Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

08.11.2022 позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом із третіми особами проживає у квартирі [ADDRESS] . Зазначене приміщення було надано позивачці та членам її сім?ї як працівникові Сумського вищоо артилерійського училища ім. М.В. Фрунзе. Позивачка разом із донькою та онуком протягом тривалого часу зареєстровані та фактично проживають у цій квартирі. У червні 2022 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про оформлення квартири у приватну спільну часткову власність шляхом її приватизації. Листом від 16.09.2022 їй було відмовлено у зв?язку з тим, що нею не було надано усіх необхідних документів - копії ордера на житлове приміження. Зазначає, що позивачка вселилась у 1987 році у квартиру на законних підставах, а відсутність у неї ордеру позбавляє можливості реалізувати право на приватизацію квартири. Ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та лише дає право на вселення. Просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у передачі [PERSON] та членам її сім`ї - доньці [PERSON] та онуку [PERSON] квартири [ADDRESS] у спільну часткову власність шляхом приватизації та зобов`язати Сумську міську раду провести дії по приватизації квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у відповідності п.18 наказу МЖКГ України від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордера на жиле приміщення. У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився, зазначив, що Пунктами 18,19,20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передачено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Позивачем не було надано копію ордера на житлове приміщеня. Також не наданодокументи, що підтверджують родинні відносини між членами сім?ї та інформацію (довідку з попереднього місця проживання) [PERSON] у період з кінця 1992 року по 30.08.1998, оскільки ця особа зареєстрована у спірному приміщенні з 30.08.1998. У приватизації було відмовлено на підставі вимог чинного законодавства у зв?язку з наданням неповного пакету документів. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду 14.11.2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, звільнено позивача від сплати судового збору. Ухвалою суду від 12.12.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони не з?явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представників позивача, відповідача та від третьої особи [PERSON] , яка також діє як представник [PERSON] , надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Під час розгляду справи по суті представник позивача позовну заяву підтримала із зазначених підстав. Додатково пояснила, що відповідачем необгрунтовано відмовлено у задоволенні заяви про приватизацію. Третя особа - [PERSON] проживає у зазначеній квартирі з моменту народження - [INFO] , з незрозумілих причин датою реєстрації його за місцем проживання у документах вказано 30.08.1998. Разом із заявою позивакою було подано уві документи, які у неї мались та які вимагаються. Відсутність ордеру не може бути підставою для відмови у приватизації , оскільки ордер не зберігається у наймача, а є підставою для вселення. Представник відповідача під час розгляду справи проти позову заперечувала, пояснила, що у приватизації квартири позивачу було відмовлено на підставі вимог чинного законодавства України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для розгляду заяви. Зокрема, не надано було ордера, документів, які б підтверджували невикористання [PERSON] житлових чеків за місцем його проживання до 30.08.1998, а також свідоцтва, яке б підтверджувало родинні зв?язки заявника з членами сім?ї. Просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] підтримала позову із підстав, які зазначив представник позивача. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 13.09.2022 [PERSON] звернулася до управління «ЦНАП у м. Суми» із заявою про оформлення передачі у приватну спільну часткову власність їй та членам її сім?ї [PERSON] , [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] . До заяви було додано пакет документів, який, зокрема, містив: - копію витягів з реєстру територіальної громади, відповідно до яких [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за зазначеною адресою з 30.08.1998, [PERSON] - з 25.03.1987 (а.с. 93, 94); - довідки СОУ АТ «Ощадбанк» про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в додаткових списках громадян на приватизацію не значиться; - поквартирну картку, відповідно до якої за зазначеною адресою зареєстровані [PERSON] - основний квартиронаймач - з 06.04.1988, її донька [PERSON] з 25.03.1987, онук [PERSON] з 30.08.1998 (а..с 99); - копію свідоцтва про народження, відповідно до якого [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 105); - копію паспорта [PERSON] , відповідно до якого він зареєстрований за вказаною адресою з 30.08.1998 (а.с. 111). - копію свідоцтва про укладення шлюбу, згідно з яким [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 114); - копію свідоцтва про народження [PERSON]. , у якому матір?ю вказано [PERSON] (а.с. 115). Листом від 16.09.2022 управлінням «ЦНАП у м. Суми» повідомлено позивачку про відсутність підстав для передачі квартири у спільну часткову власність у зв?язку з ненаданням копії ордера на жиле приміщення, інформації (довідки з органу приватизації) з попереднього місця проживання [PERSON] в період з кінця 1992 та по 29.08.1998, всіх документів, які підтверджують родинні відносини між членами сім?ї (а.с. 38). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. За ст. 5 вказаного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, для участі в приватизації необхідно дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації та його особисте звернення до органів приватизації. Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом № 396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року (далі - Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення визначено перелік документів, який подається громадянином до органу приватизації: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Відповідно до п. 20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Наведені вище норми вказують на те, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію. Відповідно до листа відповідача позивачу було відмовлено у прийнятті рішення про передачу у власність вищезазначеної квартири, оскільки в порушення пунктів 18, 19,20 Положення про порядок передачі, квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, не було надано повного пакету документів. Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно з Постановою ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984р. № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (розділ IV, ст. 69 «Ордер на жиле приміщення») (у редакції, яка була чинна на момент реєстрації позивача у житловому приміщенні) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає» громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Відповідно до ст. ст. 70, 72 вказаної Постанови ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово- експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорта усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. На час вселення позивача у квартиру за адресою [ADDRESS] законодавством було передбачено передачу ордера, який є тимчасовим документом та є дійсним протягом 30 днів, до житлово-експлуатаційної контори. Тому відсутність його копії у квартиронаймача за встановленого факту тривалого та на відповідній правовій підставі проживання особи у приміщенні не може бути підставою для відмови у приватизації квартири. Відносно інших констатованих відповідачем недоліків заяви про приватизацію квартири суд зазначає таке. Судом встановлено, що у квартирі, яка приватизується, за наявними документами [PERSON] зареєстрований не з моменту народження, а з семирічного віку. Враховуючи положення ст. 17 ЦК УРСР, яка була чинна у період з народження [PERSON] до реєстрації його місця проживання місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. З матеріалів справи вбачається, що мати [PERSON] у період з 1992 по 1998 рік була зареєстрована за цією ж адресою. Тобто наданої довідки про невикористання [PERSON] житлових чеків за зареєстрованим місцем проживання за відсутності у відповідача достовірних відомостей про те, що [PERSON] у період з 1992 року по 30.08.1998 року був зареєстрований за іншою адресою, а не проживав разом із матір?ю достатньо дя вирішення питання щодо передачі квартири у власність. Положення містить вимогу про надання разом із заявою про приватизацію копій виданих виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом документів, які б підтверджували родинні зв?язки між усіма членами сім?ї. Під час звернення до відповідача із заявою позивачем не було надано документа, яке б підтверджувало її родинні зв?язки із третіми особами. Наявне свідоцтво про народження [PERSON] , у якому матір?ю зазначено [PERSON] . Однак не надано копії свідоцтва про укладення шлюбу, зміну імені, тощо, які б підтверджували зміну імені позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». За твердженням представника позивача такі документи не збереглися у позивачки, оскільки залишилися на території Російської Федерації. Разом з цим, у поданому відповідачу разом із заявою пакеті документів міститься поквартирна картка, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] є донькою та онуком позивачки. Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Наведені вище норми вказують на те, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію. Під час розгляду справи встановлено, що позивачка разом із третіми особами протягом тривалого часу постійно та на законних підставах проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , а відтак набули право на отримання житла у приватну власність. Факт правомірності їх проживання у вказаній квартирі відповідачем не заперечується. Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане житло та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачкою та членами її сім?ї права на приватизацію вказаної квартири без ордеру та на підставі тих документів, які були подані разом із заявою від 13.09.2022 про оформлення передачі у приватну власність квартири, у тому числі копій виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану документів, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї та довідки від 08.09.2022 №116.145-33/211 АТ «Державний ощадний банк України» про те, що [PERSON] не значиться у додаткових списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів. Відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved