Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив провести розподіл в натурі житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] на 5/6 та 1/6 частини. Позов мотивований тим, що після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] він успадкував 5/6 частин зазначеного домоволодіння, про що отримав у нотаріуса 10.12.2021 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідачка, яка є його сестрою, успадкувала 1/6 частину згаданого житлового будинку з надвірними спорудами за право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки являється особою з інвалідністю ІІ групи. Після спадкування домоволодіння між ним та [PERSON] виник спір з приводу користування будинком, він неодноразово пропонував відповідачці сплатити грошову компенсацію за належну для неї 1/6 частину, від чого остання відмовлялась, що стало причиною звернення до суду з даним позовом, в якому просив призначити судово-будівельну експертизу на предмет можливості розподілу в натурі домоволодіння. У поданому відзиві (а.с.34-37), запереченнях на відповідь ( а.с.46-47) [PERSON] позов не визнала, із мотивів, що не погоджується на отримання від позивача грошової компенсації за 1/6 частину домоволодіння, вона сама має потребу в житлі, оскільки у неї є троє дітей, для яких в майбутньому необхідне окреме житло, вважає за можливе розподілити будинок в натурі при цьому збільшити для нею частку, зі сплатою для [PERSON] відповідної грошової компенсації за різницю у частках, або ж вона також погоджується, щоби весь жилий будинок з надвірними спорудами був виділений в натурі для неї, а для позивача сплатити грошову компенсацію. 22.06.2022 року судом під час підготовчого провадження за клопотанням [PERSON] призначено судово-будівельну експертизу у зв`язку з чим провадження у справі зупинено (а.с.55). 15.09.2022 року у зв`язку з надходженням висновку експерта ухвалою суду поновлено підготовче провадження у справі (а.с.99). 26.09.2022 року позивачем подано заяву у відповідності до ч.3 ст. 49 ЦПК України у якій він змінив предмет позову ( а.с.108) та просив: припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину вище згаданого домоволодіння шляхом скасування виданого відповідачці 18.01.2022 року приватним нотаріусом Шепетівського нотаріального округу свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 62905759 від 18.01.2022 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2530441368060, номер запису про право власності 46212504 на 1/6 частину житлового будинку та господарських споруд за [PERSON] , здійсненим цим же нотаріусом; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 припинену частку права власності відповідачки на зазначене домоволодіння; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати понесені на сплату судового збору, професійної правничої допомоги, витрати на проведення судової експертизи. 08.11.2022 року відповідачкою подано відзив на змінений позов (а.с. 134), в якому вона заперечила вище наведені позовні вимоги, зазначивши, що частку у спільному спадковому майні після смерті матері отримала через те, що мала право на обов`язкову частку у ньому, не відмовилась від неї, здійснювала належний догляд за хворою матір`ю, утримувала будинок, а тому її право на обов`язкову частку у спадщині є непорушним, а його позбавлення судом ЦК України не передбачено. 21.11.2022 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, під час якого позивач та його представник адвокат Казарець А.Г. змінені позовні вимоги повністю підтримали, уточнивши, що внесені [PERSON] кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Хмельницькій області виплатити як грошову компенсацію для відповідачки. Представник [PERSON] адвокат Крижанівський О.А. позов заперечив із підстав викладених у відзиві на змінені позовні вимоги, та вказавши. що висновок експерта слід визнати недопустимим доказом, оскільки на його першій сторінці (а.с.64) експерт зазначив неправильну дату видачі для нього свідоцтва. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке. Встановлено, що 10.12.2021 року Дермановському П.С. приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] померлої [INFO] на 5/6 часток житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , та складається із цегляного житлового будинку, зазначений в інвертарній справі літ. «А1» з прибудовами «а, а1, а2, а3, а4» загальною площею 86,7 кв.м та житловою площею 44,6 кв.м з господарськими будівлями, а саме: цегляна будівля «Б», літня кухня «В», хлів «в», які знаходяться по [ADDRESS] (а.с.5). 18.01.2022 року цим же приватним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом для [PERSON] на 1/6 частку вищевказаного домоволодіння (а.с.32). За даними висновку судово-будівельної експертизи (а.с.75) ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] становить 101024,00 грн., із якої 5/6 часток коштує 84187,0 грн., а 1/6 - 16837,0 грн. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями у відповідності до часток 5/6 і 1/6 з утворенням двох незалежних квартир з окремими виходами, які б створювали нормальні умови проживання та відповідали Державним будівельним нормам ДБН В.2.2.-15-2019 "Житлові будинки. Основні положення", поділу не підлягають. 28.11.2022 року [PERSON] внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Хмельницькій області кошти в сумі 17000 грн., як вартість 1/6 частки будинку, розташованого по [ADDRESS] для [PERSON] (а.с.171). Відповідно до запису акту про укладення шлюбу № 15 від 08.05.1993 року відповідачка уклала шлюб з [PERSON] (а.с.182), за яким, відповідно до повідомлення КП "Бюро технічної інвентаризації" № 260 від 22.11.2022 року, зареєстровано 1/1 частка житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар С.М. 30.01.2003 року в книзі № 8, номер запису № 838 (а.с.170). Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідачці на праві власності у спірному домоволодінні належить 1/6 частки, яка на думку суду є незначною, та за даними висновку судово-будівельної експертизи не може бути виділена в натурі, як незалежна квартира з окремим виходом, а отже в даному випадку є наявна обставина, передбачена пунктом 1 частини першої статті 365 ЦК України, за якої може бути припинено право власності [PERSON] на зазначену частку у спільному з позивачем майні. Щодо з`ясування питання про те, чи завдасть таке припинення істотної шкоди [PERSON] суд виходить із наступного. У спірному житловому будинку відповідачка не проживає, перебуває з 1993 року в шлюбі з [PERSON] , за яким, як зазначалось вище зареєстрований в цілому житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2003 року. За положеннями статей 22, 28 КПШС України, який був чинним на час укладення зазначеного договору, вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] в рівних частках, а відтак можна стверджувати, що відповідачка має на праві власності житло, а тому припинення за рішенням суду її права на 1/6 частку у спірному домоволодінні, зі сплатою для [PERSON] відповідної грошової компенсації із коштів, які позивачем попередньо внесені на депозитний рахунок, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, а також членам її сім`ї. При цьому суд не приймає до уваги позицію представника [PERSON] адвоката Крижанівського О.А. про те, що право власності його довірительки на 1/6 частку спірного жилого будинку з господарськими спорудами не може бути припинено із підстав передбачених ст. 365 ЦК України, оскільки таке право [PERSON] набула в порядку спадкування за законом після смерті матері, як обов`язкову частку, та що домоволодіння де вона проживає є особистою власністю її чоловіка, оскільки саме останній згідно договору купівлі-продажу є його покупцем. Такі твердження не відповідають положенням вищенаведених статей ЦК України та КпШС України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині припинення права відповідачки на 1/6 частки у домоволодінні, визнання за позивачем права власності на цю частку з виплатою для [PERSON] грошової компенсації підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав визнати законними вимоги заявлені позивачем щодо скасування вище згаданого свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення приватного нотаріуса про Державну реєстрації права власності за [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку та господарських споруд. Позивачем не наведено підстав із яких він просить скасувати зазначені документи, та судом також не встановлено будь-яких порушень законів під час видачі приватним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, та прийняття рішення про Державну реєстрації права власності за відповідачкою. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені (а.с.114-115, 118, 174) судові витрати: на оплату професійної правничої допомоги в сумі 9000 грн.; на залучення експерта в сумі 10000 грн. Відповідачка на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як особа з інвалідністю ІІ групи від сплати судового збору звільнена.

Outcome: partial