: [ADDRESS] має місце конфлікт з колишньою дружиною [PERSON] , яка не дозволяє бачитись з дітьми (а.с.132-133). Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] . Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] №505 від 15.10.2020 року, вбачається, що вказане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Як вбачається з висновку, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дітей, вважає за доцільне: визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Виходячи з обставин, досліджених у справі, та доказів, наданих позивачем, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Як встановлено судом,та не оспорюється сторонами позивач проживає разом із дітьми за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки вважає, що між сторонами відсутній спір. Суд критично ставиться до думки відповідача про відсутність спору щодо місця проживання дітей, оскільки вказане спростовується матеріалами справи. Так, з досліджених матеріалів вбачається, що позивач [PERSON] неодноразово зверталась до Київського ВП ГУ НП в Харківській області, з приводу конфліктів з відповідачем, в тому числі через дітей. Крім того, відповідач також неодноразово звертався до відділення поліції з приводу того, що позивач [PERSON] не дозволяла йому бачитись з дітьми. Також, позивач [PERSON] зверталась до Департаменту служб у справах дітей ХМР з заявами щодо порушення її житлових прав та її дітей та психологічного тиску з боку батька [PERSON] . Враховуючи наведені обставини, судом вбачається, що між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання дітей та твердження відповідача є хибними. Також суд зазначає, що стороною позивача разом з позовною заявою було заявлено клопотання про виклик свідків, яке сторона позивача не підтримала в судовому засіданні та не наполягали на його задоволенні, при цьому відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їх дітей, що стало підставою для подачі позову до суду. Враховуючи інтереси дітей, а також те, що за місцем проживання дітей створені всі умови для дітей, суд вважає, що на даний час проживання дітей з матір`ю, буде відповідати саме інтересам дітей, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному. Крім того, суд зауважує, що батько дітей, у разі визначення місця проживання дітей з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно дітей та участь у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Отже на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дітей, тож суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved