Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

05 жовтня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/3 доходів щомісячно на час її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, відповідач є її батьком. До досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] , відповідач сплачував аліменти на її утримання на підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2005 року у цивільній справі № 2-1685/2004. Проте з досягненням її повноліття відповідач припинив надавати будь-яку допомогу. На даний час позивач навчається на денній формі навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», стипендії не утримує, змоги працювати та себе утримувати самостійно немає. Крім того, мати позивача [PERSON] , із якою вона проживає, має ІІ групу інвалідності з дитинства, у зв`язку з чим не має можливості з об`єктивних причин надавати їй матеріальну допомогу, а тому позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 жовтня 2022 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу відповіді на відзив. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала. Заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення до суду від неї не надходило. Відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві. На підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2005 року у цивільній справі №2-1685/2004, з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 09 лютого 2005 року і до її повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] відповідач сплачував аліменти на підставі вищевказаного виконавчого листа, однак в подальшому припинив надавати будь-яку допомогу, тоді як вона позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе матеріально усім необхідним. Вирішуючи обґрунтованість таких її доводів, суд враховує наступне. Як вбачається з довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» №714 від 07 вересня 2022 року, [PERSON] є студентом 2 курсу, групи ФІ-14 першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Навчально-наукового фізико-технічного інституту КПІ імені Ігоря Сікорського денної форми навчання та навчається за держзамовленням. Термін закінчення навчання 30 червня 2025 року. З огляду на наведену обставину, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлена можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що мати позивача [PERSON] має ІІ групу інвалідності з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 09 лютого 2022 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час позивач є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Із матеріалів справи також встановлено, що відповідача позбавлено батьківських прав відносно його доньки згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2009 року, ухваленим у цивільній справі №2-4692, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін (доповнень) від 10 червня 2011 року. Разом із цим, судом враховуються положення ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, згідно з якими особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом приймаються до уваги доводи позивача про те, що відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки жодних доказів на спростування таких її доводів відповідачем до суду не подано, як і не надано будь яких інших доказів, які б свідчили про наявність інших обставин, у зв`язку з якими відповідач позбавлений можливості надавати таку допомогу. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача, як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на її утримання. Також суд бере до уваги, що мати позивача має ІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим отримує пенсію, проте будь якого іншого доходу вона не має. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання позивача, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial