Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна вчинено виконавчий напис №783 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість в розмірі 17000,00 гривень по договору №3086013 від 21.10.20р. 31 серпня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Тимощуком В.В. було відкрито виконавче провадження №66652647 із примусового виконання напису №783. 16 вересня 2021 року винесено\~постанову про\~звернення стягнення\~з заробітної\~плати Позивача.\~Місце роботи\~позивача \~ФОП [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Постановлено щомісячно,\~з вересня\~2021\~року,\~стягувати з\~заробітної плати\~(у\~розмірі 20%)\~на користь\~відповідача.\~У виконавчому\~написі зазначено,\~що стягнення\~проводиться за\~період з\~20.11.2020\~по 14.05.2021рр.\~Сума заборгованості\~складає 17000,00\~грн.,\~в тому\~числі:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту становить\~5000,00\~грн;\~проценти за\~користуванням кредиту\~становить 11400,00\~грн.\~За вчинення\~виконавчого напису\~третьою особою\~на підставі\~статті 31\~Закону України\~«Про нотаріат»\~отримано плати\~з відповідача,\~в розмірі\~600,00\~грн.,\~які підлягають\~стягненню з\~позивача,\~на користь\~відповідача.\~Також вказують,\~ що\~відповідно до\~правової позиції\~Верховного Суду\~України,\~що викладена\~у Постанові\~від 05\~липня 2017\~р.\~у справі\~№6-887цс17,\~з урахуванням\~приписів статей\~15,\~16,\~18\~ЦК України,\~статей 50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~захист цивільних\~прав шляхом\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~полягає в\~тому,\~що нотаріус\~підтверджує наявне\~у стягувача\~право на\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна.\~Це право\~існує,\~поки суд\~не встановить\~зворотного.\~Тобто боржник,\~який так\~само має\~право на\~захист свого\~цивільного права,\~в судовому\~порядку може\~оспорювати вчинений\~нотаріусом виконавчий\~напис:\~як з\~підстав порушення\~нотаріусом процедури\~вчинення виконавчого\~напису,\~так і\~з підстав\~неправомірності вимог\~стягувача (повністю\~чи в\~частині розміру\~заборгованості або\~спливу строків\~давності за\~вимогами в\~повному обсязі\~чи їх\~частині),\~з якими\~той звернувся\~до нотаріуса\~для вчиненням\~виконавчого напису. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14 (залишено в силі Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017р. та не переглядалось (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року), про визнання нечинним і скасування п.1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин» Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р., яка була внесена до Постанови Кабінету Міністрів від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». На сьогоднішній день, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», стягнення заборгованості на підставі виконавчих написі нотаріусів передбачено за нотаріально-посвідченими угодами. Для одержання виконавчого напису надається оригінал нотаріально-посвідченої угоди. Постанова Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~р.\~у справі\~№ 826/20084/14,\~набула законної\~сили,\~в мотивувальній\~частині постанови\~апеляційної інстанції\~зазначено:\~ «Оскільки\~оскаржувані положення\~Змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~можуть бути\~застосовані до\~необмеженого кола\~фізичних осіб\~у зв`язку\~із укладенням\~ними кредитних\~договорів та\~існуванням у\~них простроченої\~заборгованості,\~суд з\~метою недопущення\~порушень прав\~та законних\~інтересів осіб,\~що є\~позичальникам,\~вважає за\~необхідне визнати\~не чинною\~постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26\~листопада 2014р.\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в\~частині,\~з моменту\~її прийняття». Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 дане рішення не було скасоване. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 07 червня 2021 року відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. До судового засідання представник позивача адвокат Хейніс О.Г. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Просить розглядати справу в його відсутність. Не заперечує проти винесення заочного рішення суду Відповідач ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» в судове засідання не з`явився, представника не направили, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Третя особа\~ Приватний\~ нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонова О.М.\~ в судове засідання не з`явився, представника не направили, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов;\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин;\~відповідач не\~подав відзив;\~позивач не\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. В силу ст.ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.\~ Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлені наступні фактичні обставини: 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна вчинено виконавчий напис №783 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість в розмірі 17000,00 гривень по договору №3086013 від 21.10.20 року. 31 серпня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Тимощуком В.В. було відкрито виконавче провадження №66652647 із примусового виконання напису №783 . \~ \~ \~ \~16 вересня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення з заробітної плати Позивача. Місце роботи позивача ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Постановлено щомісячно, з вересня 2021 року, стягувати з заробітної плати (у розмірі 20%) на користь відповідача. \~ \~ \~ \~У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 20.11.2020 по 14.05.2021р. Сума заборгованості складає 17000,00 грн., в тому числі: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000,00 грн.; проценти за користуванням кредиту становить 11400,00 грн. \~ \~ \~ \~За вчинення виконавчого напису третьою особою на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати з відповідача, в розмірі 600,00 грн., які підлягають стягненню з позивача, на користь відповідача. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відтак із копії виконавчого напису, вбачається, що\~нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі\~наданого не повного розрахунку боргу, який\~в свою чергу не може вважатись документом,\~що підтверджує безспірність вимог банку до боржника, тому з цього випливає, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався щодо безспірності\~існуючої заборгованості. Зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен впевнитися у безспірності заборгованості, але надати належну оцінку розрахункам може особа, яка володіє спеціальними бухгалтерськими знаннями. У нотаріуса відсутні спеціальні бухгалтерські знання, тому це доводить, що він не міг перевірити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у Постанові від 05 липня 2017 р. у справі №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, набула законної сили, в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 дане рішення не було скасоване. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Так само, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про\~ судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. \~ \~ \~ \~Оскаржуваний у даній справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 07 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно , для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); \~ \~ \~ \~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання . \~ \~ \~ \~Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). \~ \~ \~ \~До позовної заяви додається копія договору №3086013 від 21.10.20р., який не є нотаріально-посвідченим кредитним договором. Кредитний договір, заява №3086013 від 21.10.20р, є договором на надання позики. Пунктом 1.5.2 визначено нарахування відсотків у розмірі 1,90 % в день на суму боргу. Пунктом 1.4 також визначено строк надання кредиту 30 днів. Пунктом 1.3 визначено суму кредиту 5000, 00 гривень. Отже, сума нарахованих відсотків згідно даного договору має складати 2850 гривень (5000 грн.* 1,9%* 30 днів).Тоді як в оскаржуваному написі сума відсотків становить 11400,00 грн. Також Додаток №1 до Договору містить нарахування з відсотків (за зниженою процентною ставкою), а саме 15 грн. як «Сума нарахованих відсотків». Що також свідчить про різність і спірність суми стягнення. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у Постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. \~ \~ \~ \~Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. \~ \~ \~ \~Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. \~ \~ \~ \~Тому на час вчинення виконавчого напису позивач не мав безспірну заборгованість перед відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1047 ЦК\~України, договір позики укладається у письмовій формі,\~якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~У нижньому правому куті кредитного договору вказано, що: «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А872615, 21.10.2020 20:36:46 /Себало О.В./». Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639 ЦК України\~визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися\~укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися\~укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 3\~статті 207 ЦК України\~чітко визначає, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.11 Закону України Про електронну комерцію пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. \~ \~ \~ \~Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Частиною 3 ст. ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону\~визначено форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи; \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, відсутні будь-які докази, що позивачем був підписаний кредитний договір, оскільки не зазначено, яким саме ідентифікатором був підписаний кредитний договір, так як відсутні докази підписання електронного правочину у формі, визначеної ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронно-цифровий підпис чи електронний підпис одноразовий ідентифікатор). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Така відмітка суду стороною відповідача не подана. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Тому, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати за позовом складаються з судового збору на суму 908,00 грн (а.с.12) та витрати на правову допомогу в сумі 10\~000,00 грн, що документально підтверджені (а.с.25-29, 30-31,32). Вказані витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved