Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: територіальна громада села Новошино в особі Журавнівської селищної ради Стрийського району Львівської області в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] в [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавненської селищної ради, загальною площею 2,5000 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №091078 від 11.04.2000 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавненської селищної ради, загальною площею 2,7200 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ЛВ №091077 від 11.04.2000. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті котрої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,50 га, належні померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛВ №091078 від 11.04.2000. [PERSON] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] проживала в с. Новошино Жидачівського району Львівської області. Від імені [PERSON] виконавчий комітет Журавнівської селищної ради заповіт не посвідчував. На день смерті із [PERSON] був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] . Оскільки [PERSON] не залишала заповіту, то спадкування відбулося за законом. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , були: її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті своєї матері не прийняли у жоден спосіб передбачений законом та на неї не претендують. Натомість, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , оскільки проживав разом із нею на час відкриття спадщини, займався її похоронами, вступив у володіння спадковим майном, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті котрого відкрилася спадщина до складу якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,7200 га, належні померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛВ №091077 від 11.04.2000. Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,50 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛВ №091078 від 11.04.2000, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини, проте не оформив спадкових прав. [PERSON] проживав в с. Новошино Стрийського (колишнього Жидачівського) району до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Від імені [PERSON] у виконкомі Журавненської селищної ради посвідчено заповіт від 03.09.2014 та зареєстровано в книзі реєстрації нотаріальних дій за №115. [PERSON] через хворобу і немічність проживав разом з своєю донькою [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Із змісту заповіту від 03.09.2014 вбачається, що [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповів усе своє майно дочці [PERSON] . Окрім позивачки, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , не було. Оскільки позивачка постійно проживала із батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважалася такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. 31.08.2022 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацької А.І. для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно земельних ділянок, однак їй було відмовлено. Причиною відмови стала відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходиться на території Журавненської селищної ради, що належали [PERSON] , який помер [INFO] . Вважаючи, що її спадкові права порушено, позивачка звернулася із даним позовом до суду. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 30.09.2022 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 13.10.2022 /а.с.36-37/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.10.2022 у зв`язку із неявкою в підготовче засідання сторін по справі, підготовче засідання відкладено на 31.10.2022 /а.с.46/. 31.10.2022 у зв`язку із неявкою в підготовче засідання сторін по справі, підготовче засідання відкладено 18.11.2022 /а.с.57/ . Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.11.2022 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 13.12.2022 /а.с.70-71/. 13.12.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із відсутністю електроенергії /а.с.74/. 29.12.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із відсутністю електроенергії /а.с.83/. Розгляд справи по суті відбувся 02.02.2023 за участю позивачки та її представника. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі В судовому засіданні 02.02.2023 позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Судом скеровувались виклики у судові засідання, однак конверти поверталися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання. Представник третьої особи територіальної громади села Новошино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області надіслав заяву в якій розгляд справи просить здійснювати за його відсутності, повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суду інформації, яка б була підставою для заперечення стосовно предмету даної заяви. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивачка приходиться дочкою [PERSON] , а також те, що спадкодавець постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини у с. Новошино Жидачівського району Львівської області. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 06.10.1964, [PERSON] 1941 року народження та [PERSON] 1938 року народження зареєстрували шлюб 06.10.1964 в смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, а після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . /а. с. 11/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2002, [PERSON] померла [INFO] в с. Новошино Жидачівського району Львівської області у віці 64 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №30 /а. с.15/. Згідно довідки виконавчого комітету селищної ради №845 від 14.07.2022 [PERSON] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] проживала в с. Новошино Жидачівського району Львівської області. Від імені [PERSON] виконавчий комітет Журавнівської селищної ради заповіт не посвідчував. На день смерті із [PERSON] був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] /а. с.16/. Згідно витягу зі спадкового реєстру №69785119 від 17.08.2022, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а. с.17/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.11.2018, [PERSON] помер [INFO] в с. Новошино Жидачівського району Львівської області у віці 77 років, про що зроблено відповідний актовий запис №57 /а. с.18/. Згідно довідки Журавненської селищної ради № 844 від 14.07.2022, [PERSON] проживав в с. Новошино Стрийського (колишнього Жидачівського) району до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Від імені [PERSON] у виконкомі Журавненської селищної ради посвідчено заповіт від 03.09.2014 та зареєстровано в книзі реєстрації нотаріальних дій за №115. [PERSON] через хворобу і немічність проживав разом з своєю донькою [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . /а. с.19/. Відповідно до заповіту посвідченого 03.09.2014 секретарем Журавнівської селищної ради Демків Л.Ю., [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе своє майно [PERSON] /а. с.20/. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого вдруге 07.06.1986, [PERSON] народилася [INFO] в с. Журавно Жидачівського району Львівської області, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с.12/ Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданого вдруге 09.10.1991, [PERSON] розірвав шлюб із [PERSON] , а після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище - [PERSON] /а. с.13/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 23.11.1991, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 23.11.1991 в Журавненській селищній раді Жидачівського району Львівської області, а після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] /а. с.14/. Згідно витягу зі спадкового реєстру №69785122 від 17.08.2022, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а. с.21/. Відповідно до копії архівного примірника Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛВ №091078 від 11.04.2000, [PERSON] є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавненської селищної ради, загальною площею 2,50 га /а. с.22/. Згідно довідки Відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.09.2022, у книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю на території Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення народних депутатів Журавненської селищної ради від 11.04.2000, на гр. [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №091078 від 11.04.2000. Реєстраційний номер 91. Площа земельної ділянки 2,5000 га, а на гр. [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №091077 від 11.04.2000. Реєстраційний №90.Площа земельної ділянки 2,7200 га./а. с.24/. Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу №61/02-31 від 31.08.2022, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки на території Вибранівської сільської ради, що належали померлому і є спадковим майном /а. с.23/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спадкодавець [PERSON] після смерті дружини [PERSON] фактично успадкував земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та вступив в управління та володіння спадковим майном після її смерті, а отже вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті батька своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку). Встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем позивачці необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] , за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved