Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

У січні 2022 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО - страхування» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.11.2020 між ПрАТ «ПРОСТО - страхування» та [PERSON] укладено договір № MKCD 2000579 добровільного страхування майнових інтересів, що пов`язані із володінням, користуванням, та/або розпорядженням заявленим на страхування майном, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 23.06.2021 до позивача із заявою про настання події, яка має ознаки страхової звернувся [PERSON] - представник [PERSON] та пояснив, що 18.06.2021 близько 01:00 год в результаті залиття водою було пошкоджено застраховане згідно договору страхування майно. 18.06.2021 було складено комісійний акт щодо встановлення причин залиття приміщень квартири. У результаті огляду комісія дійшла висновку, що залиття відбулося у результаті пошкодження внутрішньої квартирної розводки холодного водопостачання на кухні в квартирі [ADDRESS] , яка розташована вище. Відповідно до Звіту № 27876 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття за адресою: [ADDRESS] вартість матеріального збитку становить 12 845,13 грн. 25.08.2021 [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена подія була визнана страховим випадком, про що 30.08.2021 складено страховий акт № 153345. Відповідно до платіжного доручення № 15234 від 30.08.2021 позивачем сплачено страхове відшкодування за пошкодження застрахованого згідно договору № MKCD 2000579 майна у розмірі 12 595,13 грн. Таким чином, позивач вказує, що фактичні витрати пов`язані із страховим випадком складають 12 595,13 грн. У зв`язку із наведеним, посилаючись на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та положення статті 1191 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 12 595,13 грн витрат по сплаті страхового відшкодування. Ухвалою суду від 25.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просив позов задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, поштові повідомлення, які направлялися судом на її адресу, повернулися до суду неврученими з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання». У Постанові від 14 серпня 2020 у справі № 904/2584/19 Верховний Суд зробив висновок, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що 09.11.2020 між ПрАТ «ПРОСТО - страхування» та [PERSON] укладено договір № MKCD 2000579 добровільного страхування майна та майнових інтересів, а саме квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Договору страховим випадком по даному договору, серед іншого, є пошкодження водою. 23.06.2021 до позивача із заявою про настання події, яка має ознаки страхової звернувся [PERSON] - представник [PERSON] та пояснив, що 18.06.2021 близько 01:00 год в результаті залиття водою було пошкоджено застраховане згідно договору страхування майно. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] від 18.06.2021, який складено комісією у складі фахівців обслуговуючої організації ТОВ «Імпульс -Газ» та обслуговуючого підприємства «Дегтярівка», встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося внаслідок пошкодження внутрішньо квартирної розводки холодного водопостачання на кухні у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . Підпису власника або наймача квартири [ADDRESS] такий акт не містить. В результаті затоплення було завдано матеріальної шкоди її власнику. Згідно звіту № 27876 від 12.07.2021 розмір заподіяної матеріального збитку з урахуванням зносу становить 12 845,13 грн. 25.08.2021 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 44). Позивач визнав випадок, що трапився 18.06.2021 страховою подією та на виконання умов Договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 12 595,13 грн, що підтверджується страховим актом № 153345 від 30.08.2021 року (а.с. 47), платіжним дорученням № 15234 від 30.08.2021 року про сплату суми страхового відшкодування (а.с. 48). З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути із відповідача, як особи, винної у завданні шкоди витрати по сплаті страхового відшкодування у розмірі 12 595,13 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн та 5 000,00 грн витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 р. у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 р. у справі № 329/382/19. Варто зазначити, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16). Як на підставу для виплати страхового відшкодування позивач посилається на наявність страхового випадку, передбаченого договором, що підтверджується актом про залиття. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Окрім забезпечення присутності осіб, визначених у зазначених Правилах, зацікавленим особам слід домогтися належного оформлення акта (оскільки нерідко представники ОСББ, житлово-експлуатуючих організацій та інші особи, що входять до складу комісій не мають юридичної освіти, в силу чого складають акти про залиття, не вказуючи необхідної інформації). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття та осіб, відповідальних за спричинену шкоду. Однак, наданий позивачем акт про залиття від 18.06.2021 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, оскільки зі змісту вказаного акту не вбачається жодних відомостей про те, що при його складанні були присутні власники чи мешканці квартири, звідки утворилося таке залиття. Отже, суд критично ставиться до акту, складеного комісією, оскільки квартира відповідача не обстежувалася. Таким чином, не зрозуміло, яким чином комісія дійшла висновку, що залиття сталося саме з вини відповідача та що саме причиною залиття стало пошкодження внутрішньої квартирної розводки холодного водопостачання на кухні у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . Крім того, звіт № 27876 від 12.07.2021 так само не констатує факт, що залиття квартири, яке відбулось 18.06.2021, було внаслідок винних дій відповідача. За таких обставин, суд вважає, що акт від 18.06.2021 не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди саме з вини відповідача. В силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному спорі суд констатує, що позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування та набув право вимоги до особи відповідальної за завдану шкоду, однак, враховуючи викладене, відсутні правові підстави для стягнення суми страхового відшкодування з відповідача, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що страховий випадок (залиття) сталося саме з вини відповідача і до нього може бути заявлена вимога про стягнення сплаченої суми страхового відшкодування, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то все понесені судові витрати позивача в порядку п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed