Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

ТОВ "Житомиргаз Збут" (далі позивач) звернулось до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожитий природний газ у сумі 31011,04 грн, інфляційні втрати в сумі 1082,12 грн, 3 % річних в сумі 3957,54 грн та 2481,00 грн судового збору. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є побутовим споживачем природного газу, постачальником якого є позивач. Посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату спожитого природного газу за період з 01.02.2016 року по 16.09.2022 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що і стало підставою звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.12.2022 року провадження у даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 38). У судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав; щодо заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 50). У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву, відповідач відзив на позовну заяву на адресу суду не надав; поштова кореспонденція, що направлялась відповідачу, повернулась на адресу суду не врученою адресату з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 41-42). Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Окрім того, відповідач сповіщався про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 49). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. У своїй діяльності по постачанню природного газу ТОВ "Житомиргаз збут" керується нормами Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила № 2496), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 (далі Типовий договір постачання природного газу), Цивільним кодексом України. Підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам, положення якого затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500. ТОВ "Житомиргаз збут" у своїй довідці повідомляє, що споживачу [PERSON] , який проживає (зареєстрований) за адресою: [ADDRESS] ТОВ «Житомиргаз збут» надавались послуги з постачання природного газу (а.с. 7). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , на території Житомирського району не значиться (а.с. 33). Відповідно до листа Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1036/02-16/22 від 16.11.2022 року (а.с. 35) відомості щодо реєстрації місця проживання гр. [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] - відсутні (а.с. 35). Як вбачається з доданого позивачем фінансового стану особового рахунку відповідача (а.с. 9), останнім не здійснювались оплати послуг газопостачання з січня 2016 року по вересень 2022 року. Згідно п. 2 глави І Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2496 на постачальників, споживачів природного газу- фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС розповсюджуються "Правила постачання природного газу", затверджених вказаною постановою. Відповідно розділу ІІІ зазначених Правил, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач за період з 01.02.2016 року по 19.09.2022 року має заборгованість за споживання природного газу в сумі 31011,04 грн (а.с. 8). На заборгованість, що утворилась у відповідача за неналежне виконання своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг із постачання природного газу позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за період з березня 2016 року по січень 2022 року та 3 % річних за період з 11.02.2016 року по 23.02.2022 року. Згідно поданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати складають 1082,12 грн, 3% річних - 395,7,54 грн (а.с. 11-12, 13-14). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Положеннями статі 525 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву для спростування доводів позивача не скористався, зважаючи на те, що позивачем належними доказами доведено суду те, що останній користувався наданими позивачем послугами, однак не виконав обов`язок по сплаті вартості прийнятих ресурсів, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача виниклу внаслідок порушення зобов`язання заборгованість в сумі 31011,04 грн, інфляційні втрати в сумі 10082,12 грн, 3 % річних у сумі 3957,54 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved