Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 18507,12 грн. фактичних витрат в порядку регресу та судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.05.2019 між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 44909,00 грн. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% з кінцевим терміном повернення до 12.05.2022. Починаючи з 14.04.2020 відповідач не виконувала свої зобов`язання за кредитом, і у неї утворилася заборгованість в сумі 18507,12 грн. Відповідно до договору страхування між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» застрахувало невиконання зобов`язання за кредитним договором №1130_0638 від 13.05.2019, а 22.07.2020 сплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування у сумі 18507,12 грн. В подальшому, між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким право вимоги до [PERSON] перейшло до позивача. Добровільно відповідач свої зобов`язання не виконала. Тому позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь 18507,12 грн. фактичних витрат в порядку регресу та судовий збір в розмірі 992,40 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25.10.2022 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву не подала. Інші заяви по суті справи та клопотання від сторін суду не надходили. В судове засідання позивач ФОП [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились. При цьому в тексті позовної заяви звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. З клопотаннями не зверталась. За таких обставин відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.05.2019 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2203/0700444, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 44909,00 грн. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99%, з кінцевим терміном повернення до 12.05.2022 (а.с. 7-13). Пунктом 7.1. цього договору визначено, що банк у встановленому законодавством та цим договором порядку має право без згоди позичальника відступити своє право вимоги за цим договором будь-якій особі, у зв`язку з чим відбувається зміна сторони кредитора за цим договором (а.с.12, зворот) Договором добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01 грудня 2020 року, який укладено між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», у п. 2.1. визначено, що його предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитним договором (а.с 16-20). Заявою від 17.06.2020 АТ «Державний ощадний банк України» повідомив ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про настання страхового випадку, а саме про факт виникнення заборгованості по кредиту у [PERSON] в розмірі 18507,12 грн., з яких 18167,43 грн. - заборгованість за кредитом, 339,69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 21). 22.07.2020 ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» за даним фактом було складено страховий акт №Полт10016.06.20-1 (а.с.22). Платіжним дорученням від 22.07.2020 за №11341 ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» сплатила АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування у зв`язку з невиконанням зобов`язання [PERSON] за кредитним договором в розмірі 18507,12 грн. В подальшому, 20.05.2021 ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» уклало договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії) з ФОП [PERSON] , за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за укладеними договорами страхування (а.с. 23-25). Як вбачається з Реєстру прав вимог, що є додатком №1 до договору №01-05 про відступлення права вимоги (цесії), під №159 міститься запис про перехід прав вимоги до [PERSON] на суму 18507,12 грн. (а.с. 26-32). 07.07.2021 представник позивача надіслав відповідачу претензію з вимогою погасити суму боргу в розмірі 18507,12 грн. (а.с.35). Однак така вимога відповідачем задоволена не була. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказано у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено факт укладення кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов договору. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про наявність заборгованості у [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» в розмірі 18167,43 грн. заборгованості по кредиту та 339,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом. Доказів на спростування вказаної обставини відповідач суду не надала. Пунктом. 16 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що видами добровільного страхування можуть бути зокрема страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту). Як видно з обставин справи, банк застрахував свої збитки у випадку неповернення чи неповного повернення позичальниками кредитів у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», і остання здійснила виплату у сумі 18507,12 грн. як страховий платіж у зв`язку з заборгованістю, що виникла у відповідача. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відтак, право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 18507,12 грн. перейшло від АТ «Державний ощадний банк України» до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.». 20.05.2021 між ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого право грошової вимоги до [PERSON] від ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на суму 18507,12 грн. перейшло до ФОП [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у відповідності до вимог закону до ФОП [PERSON] перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 18507,12 грн. Будь-які докази того, що відповідачем вказана заборгованість сплачена, до матеріалів справи сторонами не надано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 18507,12 грн. на погашення заборгованості, що виникла. Тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 992,40 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Представник позивача у своєму клопотанні від 29.11.2022 просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. Вирішуючи таку вимогу представника позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги № 5 від 20.05.2021, укладеним між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , актом приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 22.02.2022, згідно якого вартість послуг, наданих адвокатом, становить 9000,00 грн., та квитанцією від 23.02.2022, згідно якої ФОП [PERSON] отримав кошти від ФОП [PERSON] за надану правову допомогу. Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 9000,00 гривень.

Outcome: approved