Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

28 жовтня 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власним житловим приміщенням шляхом виселення. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначає, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , даний будинок є її спадком, раніше в ньому мешкали батьки позивачки, потім позивачка оформила даний будинок на себе, тимчасово там проживала, а зараз проживає за іншою адресою. Відповідач [PERSON] попросився тимчасово пожити в житловому будинку, який належить позивачці, без укладення письмового договору оренди житлового приміщення на інших будь яких цивільно-правових угод сторони домовилися на 1 рік, що виключає належність відповідача до права на користування будинком позивачки. Домовленість була усною, в тому числі і щодо оплати орендної плати, житлово-комунальних послуг та строку проживання з 25 жовтня 2021 року по 25 жовтня 2022 року. Відповідач став проживати у вищезазначеному житловому будинку без реєстраційного обліку, інколи з іншими своїми родичами. За час проживання в житловому будинку відповідач користувався комунальними послугами, але він жодного разу не оплатив ці послуги. А в самому житловому будинку та на прибудинковій земельній ділянці відповідач створив безлад, накидав сміття, зіпсував паркан та деякі прилади. Після закінчення строку усного договору проживання відповідача в будинку, позивачка попросила його залишити будинок та виїхати з нього навіть з залишенням такого незадовільного його стану та прибудинкової території, аби тільки відповідач виселився з нього. На неодноразові законні вимоги позивача відповідач не звертає уваги, ігнорує їх та не залишає будинку. Крім того відповідач веде аморальний спосіб життя, порушує правила проживання в будинку, псує речі та майно позивача, яке залишилося в будинку, що приводить до негативних наслідків. Також відповідач [PERSON] не сплачує позивачу коштів за проживання в її будинку та не оплачує житлово-комунальні платежі. Посилаючись на вищевикладене позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власним житловим приміщенням шляхом виселення відповідача з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини зазначені в змісті позовної заяви та просила суд, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі виселивши відповідача [PERSON] з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] він не зареєстрований та в ньому не проживає. У них з позивачем була усна домовленість про купівлю даного житлового будинку, і ним на рахунок позивача були перераховані кошти за придбання вищезазначеного житлового будинку. Позивачка також оформила довіреність на ім`я відповідача, для того, щоб останній мав змогу оформити вищезазначений житловий будинок та земельні ділянки, оформивши необхідні документи та продати перелічене майно на його розсуд. Просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , є єдиним власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.06.2017 року, посвідченого виконуючою обов`язки державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., що зареєстровано в реєстрі за № 520, серії НМЕ № 115656 (а.с. 4-5). Відповідно до свідоцтва про право спадщину за заповітом від 27 січня 2021 року, посвідченого виконуючим обов`язки в порядку заміщення державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В., що зареєстровано в реєстрі за № 30, серії НМР № 980716, позивачу на праві власності належить приватизована земельна ділянка, що розташована на території [ADDRESS] , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 952023, виданого відділом Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області від 25 грудня 2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010955100109, кадастровий номер 5320280902:02:001:0110, площею 0,1258 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 6-7). Відповідно до свідоцтва про право спадщину за заповітом від 09 лютого 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Сахаровою Л.І., що зареєстровано в реєстрі за № 2304, серії ВРО № 060993, позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,2184 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: [ADDRESS] , та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право (приватно) власності на земельну ділянку (землю), серії ЯИ № 783585, виданого Багачанською Першою сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 25 грудня 2009 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010955100110, кадастровий номер 5320280902:02:001:0091 (а.с. 8-9). Відповідно до повідомлення ВП № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області за № Л-69/кц/115/112/01-2022 від 23.08.2022 року направленого на адресу позивачки, за фактом проживання осіб ромської національності у її господарстві в с. Пушкареве Миргородського району Полтавської області зареєстрована відділенням поліції № 3 в Інформаційному порталі Національної поліції України за ЄО № 1437 від 19.08.2022 року. По даному факту працівниками відділення поліції № 3 проведено відповідну перевірку в ході якої ознак кримінального правопорушення в даній події встановлено не було і тому дані відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було (а.с.10). Відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає. Вказана інформації підтверджується відповідачем по справі в судовому засіданні. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області № 1232/0305 від 03.11.2022 року відповідач [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації з 01 жовтня 2021 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області № 1231/0305 від 03.11.2022 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований на території Радивонівського старостинського округу Великобагачанської селищної ради за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації не проживає (а.с. 19). Зазначена вище інформація про місце проживання та реєстрації особи судом приймається за основу. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Підстави для виселення через суд в Україні: відсутність права на проживання в приміщенні, іноді з житлового приміщення не бажають виселятися колишні власники або члени сім`ї колишнього власника. Але втрата права власності має на увазі також втрату права проживання. Таким чином, у випадку відсутності права на проживання, якщо вселення відбулося незаконно або з порушенням встановленого порядку вселення членів сім`ї, це є підставою для виселення; втрата права користування житловим приміщенням: Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом; примусове виселення: якщо родичі власника житла, незважаючи на його наполягання, не бажають виселятися, варто пам`ятати, що їх примусове виселення також можливе. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані стороною позивача та стороною відповідача письмові документи, а саме: 1) Довіреність від 09 жовтня 2020 року на ім`ям позивача [PERSON] про підготовку необхідних документів на продаж житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 28, 29); 2) Заява підписану позивачем по справі від 13 липня 2022 року про скасування довіреності на ім`я [PERSON] , нотаріальна дія належним чином зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей 13.07.2022 року (а.с. 30, 31); 3) Відомості про перерахунок грошових коштів на банківську картку позивача в розмірі 25054,07 гривень (а.с. 11), суд сприймає, як вчинення сторонами дій для підготовки укладення договору купівлі-продажу щодо житлового будинку, які не створюють у відповідача по справі права власності на зазначений об`єкти нерухомого майна і в свою чергу не змінюють права власності на даний об`єкт у позивача по справі, і не розглядаються судом як такі, що доводять в судовому засіданні, що у відповідача виникло право користування вказаними житловим будинком, чи відповідач проживає у належному позивачу житловому будинку, чи самовільно його зайняв. З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про те, що позивачем по справі не надано до суду жодного доказу, який доводить відомості про те, що відповідач по справі [PERSON] порушує право позивача по справі щодо користування чи володіння належного позивачеві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , як і те, що відповідач на час розгляду справи в суді проживає чи зареєстрований в житловому будинку за зазначеною вище адресою, а тому суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог позивача. Інші досліджені в судовому засіданні докази по справі не спростовують висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed