Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є спадкоємцем майна за заповітом гр. [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Канів Черкаської області. До складу спадщини входить квартира за [ADDRESS] , і належала спадкодавцю [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.04.2018, індексовий номер 110. На момент відкриття спадщини права та обов`язки внаслідок смерті [PERSON] не припинилися, отож цю спадщину він прийняв у встановлений законом строк і побажав її оформити. Однак, приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблина С.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2022 відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки за результатами отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна міститься запис про арешт квартири [ADDRESS] . Підставою такого обтяження є постанова за № 9106 від 08.10.2004 Канівського ДВС міського управління юстиції. Також зазначено власника цього майна та адреса - відповідно гр. [PERSON] , [ADDRESS] . За таких обставин він потребує судового захисту, бо інформація про арешт квартири за [ADDRESS] , власником якої наразі рахується померла [PERSON] , не має ніякого відношення до арештованої квартири, яка належить боржниці [PERSON] . Окрім цього, коли він звернувся до Канівського відділу ДВС у Черкаській області з проханням отримання інформації щодо арешту майна, його повідомлено письмово, що інформацію про підстави арешту вище зазначеної квартири не може бути надано з причин того, що він не є стороною виконавчого провадження. Таким чином заявляє, що успадкована ним квартира свого часу за відповідним Ордером № 142 виконавчого комітету Канівської міської ради від 17.05.1974 була надана в користування гр. [PERSON] , сім`я якої складалась з трьох осіб - голова сім`ї [PERSON] , дочка [PERSON] і внучка [PERSON] . В ордері зазначено загальну житлову площу 31,29 кв.м. і вказана адреса - [ADDRESS] . У 1987 і 1988 роках відбулися зміни границь [ADDRESS] , отож за рішеннями виконавчого комітету Канівської міської ради народних депутатів від 27.10.1987 № 391 і доповнення до цього рішення від 19.01.1988 № 28 будинки по [ADDRESS] зазнали змін, зокрема будинок за номером [ADDRESS] став значиться під номером [ADDRESS] , а будинок під номером 31 набув назву - [ADDRESS] . Отже, цілком ймовірно, що в 2004 році, коли державна виконавча служба накладала арешт на майно боржника [PERSON] , адреса останньої висвітлювалась по [ADDRESS] . В свою чергу, спадкодавець [PERSON] на той час не мала у власності квартири, бо свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] було видане лише 2018 року. Просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири за [ADDRESS] , і належала померлій [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.04.2018, індексовий номер 110, накладеного постановою Канівської державної виконавчої служби міського управління юстиції Черкаської області за № 9106 від 08.10.2004 і зареєстрованого 12.10.2004 за реєстровим № 1371556 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Канівською державною нотаріальною конторою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представник відповідача Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив, в якому пояснила, що виконавче провадження, за яким було накладено обтяження на нерухоме майно, закінчено та передано до архіву, і знищене за спливом терміну зберігання, що становить 3 роки, тому встановити наявність заборгованості по виконавчому провадженню неможливо. Станом на сьогодні у Канівському відділі ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебуває жодного виконавчого провадження про стягнення коштів ні з [PERSON] , ні з [PERSON] . Підстави для зняття арешту з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS] - відсутні. Потреба в арешті майна [PERSON] теж відсутня, оскільки у відділі ДВС відсутні виконавчі провадження про стягнення з неї коштів. Оскільки працівниками відділу ДВС не накладався арешт на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , Канівський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не заперечує проти задоволення вимог позивача за умови сплати позивачем судових витрат. Тому просять суд прийняти рішення на розсуд суду за наявними матеріалами, судові витрати покласти на позивача та розглянути справу без участі представника відділу. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.04.2018, індексний номер 110 (а.с.16) квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в м. Канів, Черкаського району, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.01.2022 (а.с.10). З заповіту від 17.03.2018, зареєстрованого в реєстрі № 503 вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.11). Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблини С.В. № 75/02-31 від 06.12.2022 (а.с.20), [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в зв`язку з тим, що на дану квартиру накладено арешт. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 315143575 від 15.11.2022 вбачається, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт, підстава обтяження: постанова № 9106, 08.10.2004, Канівська ДВС міського управління юстиції. Власник [PERSON] (а.с.18). Листом Канівський відділ ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 28983 від 22.11.2022 повідомив [PERSON] про неможливість надання інформаційної довідки та постанов з АСВП, оскільки згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник. [PERSON] не є стороною виконавчого провадження чи представником однієї з сторін (а.с.19). Згідно з ч.1-3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа № 904/51/19) визначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Тобто, за підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. У виконавчому проваджені позивач не був боржником. Як не була боржником і спадкодацець майна [PERSON] . Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] , тому звернення до суду в порядку позовного провадження є належним способом захисту його прав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач звернувся до Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо отримання інформації щодо арешту майна, проте листом № 28983 від 22.11.2022 його було повідомлено про неможливість надання інформації, оскільки він не є стороною виконавчого провадження. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження спадкового майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved