Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну прізвища малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 19.09.2015 року між позивачем та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб. У шлюбі з [PERSON] у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2018 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно цього ж рішення суду при розірванні шлюбу прізвище позивача змінено на дошлюбне - « [PERSON] ». 27.02.2021 позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з повагою ставиться до сина позивача, часто гуляють з сином, багато часу проводять разом. В травні 2021 року позивач звернулась до виконавчого комітету Мирноградської міської ради із заявою про розв`язання спору між нею та батьком дитини [PERSON] , в якій просила винести рішення щодо зміни прізвища їх сина з « [PERSON] » на « [PERSON] », так як чоловік надавати таку згоду відмовлявся. Рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 19.05.2021 №203 було відмовлено у зміні прізвища дитини. Рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 21.07.2022 №257 було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом систематичних побачень у визначені виконавчим комітетом дні. Відповідач практично не цікавився життям сина, потребами, навчанням, участі у вихованні дитини не бере, не проявляє до нього батьківської турботи та піклування, рішення виконкому не виконує. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що відмінність прізвищ матері та сина в подальшому може негативно впливати на психоемоційний стан дитини та негативно відобразитись на гармонійному розвитку дитини у зв`язку з її вступом до навчального закладу та просить суд винести рішення про зміну прізвища малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши його прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач про дати судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованих листів з повідомленням за адресою реєстрації, в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його участю в режимі відеоконференції не надіслав, не скористався і правом надання відзиву на позов. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що 19.09.2015 року між позивачем та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб. У шлюбі з [PERSON] у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2018 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно цього ж рішення суду при розірванні шлюбу прізвище позивача змінено на дошлюбне - « [PERSON] ». 27.02.2021 позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Зі слів позивача [PERSON] з повагою ставиться до сина позивача, часто гуляють з сином, багато часу проводять разом. В травні 2021 року позивач звернулась до виконавчого комітету Мирноградської міської ради із заявою про розв`язання спору між нею та батьком дитини [PERSON] , в якій просила винести рішення щодо зміни прізвища їх сина з « [PERSON] » на « [PERSON] », так як чоловік надавати таку згоду відмовлявся. Рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 19.05.2021 №203 було відмовлено у зміні прізвища дитини. Рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 21.07.2022 №257 було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом систематичних побачень у визначені виконавчим комітетом дні. Відповідач був ознайомлений з матеріалами справи 16.11.2022 та станом на 07 лютого 2023 року жодних заперечень або відзиву проти позову не надавав, заяв про відкладення розгляду справи, або розгляд справи без його участі тощо, також до суду не надходило. За вищезазначеного суд вважає що відповідач залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду та жодним чином не намагався заперечувати проти позову, доказів виконання Рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 21.07.2022 №257 та виховання дитини, прояву до нього батьківської турботи та піклування також суду надано не було. Згідно ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 145 СК України\~визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно\~ст.148 СК України\~у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Суд при прийнятті рішення дійшов висновку, що відповідач, поклавши участь у вихованні, лікування та розвитку дитини на позивача, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів протилежного суду відповідачем надано не було. З урахуванням викладеного, того факту, що [PERSON] , [INFO] в цьому році виповниться 7 років, що зумовить вступ до навчального закладу, з метою усунення будь-якого негативно впливати на психоемоційний стан дитини та його гармонійний розвиток, суд приходить до висновку про зміну прізвища малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши його прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved