Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON] до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа [PERSON] , з посиланням на наступне. Відповідно до погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Ставищенської селищної ради №357 від 18.08.2022 року житловий будинок [ADDRESS] належав до майна колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , а членом її чоловік [PERSON] , які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору в рівних частках. Рішенням № 32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету Юрківської сільської ради Ставищенського району було визнане право власності на вказаний житловий будинок за головою двору [PERSON] .. [INFO] помер [PERSON] , разом з ним постійно до дня смерті проживала дружина [PERSON] , яка у відповідності до 549 ЦК УРСР є такою, що спадщину прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги спадкодавець не мав. Рішенням 05 сесії XXII скликання Юрківської сільської ради від 06 березня 1996 року передано безкоштовно в приватну власність громадянам села Юрківка, в тому числі [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої спадкоємцями за заповітом, посвідченим Юрківською сільською радою 22.03.2016 року за р. № 13, є вона (позивачка - [PERSON] ) - на житловий будинок та дві земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] , та [PERSON] - на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07.12.2020 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 05.08.2022 року вона (позивачка) отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] . В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок. відсутня. На її (позивачки) заяву Ставищенська районна державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Оціночна вартість будинку становить 98600.00 гривень. Позивач просить судвизнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 69.6 м житловою площею 31.9 м2 вартістю 98600.00 гривень.. Ухвалою Ставищенського районного суду від 19.12.2022 відкрито провадження по даній справі, розгляд справи призначено в порядку загального провадження (а. с. 40 - 41). В судове засідання позивачка не прибула, відповідно до позовної заяви (а. с. 6) справу просить розглядати у її відсутність. Представник відповідача Ставищенської селищної рада Білоцерківського району Київської областів судове засідання не прибув, представник селищної ради Цимбалюк А. до суду подав заяву про визнання позовних вимог, в якій справу просить розглядати без участі представника селищної ради (а. с. 110). Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком за місцем проживання, вказаним в позові (а. с. 109_ та розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а. с. 102), [PERSON] надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій справу просить розглядати справу без його участі, зазначивши, що проти позову не заперечує (а. с. 121). Суд, вивчивши матеріали справи, письмову заяви представника відповідача про визнання позовних вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки (а. с. 8, 9-10, 11, 12-13) та довідки Ставищенської селищної ради №357 від 18.08.2022 року (а. с. 15), житловий будинок [ADDRESS] , належав до майна колгоспного двору головою якого була [PERSON] , а членом її чоловік [PERSON] (а. с. 16)., які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору в рівних частках. Рішенням № 32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету Юрківської сільської ради Ставищенського району було визнане право власності на вказаний житловий будинок за головою двору [PERSON] (а. с. 17). Рішенням 05 сесії XXII скликання Юрківської сільської ради від 06 березня 1996 року передано безкоштовно в приватну власність громадянам села Юрківка, в тому числі [PERSON] земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та особистого підсобного господарства площею, 0,293 га, на підставі якого на ім`я останньої було видано державний акт про право приватної власності на землю (а. с. 18, 19). [INFO] помер [PERSON] (а. с. 86), разом з ним постійно до дня смерті проживала дружина [PERSON] (а. с. 16), яка у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 та ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР є такою, що спадщину прийняла як спадкоємиця першої черги шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, Відомості щодо інших спадкоємців першої черги після смерті спадкодавця відсутні (а. с. 14, 16). Згідно відповіді державного нотаріуса Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. від 02.01.2023 спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] в Ставищенській ДНК не заведена (а. с. 62). З матеріалів спадкової справи (а. с. 62-82) встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а. с. 67). Заповітом, посвідченим секретарем Юрківської сільської ради 22.03.2016 за реєстровим № 13 (а. с. 64 -65) спадкодавиця заповіла [PERSON] житловий будинок та дві земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] , а [PERSON] заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 72). Спадщину за вказаним заповітом після смерті [PERSON] прийняли позивачка [PERSON] , та [PERSON] , подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а. с. 63, 63 зв.). 07.12.2020 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 73, 73 зв.). 05.08.2022 року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] (а. с. 80 зв., 81). Згідно відповіді КП КОР «Південне БТІ» від 16.11.2020 станом до 01.01.2013 реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не проводилась (а. с. 21). та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (f/ c/ 108)/ Постановою державного нотаріуса Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. від 05.08.2022 відмовлено у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа (а. с. 82). Відповідно до технічного паспорта (а. с. 23-25) загальна площа вказаного будинку 69,6 кв. м житлова площа - 31.9 кв. м. Крім житлового будинку «А» з підвалом «під А» (1965 року побудови) в домогосподарстві розташовані сарай «Б», колодязь «№1», ворота з хвірткою «№ 2», огорожа «№ 3» (1965 року побудови). Відповідно до висновку про ринкову вартість житлового будинку оціночна вартість будинку становить 98600.00 гривень (а. с. 39, 54, 55 - 59). У відповідності з ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та його дружина [PERSON] , за життя, набули право власності на вищевказаний житловий будинок відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), кожен на його частину, після смерті [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на частину будинку набула [PERSON] , а після смерті [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на весь будинок набула позивачка [PERSON] , і оскільки відповідачем Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області позов визнається, третя особа проти задоволення позову не заперечує - він підлягає задоволенню. Оскільки згідно позову позивачка понесені витрати по сплаті судового збору бере на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved