Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з останньої на його користь 48 500,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 06 червня 2022 року між сторонами було укладено договір позики. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором, про що свідчить розписка відповідача від 06.06.2022 року щодо отримання коштів у розмірі 48 500,00 гривень. Відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, а саме до 06 липня 2022 року не повернула позивачеві суму боргу, від повернення боргу вселяко ухиляється, що і стало причиною звернення до суду. Нормативно позивач обґрунтував свої вимоги: ст.ст. 525, 526, ч.2 ст. 530, ст.ст. 611, 625, 629, ч.2 ст.1047, ст.ст. 1049, 1050 Цивільного кодексу України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, останнім було надано суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги, слухати справу у його відсутність в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином через в порядку статей 128, 130 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за у її відсутність до суду остання не подавала. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню,з наступних підстав. Згідно копії договору позики від 06.06.2022р, [PERSON] передав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 48 500,00 гривень, а остання зобов`язувалася повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів протягом тридцяти (30) календарних днів, тобто до 06.07.2022р. Згідно копії розписки від 06.06.2022 року, [PERSON] , [INFO] , отримала у позику у [PERSON] ,суму в розмірі 48 500,00 (сорок вісім тисяч п`ятсот) гривень, 00 копійок. Зобов`язується повернути вказану суму у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення умов вищевказаного договору, не повертає позивачу суму позики, як наслідок, станом на дату 09.11.2022 року звернення позивача із позовною заявою. Вказаний договір позики та розписка, оригінал якої знаходиться у позивача, надана до суду першої інстанції в копії, належним чином засвідчена позивачем. Договір позики містить, зокрема, дату його складання, паспорті дані як позивача, так і відповідача, суму грошових коштів яка передається у позику та зобов`язання щодо їх повернення, строк повернення. Розписка підтверджує отримання відповідачем грошових коштів в конкретно визначеній сумі. Дослідивши належним чином засвідчені копії спірного договору позики та боргової розписки, оцінивши її зміст, суд вважає, що між сторонами існують правовідносини, що виникли з договору позики. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). З боку відповідача суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми боргу. Причини невиконання зазначеного грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають. За викладених обставин, судом встановлено, що на час розгляду справи грошові кошти за розпискою від 06.06.2022 року позивачу не повернуті, що свідчить про невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, судовий збір в розмірі 992,40 гривень покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача. На підставі: ст.ст. 525, 533, 549, 625, 1046, 1048, 1050 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved