Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між Університетом державної фіскальної служби України та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено Договір № 17051701 від 23.08.2017 року про надання освітніх послуг (далі - Договір).Згідно витягу з наказу № 1069 від 11.08.2018 [PERSON] зараховано студентом заочної форми навчання для здобуття рівня вищої освіти бакалавра за спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки» за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Відповідно до умов Договору, Позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Відповідача здійснити навчання (надати освітню послугу) студента [PERSON] . Відповідно до п. 3.1. Договору, Відповідач повинен своєчасно вносити оплату за надані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені Договором. Загальна вартість освітньої послуги становила 23420,00 грн. Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди № 1 від 05.09.2018 загальна проіндексована вартість освітньої послуги на 01.09.2018 становила 25826,42 грн. Відповідно до п. 4.6. Відповідач щомісячно здійснює оплату за послуги до початку їх надання в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок Позивача. Університет державної фіскальної служби України повністю виконав свої зобов`язання за Договором. Наказом Університету ДФС України «Про відрахування» № 1660 від 02.10.2019 [PERSON] , студента 2-го курсу заочної форми навчання, групи КБз-17-1к Навчально-наукового інституту інформаційних технологій Університету державної фіскальної служби України, який навчався за напрямом підготовки 122, за невиконання навчального плану відраховано з числа студентів з 02.10.2019. Таким чином, освітня послуга була надана на суму 13220,81 грн. Також відповідно до п. 5.2. Договору, за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості невиконаного в строк зобов`язання. Розрахунок штафу складає 13220,81 грн.+7334,02 грн=20554,83 грн. Проте, Відповідачем вищезазначену суму не було сплачено. Звертають увагу на те, що з метою досудового врегулювання зазначеного питання на адресу Відповідача було направлено лист претензію про необхідність сплати боргу № 1613/01-23 від 28.07.2020. Просять суд стягнути з [PERSON] на користь Державного податкового університету борг за надання освітніх послуг у розмірі 13220,81 грн. та пені у розмірі 7334,02 грн., що в сумі складає 20554,83 грн. та судовий збір. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до поштового повідомлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцем проживання Відповідача, останнім було отримано 29.04.2021. Крім того, [PERSON] з матеріалами справи знайомився, судові повістки про виклик в судове засідання отримував, про що свідчать відповідні розписки. У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. 27.01.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вимоги позову просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Інших клопотань від сторін до суду не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Встановлено, що 23.08.2017 між Університетом державної фіскальної служби України та [PERSON] укладено Договір № 17051701 про надання освітніх послуг. Згідно витягу з наказу № 1069 від 11.08.2018 [PERSON] зараховано студентом заочної форми навчання для здобуття рівня вищої освіти бакалавра за спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки» за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Відповідно до умов Договору, Позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Відповідача здійснити навчання (надати освітню послугу) студента [PERSON] . Відповідно до п. 3.1. Договору, Відповідач повинен своєчасно вносити оплату за надані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені Договором. Загальна вартість освітньої послуги становила 23420,00 грн. Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди № 1 від 05.09.2018 загальна проіндексована вартість освітньої послуги на 01.09.2018 становила 25826,42 грн. Наказом Університету ДФС України «Про відрахування» № 1660 від 02.10.2019 [PERSON] , студента 2-го курсу заочної форми навчання, групи КБз-17-1к Навчально-наукового інституту інформаційних технологій Університету державної фіскальної служби України, за невиконання навчального плану відраховано з числа студентів з 02.10.2019. Освітня послуга була надана на суму 13220,81 грн. Згідно розрахунку, штаф за невиконання умов укладеного між сторонами Договору, складає 7334,02 грн. Загальна сума заборгованості Відповідача становить 20554,83 грн. Відповідачем вищезазначену суму не було сплачено. Відповідно до розпорядження КМУ від 06.10.2021 №1202-р «Про утворення Державного податкового університету» та наказу Міністерства фінансів України від 01.11.2021 №574 «Деякі питання утворення Державного податкового університету», Університет державної фіскальної служби України припиняється в результаті реорганізації шляхом приєднання до Державного податкового університету (код ЄДРПОУ 44550814). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, оскільки Позивач виконав в повному обсязі всі зобов`язання перед Відповідачем, Відповідач в свою чергу зобов`язання, передбачені Договором в повному обсязі не виконав. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь Позивача судові витрати по справі у розмірі 2102,00 грн. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 610, 611, 625, 901, 903 ЦК України,

Outcome: approved