Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

02.11.2022 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь надміру виплачені бюджетні кошти у вигляді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у розмірі 19352,16 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.05.2019 року відповідачка звернулась до позивача для призначення житлової субсидії та відповідно до вимог п. 13 Положення згідно заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, відповідачці призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Вказує, що [PERSON] була повідомлена про обов`язок у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), у місячний термін повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, що підтверджується її особистим підписом в заяві. В подальшому позивачем було встановлено, що 23.11.2019 року відповідачкою було придбано транспортний засіб марки «Ніссан», 2004 року виготовлення, що вплинуло на встановлення права на субсидію, внаслідок чого вона отримала субсидію без достатніх правових підстав з грудня 2019 року по 30 квітня 2021 року в сумі 19352,16 грн. Зазначені обставини, як стверджує представник позивача, стали підставою для скерування відповідачці повідомлення про припинення надання житлової субсидії від 05.05.2021 року з вимогою про повернення переплаченої суми виплачених бюджетних коштів, яка не виконана [PERSON] . Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2022 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 16.02.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Представник позивача надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 18.11.2015 року за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я [PERSON] за вказаною адресою місця реєстрації, яка отримана останньою 28.12.2022 року та 21.01.2023 року. Приймаючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак не з`явилась без поважних причин, не повідомивши про причини неявки та не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі зазначеного, судом було ухвалено здійснити розгляд справи за відсутності сторін по справі на підставі наявних доказів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 28.05.2019 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси, яке є структурним підрозділом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, з заявою про призначення та надання житлової субсидії за зареєстрованим її місцем проживання: [ADDRESS] . Як вбачається, підписавши вказану заяву, відповідачка погодилась зокрема з зобов`язанням протягом місяця повідомити структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміна у складі осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку; зміна в переліку отриманих житлово-комунальних послуг; придбання майна, товарів або оплата послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень. Також, відповідачкою при поданні вказаної заяви, надано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидій, із зазначенням членів своєї сім`ї, доходу та вказала, що вона та члени її сім`ї майна та послуг у 2018 році не придбала. Також відповідачка погодилась із усіма умовами визначеними у цій декларації та підписала її. Згідно з поданими до суду довідками про розмір отриманої субсидії у грошовій формі по справі №15365 вбачається, що позивачем проводились відповідні виплати житлової субсидії, а [PERSON] отримувались зокрема за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року в сумі 7881,47 грн., за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року в сумі 11140,84 грн., за період з 01.01.2021 року по 31.05.2021 року в сумі 7317,74 грн. У відповідності до наданого листа Міністерства внутрішніх справ України вбачається, що 23.11.2019 року за особою з РНОКПП [NUMBER] , зареєстровано транспортний засіб марки «Ніссан», 2004 року випуску. У відповідності до заяви про призначення та надання житлової субсидії від 28.05.2019 року, [PERSON] підтверджено, що РНОКПП за № [NUMBER] , присвоєно на її ім`я - [PERSON] . На підставі виявленої інформації про придбання відповідачкою у листопаді 2019 року транспортного засобу, вартість якого перевищує 50000,00 грн., позивачем було скеровано повідомлення [PERSON] про припинення надання житлової субсидії від 05.05.2021 року, яким повідомлено про необхідність повернення надміру виплаченої суми субсидії за період з 01.12.20219 року по 30.04.2021 року в сумі 19352,16 грн. Невиконання вказаного повідомлення з боку відповідача, стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 р. затверджене Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, (далі - Положення №848), яким визначені умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Згідно п.2 Положення №848, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 р. № 329) (в редакції на час виникнення правовідносин), право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках). Житлова субсидія на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива призначається у разі, коли домогосподарство не отримує комунальну послугу з постачання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) та не використовує природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення. Пунктом 3 передбачено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення). Пунктом 6 встановлено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень. Зазначене положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин (23.11.2019 року) передбачене пунктом 14 п.п.4 Порядку, яким встановлено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. Гривень. Пунктом 78 Порядку у вказаній редакції передбачено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді. Пунктом 90 Порядку встановлено, що громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 14 цього Положення. Пунктом 6 пункту 14 Порядку визначено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо громадянин не повернув надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії за попередні періоди її одержання на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або не сплачує суми до повернення, визначені відповідним структурним підрозділом з питань соціального захисту населення. Згідно з п. 20 Положення про порядок призначення та надання населення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. У статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Приймаючи вищевикладене вбачається, що позивачем належним чином було здійснено призначення та надання житлової субсидії [PERSON] на підставі її заяви від 28.05.2019 року. Відповідачка звернувшись до позивача була належним чином ознайомлена з зобов`язанням про придбання майна, товарів або оплата послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, про що свідчить її підпис у заяві від 28.05.2019 року. Також з поданих до суду документів вбачається, що відповідачці після її звернення, щорічно позивачем призначалась житлова субсидія без її звернення, а саме у 2020 році та 2021 році. Однак, відповідачкою при отриманні житлової субсидії було не дотримано наданих письмових зобов`язань щодо інформування Департаменту у визначені законодавством терміни про зміни (обставини), що впливають на призначення субсидії, та відповідач приховала інформацію про те, що вона придбала у листопаді 2019 року транспортний засіб, шляхом неповідомлення структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про таку інформацію. Враховуючи викладене, внаслідок неподання інформації щодо витрат на придбання майна на суму, що перевищує 50 тис. грн., які здійснені відповідачем за призначенням житлової субсидії було неправомірно виплачено житлову субсидію за період з 01.12.2019 року по 30.04.2021 року в сумі 19352,16 грн. Доказів на підтвердження того, що відповідачкою здійснено виплату безпідставно отриманих грошових коштів в рахунок житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у вказаній сумі, до суду не надано. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачем не повернута сума отриманої субсидії, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти в сумі 19352,16 грн., що становить суму надміру виплачених коштів житлової субсидії. Одночасно ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що у відповідності до усталеної практики Європейського суду справ людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 гривня 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved