Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він проживає в квартирі [ADDRESS] , що належить йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності він 06.06.2005 року. Протягом 26-27 листопада 2018 року здійснювалось залиття його квартири з квартири № 389 , що розташована поверхом вище, власником якої є відповідач [PERSON] . Внаслідок залиття йому було завдано майнової шкоди, а саме: замокання підвісної стелі, виникла вертикальна тріщина кахельної плитки, підтоплений паркет почав вздуватися внаслідок надмірної вологості, а сама квартира потребує значного ремонту, оскільки волога з ванної кімнати поширилась по всій квартирі. За результатами обстеження комісією ОСББ «Сонячний» встановлено, що причиною залиття його квартири став аварійний стан сантехнічних приладів та вузлів, що розташовані у квартирі відповідача, зокрема, змішувач у ванній кімнаті, не зважаючи на його перекриття, протікав, а сифон під ванною був в розібраному стані, через що вода попадала прямо на підлогу, з якої протікала до його квартири, що підтверджується відповідним актом від 04.12.2018 року. Відтак, на думку позивача, таке залиття сталося внаслідок недбайливого ставлення відповідача до належного їй майна. Як зазначає позивач, згідно з висновком про вартість майнового збитку від 02.04.2019 року, йому завдано матеріальну шкоду в розмірі 63 671,00 грн. Крім того, ним сплачено вартість послуг по проведенню оцінки в розмірі 1000,00 грн. На його усне звернення щодо відшкодування відповідач відмовилась відшкодовувати заподіяну йому шкоду. Позивач вказує і на те, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях, стражданнях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, враховуючи, що він проживає в квартирі з дружиною та двома дітьми. Крім того, продовжується поширення вологи по всій квартирі, що несе загрозу для його здоров`я та членів його сім`ї. Внаслідок такого дискомфорту в сім`ї ускладнились відносини між самими членами сім`ї, внаслідок чого створилась напружена атмосфера. З урахуванням наведеного, позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди у 10 000,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в загальному розмірі 64 671,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 22.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСББ «Сонячний». Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.06.2021 року залучено [PERSON] як правонаступника після смерті позивача [PERSON] , а також залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якості третіх осіб - [PERSON] , [PERSON] 10.11.2021 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач [PERSON] посилається на обставини, викладені у первісному позові, а також зазначає про те, що 19.05.2021 року о 15.00 год. та о 21.00 год. відбулось повторне залиття квартири [ADDRESS] , яке виникло в результаті того, що в квартирі № 389 , що належить відповідачам, не був закріплений манжетом каналізаційний шланг пральної машини, а також через роз`єднання каналізаційного трійника під ванною, що підтверджується актом обстеження ОСББ «Сонячний». За результатами експертного дослідження, вартість матеріальної шкоди становить 98 711,42 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути завдану матеріальну шкоду за обидва залиття, витрати на проведення експертизи, а також моральну шкоду, що була завдана первісному позивачу [PERSON] в загальному розмірі 173 382,42 грн., а також судові витрати. 16.12.2021 року до суду надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] - [PERSON] щодо заяви про збільшення позовних вимог. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги відповідно до заяви про збільшення позовних вимог підтримав та просив про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] проти задоволеннях позовних вимог заперечував, вказуючи на те, що звіт ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» та висновок Вець В.В. щодо визначення розміру шкоди по суті дублюють одне одного за об`єктами ушкоджень. При цьому, відсутні докази усунення позивачем наслідків першого залиття. Тобто, на думку представника відповідача, фактично позивач просить стягнути з відповідачів дві суми на відшкодування одних і тих же пошкоджених елементів квартири. Оскільки позивачем не відновлено конструкції та елементи квартири після залиття 26-27 листопада 2018 року, у позивача відсутні реальні затрати для повторного відновлення пошкоджених елементів квартири після залиття 19.05.2021 року, а задоволення позовних вимог за звітом судового експерта Вець В.В. про стягнення з відповідачів грошових коштів в розмірі 98 711,42 грн. не призведе до захисту порушених прав позивача, а призведе лише до безпідставного збагачення. Заперечуючи проти позову, представник відповідача також вважає неналежним доказом акт про залиття від 20.05.2021 року, оскільки він оформлений неналежним чином. Крім того, враховуючи факт залиття у 2018 році, відсутність дій з боку позивача щодо відновлення пошкоджень внаслідок залиття, з даного акту неможливо встановити, чи дійсно мало місце залиття в травні 2021 року. Також у вказаному акті не зазначено вину особу, яка допустила залиття, а висновки про причину залиття не підтверджені висновком комісії, відсутні пояснення винуватців. З урахуванням викладеного, представник відповідачів вважає, що позивач не довела факту заподіяння шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування шкоди в розмірі 98 711,42 грн. Посилаючись на викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та представник третьої особи ОСББ «Сонячний», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Третіми особами [PERSON] та [PERSON] подано заяви, в яких вони позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі, а також просять проводити розгляд справи в їх відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів [PERSON] , [PERSON] та третіх осіб на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності від 06.06.2005 року. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/3 частині квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2015 року. Відповідно до акту ОСББ «Сонячний» від 04.12.2018 року, 26.11.2018 року в будинку [ADDRESS] трапилось залиття: сифон у ванній був відкручений та не закріплений, змішувач знаходився в аварійному стані. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості майнового збитку, складеного 02.04.2019 року ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ», вартість майнового збитку, завданого позивачу становить на дату оцінки 63 671,00 грн. За складання вказаного звіту позивачем сплачено 1000,00 грн. відповідно до рахунку-фактури № 811 від 23.04.2019 року та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 23.04.2019 року. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2020 року, власниками квартири є [PERSON] (1/5 частина квартири) та [PERSON] , [PERSON] (по 2/5 частин квартири). Згідно акту ОСББ «Сонячний» від 20.05.2021 року, при обстеженні квартири № 384 встановлено, що залиття квартири виникло 19.05.2021 року о 15.00 год. Причиною залиття стало те, що каналізаційний шланг з пральної машини, який не був закріплений манжетом від вібрації вийшов з сифону, що призвело до підтоплення. Друге залиття квартири № 384 виникло о 21.00 год. 19.05.2021 року, причиною залиття стало роз`єднання каналізаційного трійника під ванною. В результаті двох підтоплень гарячою водою за один день постраждала підвісна стеля у ванній кімнаті та вбиральні, кахельна плитка у ванній кімнаті та вбиральні від неодноразових підтоплень місцями повідставала від стіни, паркет в коридорі від залиття потріскався та піднявся. Також під час затоплення в 21.00 постраждала квартира № 379 , гарячою водою залита вбиральня. Мешканка квартири № 389 здає квартиру в найм, за сантехнічним обладнанням не слідкує та своєчасно його не ремонтує, тому і виникають постійні підтоплення нижче розташованих квартир. Висновком експерта № 28-06/21 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 28.06.2021 року судовим експертом Вець В.В., визначено, що кошторисна вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень, що виникли в результаті дії води при залитті квартири № 384 , що сталося 19.05.2021 року, а також відповідно вартість матеріальної шкоди, завданої при цьому власникам квартири № 384 , станом на дату складання висновку становить 98 711,42 грн. Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог позивач просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь матеріальну шкоду в загальному розмірі 163 382,42 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. вказуючи на те, що у залиттях, які сталися, є вина відповідачів. Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та недоведеними. Суд вважає, що доводи сторони позивача знайшли своє часткове підтвердження під час судового розгляду, виходячи з наступного. Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди внаслідок залиття, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинні станом на час виникнення правовідносин сторін, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207. Так, ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є ; втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Так, ч.2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З аналізу наведеної статті ЦК України вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Так, Правилами від 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Згідно з п.2.3.6 Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма цього акта встановлена в Додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць ,рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття . Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії. Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Презумпцію вини у залитті квартири, належної позивачу, відповідачі в ході розгляду справи не спростували, а тому суд приходить до висновку про встановленість вини відповідачів у залитті квартири позивача. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що акт 20.05.2021 року є неналежним доказом наявності вини відповідачів у залитті належної позивачу квартири, не заслуговують на увагу, оскільки цей акт відповідає формі, встановленій Правилами від 25 серпня 2005 року № 927/11207, в ньому наведені: дата та місце складання; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. Доводи про те, що відповідачі акт не підписували не впливає на його правильність, оскільки зворотного відповідачі не довели. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15, у якій зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Крім цього, відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року (справа №668/7511/15-ц), шкода, завдана залиттям квартири, повинна бути відшкодована особою, у власності якої перебуває квартира та елемент системи водопостачання, який став причиною такого затоплення. Так, у статті 151 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, а згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, саме власник квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обслуговування. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, аргументи представника відповідача про те, що позивач не довела, що затоплення її квартири сталося саме з вини відповідачів і акт не підтверджує вину відповідачів, оскільки акт складений без їх участі, суд відхиляє. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про доведеність протиправних дій відповідачів, що призвело до залиття квартири позивача та заподіяння майнової шкоди, розмір якої визначений у висновках експертів, оскільки жодних доказів зворотнього відповідачами не надано. Суд зауважує, що з моменту першого залиття у листопаді 2018 року по час розгляду справи відповідачі до ОСББ з будь-якими заявами щодо проведення повторних оглядів з метою оспорювання причин залиттів або їх наслідків не звертались, з клопотання про призначення судових експертиз чи витребування доказів не подавали, при цьому факти залиттів не оспорювали і не спростували. Відтак, суд приходить до висновку про те, що залиття квартири позивача сталось з квартири відповідачів за наявності їх вини, а саме недбалому ставленні до сантехнічного обладнання у належній їм квартирі та відсутності контролю за ним і саме відповідачі мають відшкодувати завдану позивачу в результаті залиття шкоду. Вирішуючи питання щодо розміру завданої шкоди, суд приймає до уваги звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку, складеного 02.04.2019 року ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ», згідно якого вартість майнового збитку, завданого позивачу становить на дату оцінки 63 671,00 грн. За складання вказаного звіту позивачем сплачено 1000,00 грн. відповідно до рахунку-фактури № 811 від 23.04.2019 року та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 23.04.2019 року. Суд також приймає до уваги і висновок експерта № 28-06/21 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, складений 28.06.2021 року судовим експертом Вець В.В., яким визначено, що кошторисна вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень, що виникли в результаті дії води при залитті квартири № 384 , що сталося 19.05.2021 року, а також відповідно вартість матеріальної шкоди, завданої при цьому власникам квартири № 384 , станом на дату складання висновку становить 98 711,42 грн. Суд відхиляє заперечення представника відповідача проти даного висновку, оскільки за весь час розгляду справи стороною відповідачів не надано жодного доказу на спростування оцінки розміру завданої шкоди, з будь-якими клопотаннями про витребування доказів або призначення будівельної експертизи представник відповідача до суду не звертався. Таким чином, оскільки стороною відповідачів взагалі не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаного розміру шкоди, то суд приймає його як достовірний та вважає можливим стягнути з відповідачів завдані позивачу матеріальні збитки в загальному розмірі 163 382,42 грн., а також витрати за проведення експертизи в розмірі 1000,00 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, що була завдана первісному позивачу [PERSON] , який помер [INFO] , відтак, підстави для стягнення моральної шкоди суд не вбачає. Обґрунтувань завдання моральної шкоди саме позивачу [PERSON] належним чином не обґрунтовано та не доведено, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. За положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині відшкодування матеріальної шкоди, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди належить відмовити. Інші доводи сторони представника відповідача на висновки суду не впливають та підстав для відмови в задоволенні позову повністю чи в іншій частині не дають. На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути, пропорційно до задоволених вимог, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1755,52 грн. та витрати на поштові пересилання в розмірі 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial