Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивачка в особі свого представника - адвоката Кучерявого Д.В. звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що його батьки позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2016 року, який надалі згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.11.2020 року було розірвано. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2021 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі даного рішення Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який був пред`явлений позивачкою до Деснянського РВ ДВС ЦМУ МЮ ( м. Київ). Постановою головного державного виконавця Попик О.В. від 05.08.2021 відкрито виконавче провадження №66397275. Однак, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2021 року відповідачем не виконується. Відповідач жодного разу не відвідував ДНЗ №282, де навчається його син, з директором та вихователями закладу не спілкується, батьківські збори не відвідує, з вересня 2020 року самоусунувся від його виховання, не піклується про нього, не цікавиться його життям та здоров`ям, абсолютно не бере участі в матеріальному забезпеченні сина. На підставі викладених обставин, позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою судді від 16.06.2022 року було відкрито провадження у справі. Згідно ухвали суду, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 13.09.2022, було замінено неналежну третю особу: Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації на належну Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 08.12.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Представник позивачки - адвокат Кучерявий Д.В. подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На адресу суду направили висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] , відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні у справі докази, та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.11.2020 року, було розірвано. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Дніпровським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві. Після розлучення син залишився проживати з матір`ю. З позовної заяви вбачається, що батько неповнолітнього сина [PERSON] не приймає та не приймав участі у його вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Згідно положень ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 31.10.2022 року за № 103/5726/41/1, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в листопаді 2020 року. З того часу малолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , яка самостійно займається вихованням та утриманням. Батько дитини, [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з сином не проживає, вихованням та утриманням не займається, аліменти не сплачує, наявна заборгованість по сплаті аліментів. Гр. [PERSON] жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що батько самоусунувся від виховання своїх батьківських обов`язків. 05.10.2022 року працівниками служби у справах дітей та сім`ї було здійснено дзвінок гр. [PERSON] , під час розмови батько повідомив, що він не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] . Враховуючи інтереси дитини,

Outcome: approved