Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 30.11.2021 надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що між ТОВ «Затишок сервіс» і [PERSON] було укладено два договори про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території №48/3/РП від 23.12.2017 стосовно квартири [ADDRESS] та приміщенню [ADDRESS] та №74/2/РП від 17.12.2017 стосовно квартири [ADDRESS] . Крім того, з 10.08.2018, відповідач зареєстрував право приватної власності на приміщення [ADDRESS] , договір про надання житлово-комунальних послуг не був укладений, але фактично житлово-комунальні послуги надавались. Відповідно до умов вищезазначеного договору - споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк (не пізніше 25 числа кожного місяця), датою виставленням виконавцем споживачу першого рахунку за послуги та датою початку фінансових зобов`язань є 01.01.2018. Позивач надавав відповідачу послуги за договором 48/3/РП від 23.12.2017 та за договором № 74/2/РП від 17.12.2017 в період з 01.01.2018 по 31.07.2021 включно. З 01.08.2021 позивач припинив надання послуг за договором, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше утримання будинку здійснюється силами ОСББ «Рівер Парк 1». Відповідач здійснив часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги, а саме в розмірі: 20\~677,81 грн. стосовно квартири [ADDRESS] за договором №48/3/РП від 23.12.2017; 4 095,31 грн. стосовно приміщення № 97 за договором №48/3/РП від 23.12.2017; 39 081,53 грн. стосовно квартири [ADDRESS] за договором №74/2РП від 17.12.2017; 3\~376,54 грн. стосовно приміщення [ADDRESS] . На момент припинення надання послуг за договором (станом на 31.07.2021) у відповідача існувала прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі: 1\~750,32 грн. стосовно квартири [ADDRESS] за договором №48/3/РП від 23.12.2017; 421,24 грн. стосовно квартири [ADDRESS] за Договором №48/3/РП від 23.12.2017; 3\~445,40 грн. стосовно квартири [ADDRESS] за договором №74/2РП від 17.12.2017; 671,54 грн. стосовно приміщення [ADDRESS] . У зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права, а саме: стягнути з відповідача прострочену суму заборгованості за договором та штрафні санкції. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.11.2021 указана позовна заява передана для розгляду судді Батмановій В.В. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів. До суду 17 грудня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач скористався правом на подання відзиву та заперечень, в яких заперечував проти позовних вимог, з тих підстав, що відповідач не отримував жодних пропозицій про внесення змін в укладені договори та не ухиляється від оплати за надані послуги, а відтак будь-які заборгованості у відповідача відсутні. З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача надав відповідь на відзив та пояснення в яких заперечував проти доводів відповідача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові, зазначив, що відповідно до договору позивач може в односторонньому порядку змінювати розмір тарифу. Представник позивача надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, також надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1\~ст. 322 ЦК України\~встановлено тягар утримання майна - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1\~статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону №2189-VІІІ: індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~передбачено: обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2\~статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у певному обсязі (Постанова ВСУ від 30.10.2013 року по справі №6-59цс13). Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ «Затишок сервіс» та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно договору №15/3/РП від 23 грудня 2017 року про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території квартири [ADDRESS] . Відповідач є власником вказаної квартири. З 01.08.2021 позивач припинив надання послуг за договором, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше утримання здійснює ОСББ. Відповідач здійснював часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги, а саме в розмірі: 20\~677,81 грн. стосовно квартири [ADDRESS] за Договором №48/3/РП від 23.12.2017; 4 095,31 грн. стосовно приміщення № 97 за Договором №48/3/РП від 23.12.2017; 39 081,53 грн. стосовно квартири [ADDRESS] за Договором №74/2РП від 17.12.2017, 3\~376,54 грн. по приміщенню [ADDRESS] . Проте у повному обсязі відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, станом на 31.07.2021 у розмірі: по квартирі [ADDRESS] : 1\~750,32 грн., в тому числі інфляційні втрати 36,95 грн. та 3% річних -13,09 грн.; по приміщенню 97 вул. Набережна Перемоги,буд.42П: 421,24 грн., в тому числі інфляційні втрати 8,89 грн. та 3% річних 3,15 грн.; по квартирі [ADDRESS] : 3\~445,40 грн., в тому числі інфляційні втрати 72,73 грн., та 3% річних 25,77 грн.; по приміщенню 97 вул. Набережна Перемоги,буд.42Ф: 671,54 грн., в тому числі інфляційні втрати 14,17 грн., та 3% річних 5,02 грн. У відповідності до ч. 1 ст.\~9\~та ч. 5 ст.\~13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша\~статті 509 ЦК України). Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,\~Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником\~Закон\~визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому\~законом\~порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій\~статті 19 Закону\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною третьою\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відтак суд критично оцінює доводи представника відповідача у наданому відзиві, оскільки вони спростовуються вищевикладеним та нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагань уникнути від сплати за надані та отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Приймаючі до уваги вищезазначене, та враховуючи, що відповідачу позивачем надавалися певні послуги за які [PERSON] частково сплачувала, а тому дійсно відповідач у встановлений законом строк не виконав перед позивачем своїх зобов`язань за спожиті житлово-комунальні послуги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги на момент подачі позову у розмірі: по квартирі [ADDRESS] : 1\~750,32 грн., в тому числі інфляційні втрати 36,95 грн. та 3% річних -13,09 грн.; по приміщенню 97 вул. Набережна Перемоги,буд.42П: 421,24 грн., в тому числі інфляційні втрати 8,89 грн. та 3% річних 3,15 грн.; по квартирі [ADDRESS] : 3\~445,40 грн., в тому числі інфляційні втрати 72,73 грн., та 3% річних 25,77 грн.; по приміщенню 97 вул. Набережна Перемоги,буд.42Ф: 671,54 грн., в тому числі інфляційні втрати 14,17 грн., та 3% річних 5,02 грн. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved