Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працюючи реалізатором, 01.06.2018 р. порушила правила торгівлі без марок акцизного збору тютюнових виробів в кількості 416 пачок. Працівниками Кам`янського РУП вилучили тютюнові вироби, а потім віддали їй на зберігання за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання по суті. На початку вересня 2022 року [PERSON] звернулась до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для зняття арешту з рухомого майна, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що тютюнові вироби не повернуті та не сплачений штраф з судовим збором. На теперішній час тютюнові вироби знищенні у зв`язку з залиттям квартири, де вони зберігались. 03.10.2018 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57326212. 26.06.2020 р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. 11.10.2022 р. позивач сплатила штраф та судовий збір в повному обсязі. . Таким чином позивач [PERSON] вважає, що наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього, порушує право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена права користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд. Тому просить суд, скасувати арешт на рухоме майно ВП № 57326212. Внести відповідні зміни до Державного реєстр у речових прав на рухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно відносно [PERSON] . В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, заяв клопотань не надходило. 03 січня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2018 р. [PERSON] порушила правила торгівлі без марок акцизного збору тютюнових виробів в кількості 416 пачок. Працівниками Кам`янського РУП вилучили тютюнові вироби, а потім віддали їй на зберігання за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання по суті. В Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувала виконавче провадження № 57326212 з примусового виконання постанови № 208/3678/18 від 06.09.2018 р. виданої Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по конфіскацію у [PERSON] «Seneca blue» 1 блок, «Mac» 2 блокa, «Премьер QS» - 1 блок, «Seneca» - 2 блокa, «Marvel Red» 15 пачок, «H&aло;B» 1 блок, «Malboro» 3 блокa, «Pull» 2 блокa, «AB» 3 блокa, «Прима Фаворит» 1 блок, «Marble» 8 блоків, «Blood» 1 блок, «Marvel» 4 блокa, «Brendal» 2 блокa, «Stix» 2 блокa, «Marvel» 1 блок, «Jin Ling» 2 блокa, «Minsk city» 2 блокa, «Lifa» 2 блокa, «Romantic» 1 блок, «Regina» 1 блок, «Regina Blue» 1 блок, «NZ» 4 блокa, «Toscani» 1 пачка. 26.06.2020 р. державним виконавцем на підставі п. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. Відповідно до квитанцій від 11.10.2022 р. позивач сплатила штраф та судовий збір в повному обсязі. . Відповідно до вимог ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як роз`яснено п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,\~45\~ЦПК). Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього, порушує право приватної власності, внаслідок чого позивач позбавлена права розпоряджатись майном на власний розсуд.. Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У поданій позовній заяві позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не зверталась, тому судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: approved