Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням майна. Посилався на те, що він є власником будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Одним із сусідніх господарств, розташованих поряд із його, є будинковолодіння [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] . 09 квітня 2022 року мало місце пошкодження належного позивачу майна внаслідок падіння дерева із сусідньої земельної ділянки, яка належить [PERSON] . На місце падіння дерева було направлено чергове відділення ДПРП с. Ямниця ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області в складі трьох чоловіків особового складу на Daimler-Benc LP 608. В ході обстеження було встановлено, що на крівлю житлового будинку впало великогабаритне дерево, силами особового складу дерево було зрізано та знято з крівлі житлового будинку. Як зазначено у висновку експертного будівельно-технічного дослідження №023/06-2022 від 22 червня 2022 року розмір матеріального збитку завданого житловому будинку літ. «А», що є в складі будинковолодіння по [ADDRESS] , внаслідок падіння великогабаритного дерева становить 20 661 (двадцять тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 60 коп. У добровільному порядку відповідач завдану майнову шкоду не відшкодувала. Також вказував на те, що внаслідок протиправних дій [PERSON] він отримав психологічний стрес, порушений звичний ритм життя, для відновлення якого необхідні додаткові зусиллі та час. Окрім того, вказаними подіями йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 000 грн. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача завдану майнову шкоду внаслідок пошкодження майна у розмірі 20 661,60 грн., 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 6 000 грн. витрат на проведення будівельно-технічного дослідження, 992,40 грн. судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Представником відповідача [PERSON] 01 грудня 2022 року було подано відзив на позов, в якому вона просила суд відмовити в його задоволенні через необґрунтованість. Вважає, що позивачем не доведено не тільки протиправності поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. [PERSON] неодноразово зверталася до Ямницької сільської ради та КП «Ямниця» з метою отримання допомоги по зрізанню дерева, жодних дій вчинено не було. Тобто, [PERSON] робила все залежне від неї, щоб зрізати дерево та уникнути можливої шкоди. Окрім того, вважає розмір шкоди є явно завищеним (а.с. 71-85). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, але надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити в задоволенні позову на підставах, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього спорудами і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2019 року виданого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н. М. (а.с. 12-18). Суміжним землевласником є [PERSON] , якій на праві власності належить житловий будинок і земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (а.с. 88-94). Згідно з повідомленням № 199/01-16 від 19 квітня 2022 року ГУ ДСНС України в Івано-Франківської області, 09 квітня 2022 року до 2 ДПРЧ 1 ДПРЗ надійшло повідомлення від старости с. Майдан Ямницької ТГ - [PERSON] з проханням надати допомогу по зрізанню дерева, яке впало на крівлю житлового будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В ході розвідки встановлено, що на крівлю житлового будинку впало великогабаритне дерево, силами особового складу дерево було зрізано та знято з крівлі житлового будинку (а.с.23). З доданих до відзиву фотознімків з місця події вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] , впало дерево (а.с. 84-85). Окрім того, факт падіння дерева 09 квітня 2022 року на житловий будинок [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також те, що дане дерево росло на прилеглій земельній ділянці [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] - сторонами не оспорюється, відповідачем не заперечується. Згідно висновку № 023/06-2022 експертного будівельно-технічного дослідження розмір матеріального збитку завданого житловому будинку літ. «А», що є в складі будинковолодіння по [ADDRESS] внаслідок падіння великогабаритного дерева становить - 20 661 (двадцять тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 60 коп.(а.с. 24-28). 12 серпня 2021 року [PERSON] звернулася із заявою до Ямницької сільської ради про допомогу зрізати великогабаритне дерево, що росте на належній їй земельній ділянці (а.с. 75). Відповідно до відповіді на адвокатський запит № 08 грудня 2022 року № 1169, Ямницька сільська рада повідомила, що [PERSON] зверталася до Ямницької сільської ради 12 серпня 2021 року щодо зрізки дерева висотою 20-25 м, яке росте на її присадибній земельній ділянці, на що їй було рекомендовано звернутися до КП «Ямниця». У період з кінця березня до початку квітня 2022 року жодних заяв від [PERSON] не надходило. Усних звернень від [PERSON] також не було (а.с. 110-111). Релевантні норми права. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України). Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. За змістом ч. 4 ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року, згідно якого відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Отже, відповідальним за належний догляд за зеленими насадження на приватних садибах і прилеглих ділянках є їх власники або користувачі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У п. 1 ч. 1ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Непереборна сила - це дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги відповідно до умов договору. Так, як на одну з підстав відмови у задоволенні позову відповідач вказувала на наявність обставин непереборної сили - сильного шквального вітру 09 квітня 2022 року, який зумовив падіння дерева, що виключає її відповідальність за заподіяну шкоду. Як вбачається з доданих сторонами у справі до заяв по суті справи фотознімків, дійсність яких визнається кожною стороною, дерево росло біля огорожі та було повалене. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абзац 2 ст.1192 ЦК України). Висновки суду щодо матеріальної шкоди. Враховуючи те, що 09 квітня 2022 року на житловий будинок, належний [PERSON] впало великогабаритне дерево, що росло на земельній ділянці [PERSON] , саме вона має нести відповідальність за спричинену шкоду. Факт звернення [PERSON] до органів місцевого самоврядування та комунальноо підприємства з клопотаннями допомогти зрізати дерево, не звільняє її від відповідальності, оскільки саме власники приватних земельних ділянок є відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними. Також, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність дії непереборної сили - шквального вітру, яка б виключала відповідальність за заподіяну падінням дерева шкоду майну [PERSON] . Щодо розміру заподіяної шкоди, то відповідно до принципу змагальності встановленого ст.12 ЦПК України цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Так, на підтвердження вартості будівельних матеріалів і оплачених послуг, спрямованих на відновлення пошкодженого майна [PERSON] надано висновок експертного будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого розмір матеріального збитку завданого житловому будинку по [ADDRESS] внаслідок падіння великогабаритного дерева становить 20 661 грн. 60 коп. Даний доказ узгоджується з іншими зібраними у справі доказами та матеріалами щодо обставин події, дати, характеру пошкоджень, фотознімками, доданими до матеріалів справи. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами розмір матеріально шкоди, спричиненої пошкодженням майна, тому, суд приходить до висновку, що завдана шкода позивачу у розмірі 20 661 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача. Висновки суду щодо позовної вимоги про стягнення завданої моральної шкоди. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як було встановлено судом, позивачу [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягала у пережитому психологічному стресі, порушенням звичного ритму життя, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна. Разом із тим, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень, заявлений позивачем є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 1000 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача. Рішення щодо розподілу судових витрат. Згідно вимог ч.1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема: на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням експертів. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші витрати пов`язані з розглядом справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог в розмірі 837,71 грн. (84,4 % від 992,40 грн.) (а.с. 5). Крім того, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] вартості проведеної будівельно-технічної експертизи у розмірі 6000 грн. Вказані витрати документально підтверджені копією квитанції про оплату проведення експертного дослідження згідно договору від 18 квітня 2022 року (а.с.53), перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням прав позивача, а тому підлягають стягненню з відповідача, пропорційно задоволеній частині позовних вимог в розмірі 5064 грн. (84,4 % від 6000 грн). Положеннями ст. 137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надані такі докази: договір про надання правової допомоги № 15-08/01 від 15 серпня 2022 року укладений між адвокатським бюро «Романа Калинюка» та [PERSON] , п. 4.2. якого передбачений розмір гонорару в сумі 10000 грн., копію ордеру, копію свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001042 (а.с. 54-57). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, витрати на правничу допомогу адвоката Калинюка Р.С. об`єктивно підтверджуються, є співмірними із складністю справи, витраченим адвокатом часом, тому підлягають стягненню з позивача на корить відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог в розмірі 8440 грн. (84,4 % від 10000 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial