Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

В вересні 2022 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного сулу міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Позовна заява мотивована тим, що у вересні 2009 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, разом із тим, шлюбне життя не склалося та у подальшому подружжя припинило фактичні шлюбні відносини з липня 2021 року, та офіційно шлюб між сторонами розірвано 06.05.2021. 02.09.2022 позивачу стало відомо про те, що за два з половиною місяці після розірвання шлюбу відповідачка народила дитину - [PERSON] , та батьком дитини записано [PERSON] , разом із тим, як стверджує позивач, він не може бути біологічним батьком дитини, оскільки у момент можливого зачаття сторони спільно не проживали, спільного побуту не вели, вживу не зустрічалися та спілкування не підтримували, враховуючи викладене, просить суд виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька [PERSON] , [INFO] , із актового запису про народження та зобов`язати державний орган, який проводив реєстрацію внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2022 вкзану цивільну справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2022 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини передано у провадження судді Будзан Л.Д. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні долучили нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та просили суд ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із повним визнанням позовних вимог з боку відповідача. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, у підготовче засідання не з`явилась, натомість, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали цивільної справи, а також подану відповідачем в підготовчому судовому засіданні нотаріально засвідчену заяву про визнання позовних вимог, заслухавши думку відповідача та його представника, суд дійшов наступного висновку. Положенням ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При цьому, судом встановлено, що 25.09.2022 між сторонами - [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1422, та після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище - [PERSON] . В подальшому, подружнє життя між сторонами не склалось, у зв`язку із чим, з 01.07.2021 шлюбні відносини фактично припинені, а 06.05.2022 шлюб офіційно розірвано (актовий запис №36). 02.09.2022 позивачеві стало відомо, що за спливом двох з половиною місяців після офіційного розірвання шлюбу, відповідачка народила дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12.08.2022 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №681, та батьком дитини записано [PERSON] . Разом із тим, позивач стверджує, що він не є біологічним батьком дитини, оскільки у період можливого зачаття сторони спільно не проживали, шлюбних стосунків не мали, не зустрічалися особисто, а тому наявні підстави для виключення відомостей щодо нього, як батька дитини, із актового запису та свідоцтва про народження дитини. Відповідно до частини першої ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Сімейного кодексу України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Згідно з частиною другою ст. 136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (частина третя ст. 136 Сімейного кодексу України). Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як вбачається з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до пунктів 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Суд вважає за необхідне викладені у позові обставини взяти до уваги як такі, що відповідають дійсності, оскільки їх у повному обсязі визнала відповідач, що вбачається зі змісту її письмової нотаріально посвідченої заяви від 03.02.2023 посвідченої приватним нотаріусом І. Котюк та такі обставини, доведені доказами долученими до позовної заяви. При цьому, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі і, як встановлено судом, таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідача визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного та

Outcome: approved