Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 01лютого 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2500 (дві тисячі) гривень відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. 07 лютого 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Косік С.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000 грн. В ході виготовлення повного тексту рішення встановлено, що при розгляді справи судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме судового збору. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача Косік С.В. надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його та відповідача відсутності, заяву щодо розподілу судових витрат задовольнити. Позивач [PERSON] надав суду письмові заперечення про зменшення витрат на правничу допомогу до 2 121,75 грн., оскільки вважає, що витрати в сумі 12 000 грн. на відрядження та участь представника в судовому розгляді справи є безпідставними, а розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн. завищеним і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково виходячи з наступних підстав. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ч. 2 ст. 137 ЦПК України правова допомоги адвоката та фактичні витрати адвоката, які необхідні для виконання договору про надання правової допомоги є різними витратами клієнта (замовника). При цьому, останні встановлюються на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення адвокатом таких витрат. Згідно зі статтею 19 того ж Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: -надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; -складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; -представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до пункту 6 та 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як слідує із укладеного 28 вересня 2018 року між [PERSON] та адвокатом Косіком С. В. договору № 32 про правову допомогу, [PERSON] доручив, а Косік С. В. зобов`язався надавати йому юридичні послуги з питань представництва його інтересів, в підприємствах, установах та організаціях, правоохоронних органах та суді, забезпечити надання йому консультування правового характеру, підготовку та розробку процесуальних документів (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору за передбачені п. 1.1. того ж Договору послуги [PERSON] зобов`язався сплатити для Косіка С.В. винагороду (гонорар), розмір якого обумовлюється Додатками до договору. Згідно додатку від 02 лютого 2019 року до вищезазначеного Договору [PERSON] та Косік С. В. домовились про розмір гонорару за взяті зобов`язання, щодо представництва інтересів Замовника, на умовах Договору відповідно до п.п. 1.1., у Красилівському районному судді у справ № 677/1853/18. За виконану роботу обумовлену розділом 2 Договору, [PERSON] оплачує гонорар адвокату за надані послуги в сумі 7 000 грн. у відповідності до умов п.п. 4.4 п. 4 Договору. Також, тим же додатком до договору передбачено, що за відрядження та кожну участь представника (виконавця) у судовому засіданні Замовник оплачує гонорар в сумі 1 000 грн. Проведення оплати гонорару адвоката підтверджується квитанцією. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що послуги надаються Замовнику шляхом: вивчення наданих Замовником документів та поінформування його про можливі варіанти вирішення проблеми; усного та письмового консультування з юридичних питань, представництва інтересів Замовника в судді; підготовка та подання необхідних документів. Таким чином, умовами укладеного між [PERSON] та Косіком С.В. додатка до договору про надання правової допомоги передбачена виплата гонорару за надання правової допомоги з представництва інтересів [PERSON] в суді, вивчення наданих ним документів, надання йому консультацій та складення процесуальних документів у фіксованій сумі, а саме 7 000 грн. При цьому, умовами зазнаних Договору та додатка до нього не передбачено погодинне нарахування гонорару, а саме в залежності від кількості часу затраченого адвокатом на надання правової допомоги. Таким чином, правова допомога адвоката Косіка С.В. щодо представництва інтересів замовника [PERSON] в судових зсідання по даній справі охоплюється обумовленою ними фіксованою сумою гонорару в розмірі 7 000 грн., а тому така правова допомога не може повторно нараховуватись у складі витрат адвоката на відрядження. Тобто, нарахування адвокатом Косіком С. В. вартості його правової допомоги щодо його участі в судових засіданнях по даній справі та здійснення представництва інтересів [PERSON] в суді у фіксованій сумі 7 000 грн. та одночасно в розмірі по 1 000 грн. за відрядження та його участь в судовому засіданні на загальну суму 12 000 грн. свідчить про подвійне стягнення із [PERSON] однієї і тієї ж правової допомоги. Крім того, виходячи із змісту Додатку до Договору в частині витрат на відрядження та участь в судовому засіданні, зазначені витрати стосуються фактичних витрат адвоката пов`язаних із явкою до суду для участі в судовому засіданні, а не надання ним правової допомоги щодо представництва інтересів [PERSON] яка оплачена у фіксованій сумі, а саме 7 000 грн. Також, як слідує із квитанції від 03 лютого 2019 року про оплату за договором № 32 від 28 вересня 2018 року [PERSON] сплачено для Косіка С. В. гонорар в сумі 7 000 грн. Разом із тим, згідно інших наданих Косіком С. В. квитанцій від 04 лютого 2019 року; 20 лютого 2019 року; 26 березня 2019 року; 05 квітня 2019 року; 02 липня 2020 року; 22 грудня 2020 року, 15 липня 2020 року; 20 квітня 2021 року; 30 серпня 2022 року; 23 листопада 2022 року та 01 лютого 2023 року на загальну суму 12 000 грн., вбачається, що зазначена сума коштів сплачена Косіку С.В. [PERSON] не як гонорар, а в якості оплати відрядження. В свою чергу, у відповідності до умов додатку до Договору про надання правової допомоги проведення оплати гонорару адвоката підтверджується квитанцією. Таким чином, викладене свідчить про те, що Косік С.В. надав лише одну квитанцію про оплату йому гонорару за надану ним правову допомогу по даній справі в сумі 7 000 грн., а іншій надані ним квитанції на суму 12 000 грн. не стосуються оплати гонорару. Разом із тим, фактичні витрати адвоката на відрядження для участі в судовому засіданні у відповідності до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не відносяться до гонорару адвоката, а стосуються його фактичних витрат необхідних для надання правової допомоги. При цьому, стягнення понесених адвокатом Косіком С.В. фактичних витрат у зв`язку із відрядженням до Красилівського районного суду він та [PERSON] не заявляли та доказів, які підтверджують такі його витрати не подавали, в той час як ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється не лише згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, а на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, наведені обставини та факти, умови Договору про надання правової допомоги та додатка до нього свідчать про те, що [PERSON] сплатив адвокату Косіку С. В. гонорар в сумі 7 000 грн., а тому його витрати на правову допомогу по даній справі становлять 7 000 грн., а нарахування 12 000 грн. в якості гонорару та витрат на правову допомогу є безпідставним. Разом із тим, розмір заявлених до стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 7 000 грн. або ж 12 000 грн., що виразилась в наданні консультацій, вивчення документів та нормативно-законодавчої бази, підготовки процесуальних документів та представництво інтересів в судових засіданнях є значно завищеним, не співмірним із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами, їх необхідністю та часом, який реально необхідний для виконання такої роботи та який фактично затрачений адвокатом. Зокрема, наявні в матеріалах справи докази самі по собі не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Частинами 3-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявления іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заяваМ 9336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначена адвокатом Косік С.В. кількість годин витрачених ним на надання правової допомоги по даній справі щодо надання консультацій, вивчення наданих Замовником документів нормативно-законодавчої бази та підготовку трьох процесуальних документів (адвокатського запиту, клопотання про залучення третьої особи та супровідного листа) є співмірною і не відповідає критерію реальності затраченого адвокатом часу на виконання такої роботи. Зокрема, вивчення адвокатом нормативно-законодавчої бази не є об`єктивно необхідною роботою з надання правової допомоги по даній справі, так як факт отримання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджує наявність у нього спеціальних знань в галузі права для здійснення захисту інтересів клієнта. Крім того, дана справа не значної складності та має не значний обсяг документів, а тому вчинення позовної заяви та доданих до неї документів не потребує значних витрат часу. До того ж, судом встановлено, що адвокат Косік С.В. також надавав правову допомогу для [PERSON] у цивільній справі №677/582/19 за позовом [PERSON] до останнього про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була спричинена йому у тій же ДТП, та більшість документів із цієї справи застосовувались також у справі за позовом [PERSON] , а тому адвокат Косік С.В. був знайомий із ними і не потребував значного часу для їх вивчення, а саме не більше 1 год. З огляду на те, що відповідач [PERSON] особисто не приймав участі в судових засіданнях по даній справі, не висловлював будь-яких заперечень та доводів щодо позовних вимог, а також з огляду на незначну складність даної справи та характер спірних правовідносин, надання адвокатом Косіком С.В. для [PERSON] аналогічних консультацій по цивільній справі №677/582/19 за позовом [PERSON] до останнього, а тому надання консультацій для [PERSON] по даній справі зайняло не більше 30 хв. Як слідує із опису наданих адвокатом Косіком С.В. послуг на підготовку запиту до СК «Провідна» він затратив 1 год. та нарахував за таку роботу 1 000 грн., а на підготовку клопотання про залучення СК «Провідна» до участі у даній справі третьою особою від також затратив 1 год., за що нарахував 500 грн. Тобто, за одну і ту ж кількість затраченого часу (1 год.) адвокат Косік С.В. нарахував за підготовку адвокатського запиту у двічі більшу суму коштів. При цьому, як слідує із зазначених документів запит до СК «Провідна» за обсягом та змістом є набагато меншим документом ніж клопотання до суду про залучення третьої особи, відповідно його підготовка не могла зайняти у адвоката 1 год. За таких обставин, а також зважаючи на зазначену самим адвокатом Косіком С.В. вартість 1 години його роботи зі складення процесуальних документів по даній справі, а саме 500 грн., суд вважає, що вартість 1 год. наданої ним правової допомоги по даній справі не може становити більше 500 грн. З огляду на зміст, обсяг та складність підготовлених адвокатом вищезазначеного запиту, клопотання про залучення третьої особи та супровідного листа для нього потребує не більше ніж 1 години робочого часу адвоката, що у грошовому виразі становить 500 грн., а об`єктивно необхідна та реальна кількість часу необхідного для надання консультацій, вивчення документів та складення процесуальних документів по даній справі складає 2 год. 30 хв. Щодо участі адвоката Косіка С. В. в судових засіданнях по даній справі. 04 лютого 2019 року судового засідання по даній справі не було; 20 лютого 2019 року судове засідання тривало з 16 год. 22 хв., до 16 год. 46 хв., (24 хв.) 26 березня 2019 року судове засідання тривало з 11 год. 54 хв., до 12 год. 18 хв., (24 хв.) 05 квітня 2019 року судового засідання по справі не було; 02 липня 2019 року судове засідання тривало з 9 год. 24 хв., до 10 год. 21 хв., (1 год.); 15липня 2019 року судового засідання не було; 22 грудня 2020 року судове засідання тривало з 09 год. 45 хв., до 09 год. 47 хв., (2 хв.) 20квітня 2021 року у судового засідання не було; 14 грудня 2021 року судове засідання тривало з 09 год. 50хв., до 09 год. 53 хв., (3 хв.); 30 серпня 2022 року сторони в судове засідання не з`явились згідно ухвали суду про завершення підготовчого провадження та призначення даної справи до судового розгляду; 23 листопада 2022 року судове засідання тривало з 13 год. 08хв., до 13 год. 10 хв., (2 хв.); 01 лютого 2023 року судове засідання тривало 1 год. Таким чином, із ряду судових засіданнях по даній справі представник відповідача [PERSON] , адвокат Косік С. В. приймав участь у 7 судових засіданнях та надавав реальну правову допомогу протягом 3 год. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved