Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є батьком відповідачки [PERSON] . Вказав, що є пенсіонером за віком, інвалідом І групи, підгрупи Б, загальне захворювання, та отримує пенсію у розмірі 2300,00 грн. Інших джерел доходів не має. Його фінансове становище є вкрай скрутним, оскільки основну частину коштів він витрачає на ліки, тому він потребує матеріальної допомоги. Крім того зазначив, що має сина [PERSON] , з яким в нього склались неприязні стосунки, однак, постановою Закарпатського апеляційного суду від 08 липня 2022 року у справі № 308/1436/21 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі від всіх видів його доходів. Дане рішення суду [PERSON] не виконує, аліменти не сплачує. Враховуючи, що [PERSON] , яка здійснює підприємницьку діяльність, проживає окремо, має двох дітей 18 і 13 років, в Реєстрі боржників не перебуває і має можливість допомагати батькові фінансово, просить стягнути з останньої аліменти на його утримання щомісячно у розмірі частини від заробітку (доходу), починаючи з 13 жовтня 2022 року і довічно. У судове засідання позивач не з`явився, однак, його представник, адвокат Дурдинець Р.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд такі задовільнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач та його представник проти ухвалення заочного рішення не заперечили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16.08.2022, [PERSON] народилась [INFO] , про що 19 листопада 1980 року зроблено відповідний актовий запис № 1418, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , пенсіонер за віком, інвалід 1 групи, підгрупа Б, загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 05.01.2021 Пенсійним фондом України, серія [NUMBER] . Згідно з повідомленням № 107 від 14.09.2020 "Про результати огляду медико-соцішіьною експертною комісією (МСЕК)", [PERSON] , [INFO] , є інвалідом І групи, підгрупи Б, загальне захворювання, з відміткою, що черговому переогляду особа не підлягає. Підстава: акт № 798/9 від 14 вересня 2020 року. Відповідно до довідки № 66/3 від 09 лютого 2022 року, [PERSON] , [INFO] , має діагноз: ампутація ноги на рівні 4/3 стегна, облітеруючий склероз судин обох ніг. [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 2300 гривень (за період березень - серпень 2022 року), що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Закарпатській області від 16.08.2022 вих. № 0336203179627318. Згідно з довідкою ГУ ДПС у Закарпатській області № 14/5/07-16-12-02-10 від 02.01.2023, [PERSON] отримав соціальні виплати з відповідних бюджетів, код 128, а саме: січень 2022 - 1287,57 грн, лютий 2022 - 1481,85 грн, квітень 2022 - 793,35 грн, червень 2022 - 415,70 грн та 2200,00 грн, липень 2022 - 207,31 грн, серпень 2022 - 207,67 грн. Як вбачається з матеріалів справи, інших доходів позивач не має, не отримує державних пільг, субсидій. [PERSON] є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, при цьому отримувана ним пенсія не може забезпечити його повноцінне лікування та інші соціальні потреби. Відповідачка є працездатною особою та може надавати йому матеріальну допомогу. У ході судового розгляду справи підстав, передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача не встановлено. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Однак, в ході судового розгляду справи обставин, які б вказували, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо відповідачки, судом не встановлено. Згідно з ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Приймаючи до уваги, позивач [PERSON] є непрацездатною особою похилого віку, інвалідом 1-ї групи, потребує матеріальної допомоги, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі частини від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно і довічно. Крім того, враховуючи висновок про задоволення вимог позивача, який відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, п. 3) ч. 1 ст. 176 ЦПК, ч. 1, пп. 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved