Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, 08.08.2018 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08.08.2018-100003061. Відповідно до умов зазначеного договору кредитор надає [PERSON] кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 21.08.2018 та платою за користування кредитом у розмірі 2 240 грн. Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 21.08.2018; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 240 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 14 240 грн. за кредитним договором № 08.08.2018-100003061 від 08.08.2018, а також судовий збір у розмірі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 08.08.2018 між ТОВ «Споживчий Центр» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 08.08.2018-100003061 (далі кредитний договір) (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи пере кредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 1.3 кредитного договору, сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що протягом 3 робочих днів з дати підписання цього договору кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту - 8000грн.; вид кредиту - фінансовий кредит; термін повернення кредиту - до 21.08.2018включно; строк користування кредитом: 14 календарних днів з дати надання кредиту; проценти за користування кредитом (проценти) - 2240 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), за 14 календарних днів користування кредитом; графік платежів - сума кредиту у розмірі 8000 грн. та проценти у розмірі 2240 грн. до 21.08.2018 включно. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Згідно з п. 2.2 кредитного договору надання кредиту здійснюється у готівковій формі через касу товариства або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено, що днем надання кредиту вважається день отримання коштів позичальником у касі кредитора готівкою або списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день надходження коштів у касу кредитора готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування кредитом. Відповідно до п. 2.7 кредитного договору у разі невиконання та/або неповного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту у встановлений строк та/або дострокового часткового повернення кредиту, такий кредит (його неповернута частина) вважається автоматично пролонгованим на строк, що дорівнює строку, на який надавався кредит відповідно до п. 1.4 договору у випадку сплати позичальником процентів, штрафу, якщо такі були нараховані. При цьому, позичальник не звільняється від зобов`язання додатково оплатити проценти щодо пролонгованого кредиту, які будуть нараховані з наступного дня від дати пролонгації кредиту. Згідно з п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування, шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: повернення кредиту до 21.08.2018; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26.11.2018, сума заборгованості за кредитним договором становить 14 240, та складається з наступного: 8000 грн. розмір кредиту, 2240 грн. проценти за користування кредитом, 4000 пеня (а.с. 3). Позивачем на обгрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом (а.с. 3), копію кредитного договору №08.08.2018-100003061 від 08.08.2018 (а.с. 4-5), видатковий касовий ордер від 08.08.2018 (а.с. 6). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 8000 грн. Позивач, окрім простроченого тілу кредиту, також просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 2240 грн. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що протягом 3 робочих днів з дати підписання цього договору кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: проценти за користування кредитом (проценти) - 2240 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), за 14 календарних днів користування кредитом. Згідно з п. 2.4 кредитного договору сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. При цьому у випадку дострокового повернення кредиту розмір процентів зменшується пропорційно дням фактичного користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, позивач, визначивши суму у розмірі 2240 грн. Разом з тим, позивачем до суду не надано обгрунтованого розрахунку процентів, не вказано періоду нарахування процентів, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 2240 грн. немає. Позивач просив, у тому числі, стягнути з відповідача на свою користь 4000 грн. пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У кредитному договорі, підписаному сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 4000 грн. нарахованої пені. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 1762 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial