Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, відповідач є батьком третьої особи - [PERSON] , [INFO] . Оскільки син завжди проживав та на сьогоднішній день проживає з позивачем, та по досягненню свого повноліття продовжував навчатися в ВУЗІ, а батько добровільно надавати йому матеріальну допомогу відмовлявся, в червні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Рішенням Вінницького міського суду від 15.07.2020 позов [PERSON] було частково задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 26.06.2020 та на період сином навчання у комунальному закладі вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж», тобто до 30.06.2022 року, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Таким чином, даним рішенням суду на відповідача було покладено зобов`язання сплачувати аліменти до кінця червня місяця 2022 року. На сьогоднішній день [PERSON] продовжує навчання в Комунальному закладі вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж» (куди вступив в цьому році), і навчатиметься там до 30.06.2024. Враховуючи вище викладене, позивач просила, згідно уточнюючих вимог, суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки доходу від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і на весь період навчання, а саме до 30.06.2024. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 21.10.2022 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Ухвалою суду від 15.12.2022 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Не заперечувалось учасниками справи, що [PERSON] проживає разом із матір`ю. Також, факт проживання [PERSON] підтверджується довідкою МКП «УК «Замостя» № 2150 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 26.09.2022. Рішенням Вінницького міського суду від 15.07.2020 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.Стягнуто з [PERSON] в розпорядження [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи від 26.06.2020 та на період сином навчання у комунальному закладі вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж», тобто до 30.06.2022, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. На даний час [PERSON] продовжує навчання в КЗВО «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж» за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2024. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до приписів ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 496,20 грн. судового збору, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved