Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 30.09.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.08.2015 шлюб між сторонами розірвано. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, у добровільному порядку аліменти не сплачує, працездатний, проходить військову службу, має постійний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з наведеним вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 05.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подавав. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30.09.1995 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Нової Каховки Херсонської області, актовий запис №411. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.08.2015, яке набрало законної сили 07.09.2015, шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.03.2012. Як вбачається з Довідки про грошове забезпечення та інші види витрат №3 від 07.11.2022, відповідач [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України та у період з березня по жовтень 2022 року щомісяця отримував грошове забезпечення. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з урахуванням закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов`язку утримувати доньку, беручи до уваги, що відповідачем не спростовано доводів, зазначених у позові, не надано доказів неможливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, а також враховуючи мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, встановлений ч.2 ст. 182 СК України, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial