Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.03.2011. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] зверталась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02.03.2011. При цьому, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала відповідну кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] як позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Згідно з нормами ЦК України, спадкоємці померлої [PERSON] мали право подати заяву про прийняття спадщини або відмову від спадщини у строк передбачений законодавством. Як зазначено у позові спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується даними в паспортах позичальника та відповідача. 15 грудня 2021 року позивачем на виконання вимог норм закону ЦК України до Золотоніської міської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, на яку 31.12.2021 було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 13 січня 2022 року до спадкоємця позичальника направлено лист-претензію, проте ніяких дій не було виконано. Позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять в тому числі і зобов`язання померлого позичальника. Станом на дату смерті [PERSON] її заборгованість перед банком за кредитним договором № б/н від 02.03.2011 становить 5 585 грн 87 коп заборгованості за простроченим тілом кредиту. Враховуючи викладене, позивач просити суд стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн 00 коп. Ухвалою суду від 07.12.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Цією ж ухвалою, було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, якою витребувано з відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради довідку про склад сім`ї та інформацію про склад зареєстрованих осіб у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [PERSON] , тобто на [INFO] ; від Першої Золотоніської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувані ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.12.2022 докази надійшли на адресу суду відповідно 26.12.2022 та 27.12.2022. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , яка була повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судові засідання 28.12.2022, 19.01.2023 та 31.01.2023 не з`явилася, про поважність причин неявки суд не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 76-83, 174 та 191 ЦПК України та не подав до суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, заслухавши думку представника позивача, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 02.03.2011 [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, без зазначення бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна Gold». До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з довідкою між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким позичальнику було надано такі кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 06.12.2013, термін дії 11/15; № [NUMBER] , дата відкриття 16.02.2013, термін дії 04/16; № [NUMBER] , дата відкриття 28.12.2014, термін дії 12/18; № [NUMBER] , дата відкриття 10.06.2015, термін дії 12/18; № [NUMBER] , дата відкриття 23.02.2016, термін дії 02/20; № [NUMBER] , дата відкриття 23.02.2016, термін дії 02/20. Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] позивач 16.02.2013 здійснив старт карткового рахунку [NUMBER] та надав [PERSON] у користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, який 22.11.2013 було збільшено до 500 грн 00 коп, 06.02.2015 - зменшено до 340 грн 00 коп, 05.03.2015 - збільшено до 500 грн 00 коп, 19.07.2017 - збільшено до 6 000 грн 00 коп, 14.07.2020 - зменшено до 5 781 грн 88 коп, 06.08.2020 зменшено до 5\~685 грн 85 коп, 27.11.2020 зменшено до 5 685 грн 85 коп, а 04.12.2020 - зменшено до 0 грн 00 коп. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.09.2020, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Як зазначено у вказаному свідоцтві місцем смерті [PERSON] є село Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область. Згідно з виписки за договором № б/н за період 16.02.2013-18.08.2022 чітко прослідковується, що [PERSON] було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що вона користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також, дана виписка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку [PERSON] баланс станом на дату укладання договору, всі операції за картковим рахунком з визначенням дати проведення операцій та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Відповідно до розрахунку та виписки заборгованість позичальника перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на дату смерті [PERSON] становила 5 585 грн 87 коп, яка складалася з заборгованості за тілом кредиту. 08 грудня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено до Золотоніської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України вих. №SAMDNWFC00000043068 від 08.12.2021 року, в якій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказало, що [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до умов укладеного договору: Банк зобов`язався видати Позичальнику строковий кредит; Позичальник за договором прийняв на себе зобов`язання повністю погасити отриманий кредит. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Боржнику кредит. На теперішній час зобов`язання боржником в повному обсязі не виконані, у зв`язку з чим за ним перед Банком рахується заборгованість у розмірі 5\~585 грн 87 коп. На теперішній час Банку стало відомо, що [INFO] [PERSON] померла. У зв`язку з чим, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило Золотоніську міську державну нотаріальну контору включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 5 585 грн 87 коп; повідомити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття або відмову від спадщини; повідомити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті Боржника, а також які вже прийняли спадщину. На претензію кредитора Золотоніська міська державна нотаріальна контора надала відповідь вих. № 303/02-14 від 23.12.2021, з якої вбачається, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за № 217/2021, інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися. У позовній заяві представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що спадкоємцем, який на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, є відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою місця реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Одночасно суд зауважує, що наявна в матеріалах справи копія паспорта [PERSON] завірена станом на 31.10.2018, а копія паспорта [PERSON] станом на 27.12.2016. 06 січня 2022 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість по кредитному договорі № б/н, укладеному між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] в сумі 5\~585 грн 87 коп. Згідно з листом Відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 410 від 29.09.2022, наданим на запит суду щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , відповідно до реєстру територіальної громади відомості про реєстрацію останньої відсутні. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області місце проживання [PERSON] до 01.04.2019 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , 01.04.2019 знято з реєстрації до м. Черкаси. У департаменті «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради згідно з листом від 26.10.2022 № 579/01.03-01 відсутні відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] . Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 25.11.2022 № 6.2-8514/6-22, за наявною в ДМС інформацією місце проживання [PERSON] станом на 25.02.2016 значиться за адресою: [ADDRESS] (інформація зазначена на дату оформлення заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзді за кордон). Згідно з довідкою виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 1773 від 13.12.2022 станом на день смерті [INFO] [PERSON] зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] значиться [PERSON] . Інформація щодо інших зареєстрованих осіб за вищевказаною адресою відсутня. На виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.12.2022 Золотоніська міська державна нотаріальна контора надала копію спадкової справи №217/2021 після померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до якої спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вих. №SAMDNWFC00000043068 від 08.12.2021 року, інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67860185 від 20.12.2021, щодо [PERSON] вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №332/2936/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 520/17508/15-ц, від 13 лютого 2019 року у справі №336/5443/16. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі №496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі №645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо надання та (або) витребування доказів не скористався. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті позичальника, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначав, що вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач зазначав, що останнім місцем проживання [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження даних обставин позивач долучив до позову копії паспортів позичальника та відповідача. З копії паспорта [NUMBER] позичальника [PERSON] вбачається, що остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.11.2004. Дана копія засвідчена особистим підписом [PERSON] [INFO] . При цьому, з копії паспорта [NUMBER] [PERSON] , посвідченої її особистим підписом 27.12.2016, вбачається, що остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.05.2008, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 1773 від 13.12.2022. Згідно з листом Відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 410 від 29.09.2022, наданим на запит суду щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , відповідно до реєстру територіальної громади відомості про реєстрацію останньої відсутні. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області місце проживання [PERSON] до 01.04.2019 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , 01.04.2019 знято з реєстрації до м. Черкаси. У департаменті «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради згідно з листом від 26.10.2022 № 579/01.03-01 відсутні відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] . Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 25.11.2022 № 6.2-8514/6-22, за наявною в ДМС інформацією місце проживання [PERSON] станом на 25.02.2016 значиться за адресою: [ADDRESS] (інформація зазначена на дату оформлення заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзді за кордон). Відтак, суд критично оцінює зазначені у довідці виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 1773 від 13.12.2022 відомості щодо реєстрації відповідача [PERSON] надані станом на день смерті [PERSON] [INFO] . Таким чином, з викладеного вбачається, що станом на час відкриття спадщини [PERSON] не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, при вирішенні даного спору суд бере до уваги, що у свідоцтві про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 15.09.2020, виданому Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), місцем смерті [PERSON] є село Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область. Відтак, доводи позивача про те, що надані до суду копії паспортів позичальника та відповідача, які містять одну й ту ж саму адресу реєстрації сторін, а тому [PERSON] вважається фактичним спадкоємцем в силу статті 1268 ЦК України, спростовуються вищевикладеним. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язаний був довести ті обставини, на які він посилався як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, а у випадку неможливості надати такі докази заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №306/486/17. Крім того, у постанові Верховного Суду по справі справа № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18) від 10 жовтня 2019 року Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем зазначив, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та доказів щодо його вартості. Разом з тим, згідно з даними спадкової справи №217/2021, а саме: інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67860185 від 20.12.2021, щодо [PERSON] вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація про наявність спадкового майна відсутня. Крім того, суд також бере до уваги відомості свідоцтва про смерть, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), відповідно до якого [PERSON] померла у с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області. Відповідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що за відсутності даних про спадкоємство відповідачем після смерті [PERSON] , даних про фактичне прийняття спадщини після її смерті, та даних про обсяг і вартість спадкового майна, правові підстави для задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як кредитора, в порядку статті 1282 ЦК України відсутні. Зважаючи на вищевикладене, суд висновує, що у задоволенні позову належить відмовити. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору належить покласти на позивача.

Outcome: dismissed