Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

27.07.2022р. [PERSON] (згідно штампу на поштовому конверті а.с. 20) через свого представника адвоката Касьяна М.С. (діє на підставі ордеру від 27.07.2022р. а.с. 18) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «ФК «Факторінгс» (треті особи - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровського області Куземченко А.С.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-8). Ухвалою судді від 05.08.2022р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05.08.2022р.) відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано від приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни належним чином завірену копію нотаріальної справи по вчиненому виконавчому напису №78 від 18.01.2021р. (а.с. 23, 24). Ухвалою суду від 09.09.2022р. за клопотанням ТОВ «ФК «Факторінгс» залучено до участі у справі правонаступника відповідача ТОВ «ФК «Факторінгс» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Джет» (а.с. 37 - 38). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07.12.2006р. між [PERSON] і Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/1559- А, а також договір застави №1559/1, відповідно до якого [PERSON] передав банку під заставу належний йому автомобіль марки Т13110, 2006 року випуску, колір сріблястий металик, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - легковий-седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] . 07.12.2006р. договір застави був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. за реєстровим № 6602. 08.05.2020р. правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором №8/2006/840-К/1559-А від 07.12.2006р. і договором застави №1559/1 від 07.12.2006р. стало ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» на підставі договору про відступлення прав вимоги №GL2N78546. 18.01.2021р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. вчинено виконавчий напис №78 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» заборгованості на підставі договору застави №1559/1 від 07.12.2006р. за період з 01.02.2018р. по 13.01.2021р. у розмірі 241440,58 грн., яка складається з наступного: 176 234, 00 грн. - сума основного боргу; 65 206, 58 грн. - процентів; а також 100, 00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, на загальну суму 241 540, 58 грн. 02.02.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрито виконавче провадження №64336939 на підставі виконавчого напису № 78 від 18.01.2021р., а 05.02.2021р. винесені постанови про арешт майна та коштів боржника. Позивач не погоджується з виконавчим написом про стягнення заборгованості, вчиненим на підставі договору застави, а не на підставі кредитного договору, розміром заборгованості, вважає його перебільшеним, нарахованим з порушенням умов кредитного договору, що вимоги до нього пред`явлені після спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим вчинення виконавчого напису нотаріусом є незаконним. Вважає, що виконавчий напис учинений із порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5 та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999р. № 1172. Крім того, відповідно до умов кредитного договору, строк погашення кредиту - 06.12.2011р., тоді як згідно виконавчого напису, стягнення заборгованості здійснене за період з 01.02.2018р. по 13.01.2021р., тобто поза межами строку позовної давності. На підставі викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача - адвокат Касьян М.С. 02.02.2023р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, на підставі наявних у справі доказів (а.с. 59-60). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений неодноразово належним чином (а.с. 39, 40, 45, 51, 52, 57). Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 39, 41, 43, 44, 49, 50, 56). Від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровського області Куземченка А.С. 15.08.2022р. надійшла заява, у якій він просив розглядати справу без його участі (а.с. 28). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Вирішуючи справу, суд виходить із такого. Судом з матеріалів справи установлено, що 07.12.2006р. між [PERSON] і Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» укладений кредитний договір №8/2006/840-К/1559-А. 07.12.2006р. між [PERSON] і Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» укладений договір застави №1559/1, відповідно до якого [PERSON] передав банку під заставу автомобіль марки Т13110, 2006 року випуску, колір сріблястий металик, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - легковий-седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. за реєстровим № 6602 (а.с. 10 - 11). 08.05.2020р. між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» і ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» укладений договір про відступлення прав вимоги №GL2N78546, що видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису (а.с. 13). 18.01.2021р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. вчинено виконавчий напис №78 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» заборгованості на підставі\~договору застави\~№1559/1\~від 07.12.2006р.\~за період\~з 01.02.2018р.\~по 13.01.2021р.\~у розмірі\~241440,58\~грн., яка складається з наступного: 176 234, 00 грн. - сума основного боргу; 65 206, 58 грн. - процентів; а також 100, 00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, на загальну суму 241 540, 58 грн. (а.с. 13). 02.02.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрите виконавче провадження № 64336939 щодо виконання виконавчого напису № 78 від 18.01.2021р. приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Факторингс» (а.с. 14-15). У подальшому 22.02.2022р. між ТОВ «ФК «Факторінгс» і ТОВ «Скай Джет» укладено договір про відступлення прав вимоги (а.с. 31-32). 2302.2022р. ТОВ «ФК «Факторінгс» укладено з ТОВ «Скай Джет» додатковий договір №1 до договору № 22/02 про відступлення прав вимоги від 22.02.2022р., за яким первісний кредитор передав за плату новому кредитору всі права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8/2006/840-к/1559-А, укладеним позивачем 07.12.2006р. з ВАТ КБ «Надра» (а.с. 33-34). У відповідності до умов договору відступлення (п. 2 договору), новий кредитор в день укладення цього договору, набуває усі права та обов`язки кредитора за зазначеним кредитним договором, в тому числі, але не виключно, новий кредитор набуває всі права і обов`язки первинного кредитора у триваючих судових процесах у якості належного позивача, відповідача, третьої особи, скаржника та заявника, а також набуває всі права та обов`язки первинного кредитора як сторони триваючого виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Тому за заявою ТОВ «ФК «Факторінгс» до участі у справі залучено правонаступника відповідача ТОВ «Скай Джет». Як вказує позивач, боржником не отримано жодної вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс». Нотаріусом не повідомлено про наявність заяви про вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (далі Перелік № 1172) (у редакції на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно із\~п.\~2\~Переліку №\~1172 (у редакції на момент вчинення виконавчого напису) Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, за змістом п.п. 1, 2 вимог Переліку № 1172 стягнення заборгованості шляхом учинення виконавчого напису нотаріусом здійснюється на підставі кредитних договорів. Як видно із виконавчого напису, приватним нотаріусом здійснено стягнення кредитної заборгованості на за кредитним договором, а на підставі договору застави. При цьому, нотаріус, учиняючи оспорюваний напис про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договором, посилається у написі на вимоги саме п. 1 Переліку № 1172, у якому йдеться про інші договори, а саме, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Позивачем заперечується та обставина, що він отримувала від стягувача (його правонаступника) повідомлення про відступлення права вимоги і про усунення порушень (письмову вимогу про погашення заборгованості). У відповідності до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Суд приймає до уваги пояснення позивача щодо відсутності факту повідомлення позивача про обставину укладення між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» і ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» договору про відступлення прав вимоги та про усунення порушень (письмову вимогу про погашення заборгованості). Жодних доказів того, що під час вчинення виконавчого напису були дотримані вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем не надано. Відповідач, який неодноразово викликався судом в судове засідання, не з`явився, правом на надання відзиву на позовну заяву - не скористався. За таких умов суд вважає, що у позивача не виникло обов`язку щодо виконання вимог стягувача, а тому вчинення виконавчого напису за заявою ТОВ «ФК «Факторінгс» було передчасним та не ґрунтувалося на вимогах закону. Аналогічна правова позиція стосовно доведення боржникові відомостей про перехід права вимоги до нового кредитора висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019р. по справі № 461/4609/16-ц (провадження № 61-25315св18). Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого. Представник позивача у позовній заяві вказував, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», із чим суд не погоджується. Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, як споживачів. Предметом спору у позовній заяві є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат`та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Враховуючи вищенаведене на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норми ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду по справі № 638/6060/18 від 12.08.2020р. Положення Закону України «Про захист прав споживачів» в даному випадку не розповсюджується, оскільки предметом спору є правомірність вчинення виконавчого напису. Так, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язку найманого працівника. Зі змісту позову убачається, що предметом спору не є укладання будь-яких договорів щодо придбання, замовлення, використання або щодо наміру придбання чи замовлення продукції, у зв`язку з чим, у розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», у зазначених спірних правовідносинах, позивач по справі не є споживачем. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За пунктом 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. З системного аналізу положень вищезазначених законів вбачається, що Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів. Посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» потребують обґрунтованості, оскільки, вирішити спір позивач просить на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат», а не Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2021 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності, розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред`явленні позову споживачем. Предметом позовних вимог є визнання незаконними дій нотаріуса і стягувача (правонаступника банку), щодо вчинення виконавчого напису, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Водночас у позовній заяві позивачем не порушується питання щодо законності укладеного договору. Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 638/6060/18 (провадження № 61-2657св/19) зверталась увага, що для застосування ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути встановлено, що позов пов`язаний з порушенням прав споживача. Таким чином спірні правовідносини у справі виникли з приводу оскарження дій стягувача і нотаріуса щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а не з питань захисту права споживачів у сфері споживчого кредитування. Тобто у зазначених правовідносинах позивач не є споживачем, а виступає, як боржник за виконавчим написом. За таких обставин позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір за подання до суду вищезазначеної позовної заяви. На підставі ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, судовий збір складає 992,40 грн. (у 2022 році). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, але позивач помилково не сплатив судовий збір при поданні позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved