Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] помела його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить квартира [ADDRESS] . За життя мати склала заповіт, яким заповіла все своє майно на його (позивача) користь. Інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. Вони з матір`ю проживали в м. Мюнхен за різними адресами. На момент смерті матері та до цього часу він проживає у Федеративній Республіці Німеччині. У зв`язку з тим, що з березня 2020 року у ФРН був оголошений карантин з причин поширення корона-вірусу COVID-19 він був позбавлений можливості своєчасно приїхати до України для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12.03.2020 року по 03.04.2020 року на всій території України також було встановлено карантин. В подальшому, карантин був продовжений до 31.10.2020 року. З урахуванням карантинних обмежень він отримав можливість приїхати в Україну та звернутись до приватного нотаріуса лише 12.10.2020 року. На підставі поданої ним заяви 12.10.2020 року приватним нотаріусом КМНО Васютенко А.М. заведено спадкову справу № 10/2020. Однак виникла необхідність у наданні додаткових документів, зокрема, свідоцтва про смерть матері, документів щодо реєстрації місця проживання його та матері, доказу про те, що вони проживали за окремими адресами. Дані документи були надані адвокату лише в грудні 2021 року. Проте, наданих ним документів виявилось недостатньо, та нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'1язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Просив врахувати також те, що адвокат отримав додаткові документи від нього (позивача) в другій половині грудня 2021 року, та адвокат перехворів на коронавірус COVID-19 із значними побічними ускладненнями для здоров`я. Крім того, в грудні 2021 року - січні 2022 року через новорічні свята та відпустки багато державних та приватних установ, посадових осіб та підприємців не працювало, а в лютому 2022 року розпочалася російсько-українська війна, під час якої адвокат виїжджав за межі м. Києва. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії отримано лише 26.08.2022 року. Позивач до суду не з`явся, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, надіслав відзив на позовну заяву, де просив прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу без його присутності. Третя особа до суду не з`явилась, надіслала лист про слухання справи за її відсутності, заперечень до заявлених вимог не мала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано у Дніпровському районному суді м. Києва 31.08.2022 року. 31.08.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2022 року у справі відкрито провадження та призначено в порядку загального позовного провадження. 04.11.2022 року зареєстровано відзив на позовну заяву. 22.11.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що [PERSON] являється сином Штерн Ірен. Згідно свідоцтва про смерть - [INFO] [PERSON] померла в м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччини. Свідоцтво видано 08.12.2020 року Відділом запису актів цивільного стану. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До спадкової маси відноситься квартира [ADDRESS] (Договір купівлі-продажу квартири від 18.08.2000 року, зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації 21.08.2000 року за реєстровим № 180/30379/31637). З наданих позивачем документів слідує, що [PERSON] тривалий час проживала в м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччина, та на момент смерті адресою її проживання була окрема квартира по [ADDRESS] . Позивач проживав в окремій квартирі по [ADDRESS] . За життя [PERSON] , яка являється громадянкою України, склала заповіт, яким заповіла усе своє майно [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено 01.10.2004 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лавренюк С.М., зареєстровано в реєстрі за № 5-4048. 12.10.2020 року позивач подав до приватного нотаріуса КМНО Васютенко А.М. заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] Штерн Ірен, однак 26.08.2022 року отримав відмову у зв`язку пропуском строку. Встановлено, що адреса проживання померлої відрізняється від місця проживання позивача. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Статтями 1233, 1234 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У даному випадку позивач посилається на те, що пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері у зв`язку з тим, що з березня 2020 року у Федеративній Республіці Німеччини був оголошений карантин з причин поширення корона-вірусу COVID-19. Карантин був оголошений і на території України. В Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року (справа № 565/1145/17) колегія суддів вказала, що за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. На думку суду, позивач з поважних причин - введення карантинних обмежень як на території України, так і за кордоном, де проживає позивач, пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини. Подання даної позовної заяви до суду лише в серпні 2022 року обумовлено збором необхідних документів, карантинними обмеженнями, хворобою адвоката позивача та повномасштабним вторгненням Російської Федерації в Україну. Дані обставини підтверджено належними доказами, в тому числі які наявні в широкому доступі (щодо карантинних обмежень та повномасштабного вторгнення). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи норми законодавства, матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача являють обґрунтованими. Жодних доказів на спростування доводів позивача, матеріали справи не містять. По даній справі позивач просить суд визначити йому додатковий строк протягом чотирьох місяців для подання заяви про прийняття спадщини, проте, на думку суду, два місяці є достатніми для подачі такої заяви. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог позивача частково. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial