Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] до 2009 року. 23.04.2009 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Києві. Зазначила, що після розірвання шлюбу батько дитини в добровільному порядку не виконував батьківські обов`язки, тобто не цікавився дитиною, її життям, її навчанням. Для того хоча-б якось отримувати аліменти на дитину від батька вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 08.05.2014 року справа №427/10302/13-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Червонопартизанськ, Луганської області, аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 04.12.2013 року і до повноліття дитини. Але відповідач, незважаючи на те, що позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, все одно не надавав допомогу на дитину та після винесеного судом рішення також не сплачував аліменти, у зв`язку з чим склалась заборгованість зі сплати аліментів за період з 04.12.2013 року по січень 2017 року у розмірі 25 626 грн. 32 коп. З огляду на вищевикладене позивач звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 25 626 грн. за період з грудня 2013р. по січень 2018 року. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 13.04.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У разі прийняття судом рішення про задоволення вимог позивача, враховуючи майновий стан відповідача, обов`язок по сплаті аліментів, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей та дитини віком до 23 років, на підставі статей 265, 267 ЦПК України, просить зазначити в резолютивній частині рішення суду та встановити розстрочення виконання рішення суду на два календарних роки або встановити наступний порядок виконання рішення суду: сплата задоволеного судом розміру пені шляхом сплати відповідачем позивачу щомісячних платежів рівними частинами протягом двох календарних років. зазначив, що власного житла та нерухомого майна у відповідача немає, проживає зі своєю сім`єю у приватному будинку своєї матері. З 2017 року і на даний час відповідач офіційно працює директором на підприємстві ТОВ «ЄВРО МЕДТЕХСЕРВІС», та отримує офіційну заробітну плату в розмірі до 7000 гривень. Жодних додаткових доходів, крім зазначеної заробітної плати, відповідач не отримує. Це свідчить про те, що відповідач не має якихось великих матеріальних статків та доходів. Відповідач на даний час має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, та дитину віком до 23 років, сім`я відповідача має статус багатодітної сім`ї. Це свідчить про необхідність утримання та здійснення витрат на потреби сім`ї та дітей відповідача від другого шлюбу, а виплата пені у таких великих розмірах призведе до обмеження прав інших дітей відповідача. Також зазначив, що відповідач не мав умислу для уникнення сплати аліментів, доказів іншого позивачем не наводиться. На даний час відповідач своєчасно та в повному розмірі здійснює оплату аліментів на доньку шляхом утримання відповідної суми аліментів із заробітної плати. 3 2016 року і на даний час відповідач не має боргів із сплати аліментів. Жодного разу з 2016 року заборгованості по аліментам у відповідача не виникало. Навіть в ситуації коли відповідач був впевнений, що завжди здійснював перерахування грошей позивачу, одразу після отримання відповідачем повної та достовірної інформації про свою заборгованість зі сплати аліментів, про наявність виконавчого провадження та рішення суду про стягнення аліментів, відповідач негайно почав зв`язуватися із державним виконавцем і здійснив всі обов`язки сторони виконавчого провадження, тим більше підтвердив переплату по аліментах приблизно на 10 000,00 гривень, що засвідчує сумлінне ставлення відповідача до своїх обов`язків. Заборгованість з аліментів виникла не з вини відповідача, а в результаті незалежних від нього обставин. Відповідач не знав дату вступу в силу рішення суду про встановлення аліментів, не був ознайомлений з його змістом та не отримував копії рішення суду згідно порядку, встановленого діючим процесуальним законодавством, а також не знав про відкриття виконавчого провадження, не був ознайомлений та не отримував постанову державного виконавця згідно вимог закону України про виконавче провадження. Відповідач не був обізнаний про платіжні реквізити, не знав куди сплачувати аліменти згідно рішення суду і позивач не повідомляв про це відповідача, не направляв йому жодної вимоги або повідомлення. У зв`язку із початком надзвичайних подій в Україні («революція гідності», початок АТО в Луганській та Донецькій областях, окупація Криму), які призвели до економічного спаду в країні, з 2013 року і до 2017 року у відповідача виникали складнощі із офіційним працевлаштуванням на постійну роботу за його професійною спеціалізацією, тому не було можливості подати заяву на перерахування аліментів на дитину із заробітної плати, щоб виконання обов`язку батька по сплаті аліментів на доньку виконувалось автоматично при виплаті заробітної плати і це було би легко підтвердити, що в свою чергу виключило би можливість виникнення заборгованості із сплати аліментів. 3 2013 року відповідач добровільно систематично перераховував позивачу кошти через платіжний сервіс «АВАЛЬ-ЕКСПРЕС» на ім`я позивача, але не всі підтвердні документи збереглися за цей довгий час, так як вже пройшло більше 6 років з моменту здійснення таких перерахувань. На запит до Райффайзен Банку надати підтвердні документи про перерахування коштів позивачу відповідач отримав відмову, яка була обгрунтована закінченням строку зберігання інформації про такі платежі. Вважає, що в діях позивача відносно відповідача та отримання аліментів вбачається не додержання стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Відповідач не заперечує проти наданих позивачем доказів у формі документів. Вважає, що у діях або бездіяльності відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості із сплати аліментів за період з 2013 по 2016 рік, що підтверджується викладеним вище обставинами та наданими відповідачем доказами. В даному випадку на відповідача, як платника аліментів, не можна покладати відповідальність у вигляді пені, бо заборгованість із сплати аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин. Викладене відповідачем вище підтверджує відсутність умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам. Позивач та її представнику судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити з наведених у відзиві підстав, у разі прийняття судом рішення про задоволення вимог позивача, розстрочити виконання рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та в період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 22.01.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 23.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області вбачається, що шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 148 від 23.04.2009 року. Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 08.05.2014 року присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Червонопартизанськ, Луганської області, аліменти на користь [PERSON] у розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 04.12.2013 року і до повноліття дитини. 06.06.2014 року Свердловським міським судом Луганської області на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам № 51599684/2 від 21 травня 2021 року станом на 31 грудня 2016 року заборгованість по аліментам, що стягуються на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , становить 25 626,32 грн. Як вбачається з долученої довідки про доходи від 08 вересня 2021 року № 00000000006 виданої [PERSON] , він працює в ТОВ «Євро Медтехсервіс» з 12.06.2017 року та займає посаду директора. Дохід за період з 01.03.2021 року по 01.08.2021 року склав 45 300,00 гривень. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] станом на 08.09.2021 року відомості відсутні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України). З поданої до суду довідки-розрахунку заборгованості по аліментам № 51599684/2 від 21 травня 2021 року встановлено, що станом на 31 грудня 2016 року заборгованість по аліментам, що стягуються на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] становить 25 626,32 грн., що складалась за період грудня 2013 року по січень 2017 року. Згідно поданого суду розрахунку неустойки (пені) за прострочення [PERSON] сплати аліментів за період з 04 грудня 2013 року по 01 січня 2017 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , становить 2416722,62 грн..(100 відсотків заборгованості - 25626,32 грн.). Вказаний розрахунок узгоджується з іншими матеріалами справи, є вірним та сумнівів у суду не викликає. Саме внаслідок тривалої несплати відповідачем аліментів на утримання дитини, з його вини утворилася вказана заборгованість. Доводи відповідача про те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини позивача, суду, який виносив рішення про стягнення аліментів, та державного виконавця, які не повідомили його про наявність заборгованості, суд відкидає як неспроможні, які на обставинах справи і вимогах Закону не ґрунтуються, коли [PERSON] , як батько мав обов`язок утримувати свою дитину і вчасно сплачувати аліменти, а отже знав та не міг не знати про такий обов`язок. Окрім того, як зазначає позивач він дізнався за вказану заборгованість у 2020 році, однак досі заборгованість зі сплати аліментів не сплатив. Доводи відповідача, що за період грудня 2013 року по січень 2017 року утримував дитину, суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Окрім того, розмір заборгованості за вказаний період, підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця № 51599684/2 від 21 травня 2021 року, яка позивачем у передбаченому законом порядку не оскаржувалась, та не довіряти якій у суду підстав немає. Відповідальність за виникнення заборгованості по сплаті аліментів згідно ст. 196 СК України покладається саме на платника аліментів. Відповідачем в судовому засіданні не доведено що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання та відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за період з грудня 2013 року по січень 2017 року. Таким чином, судом встановлено порушене право позивача, яке підлягає захистові. Однак враховуючи що згідно довідки-розрахунку № 51599684/2 від 21 травня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 25 626,32 грн. склалась за період з грудня 2013 року по січень 2017 року, суд не вбачає підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2017 року по січень 2018 року. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 25 626 грн. за період з грудня 2013 року по січень 2017 року. Щодо заявленого представником відповідача клопотання про розстрочення рішення суду у разі задоволення позову, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи майновий стан відповідача, а саме те, що сім`я відповідача має статус багатодітної сім`ї та на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та дитина віком до 23 років, яка продовжує навчання, щомісячний дохід відповідача, суд вбачає наявність об`єктивних факторів, які можуть ускладнити виконання судового рішення, тому вважає можливим розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 2 135 гривень 50 копійок. Крім того, відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак з відповідача на корись держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., за ставками що діяли на момент звернення позивачки до суду із цим позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial