Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, якими визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці проживання (перебування) з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] наближатись на відстань 0,5 км. до місця проживання, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник зазначає, що є дружиною [PERSON] , з яким проживає за адресою: [ADDRESS] . Чоловік неодноразово, на протязі останнього часу застосовує фізичну силу. Постійне насильство психологічного характеру, фізичне насильство, стало результатом виклику правоохоронних органів та винесенням термінового заборонного припису. Заявник вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, тому для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства на підставі положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявник у судовому засідання заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Вказала, що чоловік зловживає алкоголем, веде себе агресивно, неадекватно, вибиває двері, а один раз навіть погрожував ножем, проте свідків даного конфлікту не було. Вказала про складання відносно кривдника матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він вже тривалий час проживає в селі Вільськ Черняхівського району, а до своєї кваритири, у якій проживає дружина з сином, приїздить тільки помитися двічі або раз на місяць. При бажанні зайти до квартири виникає конфлікту з дружиною. Вказав про поведінку дружини в шлюбі, підтвердив факт неприязних стосунків. Зазначив про притягнення його до адміністративної відповідальності. Суд, заслухавши заявника та зацікавлену особу, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] є чоловіком та дружиною. Протягом останнього часу між заявником та її чоловіком склались неприязні стосунки, оскільки [PERSON] вчиняє стосовно [PERSON] психологічне та фізичне насильство. Факт того, що [PERSON] вчиняє домашнє психологічне насильство відносно своєї дружини [PERSON] підтверджується винесеним терміновим заборонним приписом стосовно кривдника, а саме терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 31.01.2023 серії АА №319219 терміном на 2 доби з встановленим обмеженням. Також обставини застосування психологічного насильства до дружини підтверджуються детальними поясненнями заявника, які не були спростовані заінтересованою особою. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству"(далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до п.3 ст.1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно із ч.2 ст.3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя. У пунктах 14, 17 ст.1 Закону № 2229-VIII наведені визначення психологічного та фізичного насильства. Зокрема, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ст.1 Закону № 2229-VIII). В силу вимог частини другої ст. 26 Закону № 2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону № 2229-VIII передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ст.1 Закону № 2229-VIII). Згідно із ч.4 ст.26 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що, враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Отже, зважаючи на наведені норми Закону N 2229-VIII, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. На підставі досліджених доказів, наданих в судовому засіданні заявником та заінтересованою особою пояснень суд вбачає достатньо підстав вважати, що між заявником та [PERSON] як подружжям склалися неприязні відносини. Сутички та конфлікти між ними вочевидь мають триваючий характер і переростають у насильницькі дії з боку [PERSON] по відношенню до заявника (дружини) психологічного характеру (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами). Такі дії [PERSON] продовжував вчиняти, незважаючи на винесення термінового забороного припису щодо вчинення ним домашнього психологічного насильства. Безумовно, така протиправна поведінка [PERSON] негативно впливає на стан заявниці, заподіюючи їй у такий спосіб шкоди психічному здоров`ю. Отже, факти вчинення [PERSON] по відношенню до заявника психологічного насильства знайшли своє належне підтвердження, тому з огляду на їх періодичність і характер вбачаються підстави для висновку про існування реальних ризиків повторного вчинення ним домашнього насильства та настання від цього для здоров`я заявника негативних наслідків. Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства, переживання з приводу можливих повторень таких дій, можливість настання тяжких наслідків і бажання заявника попередити такі дії та захистити себе від них беззаперечно свідчать досліджені в судовому засіданні докази, надані пояснення та встановлені на їх підставі фактичні взаємовідносини подружжя. Врахувавши характер вчинених [PERSON] протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність чергового вчинення ним домашнього насильства, а також нагальну необхідність захисту прав [PERSON] від домашнього насильства, суд приходить до висновку про можливість застосування до кривдника обмежувального припису у вигляді тимчасової заборони строком на один місяць перебувати в місці проживання заявниці та заборони наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до квартири [ADDRESS] , оскільки зі слів учасників в даному житлі мешкає заявниця, спільний син, невістка та онук, а сам [PERSON] має інше житло в с. Вільськ Черняхівського району. Суд враховує, що виходячи з пояснень учасників справи конфліктні ситуації виникають при намаганні заінтересованої особи відвідати квартиру двічі на місяць для власних потреб. За вказаних обставини встановлення заборони на перебування в місці проживання заявниці та заборони наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до квартири [ADDRESS] строком в один місяць дозволить попередити можливі негативні наслідки та забезпечить першочергову безпеку заявниці від дій чоловіка. В свою чергу, вказаний захід тимчасового обмеження прав та покладення обов`язків на особу є співмірним заходом. Вказаний строк буде достатнім для висновків про недопущення в подальшому протиправної поведінки. Згідно ч.5 ст. 26 Закону №2229-VIII за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Згідно частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial