Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Адвокат Лешега В.В. в інтересах [PERSON] , за участю заінтересованих осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання з батьком [PERSON] , починаючи з 2017 року по день його смерті, що настала [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, що заявник [INFO] помер батько заявника - [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Батько заявника проживав один, після смерті його дружини [PERSON] . Представник заявника зазначає, що у 2017 році заявник [PERSON] переїхала проживати до батька, оскільки він тяжко захворів. Заявник здійснювала догляд за батьком, прибирала у помешканні, готувала їжу, прала одяг, а після його смерті організувала поховання. Заявник, після смерті батька поїхала за межі України на роботу, та не змогла вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини, відтак приватним нотаріусом ЛМНО Нор Н.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зважаючи на вказані обставини, просить заяву задовольнити повністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2022 року відкрито провадження у справі. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, скерували на адресу суду клопотання, в якому просять здійснювати розгляд заяви у їх відсутності, вимоги заяви підтримують, просять таку задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 43 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи за відсутності заявника. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 02.09.2008 року, актовий запис №1113. /а.с.8/. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №2192. /а.с.9/. З довідки ОСББ «Південне 69» №19 від 17.10.2022 року вбачається, що [PERSON] , 1936 року народження до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживала до дня смерті, без реєстрації, його рідна дочка [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до акту сумісного проживання, складеного комісією ОСББ «Південне» №19 від 17.10.2022 року, [PERSON] постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] до дня його смерті протягом останніх трьох з половиною років, з 2017 року, за вказаною адресою: [ADDRESS] без реєстрації. /а.с.11/. З повідомлення спадкоємцю приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. №158/01-16 від 21.10.2022 року вбачається, що для заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , необхідно надати відомості про факт прийняття спадщини згідно вимог чинного законодавства, а у випадку неможливості надання таких даних, роз`яснено право звернутись до суду про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини./а.с.12/. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.119 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для заявника встановлення факту сумісного проживання з батьком [PERSON] з 2017 року по день його смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право [PERSON] на прийняття спадщини після смерті батька. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом судом не встановлено та до нотаріальної контори такі не звертались. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У п.2, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини тощо. З огляду на вказане та враховуючи, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved