Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Вербиця в особі Ходорівської міської ради (відповідач), в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом [PERSON] в [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1,0160 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №039911 від 20.01.2003, виданого на підставі рішення Вербицької сільської ради від 19.10.2001 та зареєстрованого в книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за №39; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1,5913 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №039913 від 20.01.2003, виданого на підставі рішення Вербицької сільської ради від 19.10.2001 та зареєстрованого в книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за №41. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла тітка позивача по батьковій лінії [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,0160 га, належні померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №039911 від 20.01.2003. [PERSON] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом з нею проживала сестра [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчено заповіт за № 7 від 01.02.2000. на користь племінника [PERSON] . Окрім позивача, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, не було. [PERSON] сім`ї не мала, а тому найближчою родичкою на час її смерті була рідна сестра - [PERSON] . Позивач не прийняв спадщину після смерті своєї тітки [PERSON] у жоден із передбачених законом способів. Натомість, [PERSON] постійно проживала із [PERSON] на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважалася такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла тітка позивача по батьковій лінії [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,5913 га, належні померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №039913 від 20.01.2003. Також, до складу спадщини увійшли земельні ділянки площею 1,0160 га, що вона фактично успадкувала після смерті сестри, однак юридично не оформила. [PERSON] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] , була зареєстрована в [ADDRESS] . З нею без реєстрації проживав племінник [PERSON] . [PERSON] заповіту на випадок смерті не залишала, а тому спадкування відбулося за законом. [PERSON] сім`ї не мала, а найближчим родичом на час її смерті був племінник [PERSON] . Оскільки позивач постійно проживав із своєю тіткою [PERSON] на час відкриття спадщини, займався її похоронами, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її фактично прийняв, проте юридично не оформив. 28.09.2022 позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак нотаріус відмовив у його видачі у зв`язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які є спадковим майном. Оскільки місце реєстрації проживання позивача відмінне від місця реєстрації проживання спадкодавця на час її смерті, то позивач не може документально підтвердити факт його спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Цей факт підтверджується довідкою Ходорівської міської ради №346 від 15.09.2022. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.30), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно наведених аргументів у заяві Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить справу розглядати за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про виклик свідків (а.с.31); заяву про відкладення підготовчого засідання (а.с.32); клопотання про витребування доказів (а.с.34), заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.46), про розгляд справи за відсутності його та позивача і підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.53). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.26-27). Ухвалою підготовчого засідання від 10.11.2022 відкладено підготовче засідання (а.с.33). Ухвалою підготовчого засідання від 05.12.2022 витребувано із Центрального державного історичного архіву України (м.Львів) архівну довідку та копію актового запису про народження [PERSON] та архівну довідку і копію актового запису про народження [PERSON] (а.с.38-39). Ухвалою підготовчого засідання від 16.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.47). Ухвалою судового засідання від 20.02.2023 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.54). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] ; [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 03.09.1953 та 29.07.1967 (а.с.9, 10). Відповідно до свідоцтва про смерть від 15.12.1997 [PERSON] помер [INFO] у с. Вовчатичі Жидачівського району Львівської області (а.с.11). 01.02.2000 [PERSON] склала заповіт, зареєстрований у реєстрі за №7, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла племіннику [PERSON] (а.с.14). Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №039911 від 20.01.2003 встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,0160 гектари в межах згідно з планом, яка розташована на території Вербицької сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №39 (а.с.19). Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №039913 від 20.01.2003 встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,5913 гектари в межах згідно з планом, яка розташована на території Вербицької сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №41 (а.с.21). [PERSON] померла [INFO] у с. Вербиця Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 09.02.2011 (а.с.12). Витяг зі Спадкового реєстру №63316425 від 27.01.2021 встановлює, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.15). Згідно з довідкою ВК Ходорівської міської ради №569 від 05.10.2021, [PERSON] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом з нею проживала сестра [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчено заповіт за № 7 від 01.02.2000 в користь [PERSON] (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] у с. Вербиця Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.12.2016 (а.с.16). Витяг зі Спадкового реєстру №70166100 від 28.09.2022 встановлює, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.18). Відповідно до довідки ВК Ходорівської міської ради №346 від 15.09.2022, [PERSON] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] . З нею без реєстрації проживав племінник [PERSON] 1967 року народження. Від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.17). Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу від 28.09.2022 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке він має намір успадкувати (а.с.23). Архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України, м.Львів №Ж-26/1 від 27.12.2022, встановлено, що згідно з метричної книги греко-католицької парафії с. Вербиця, повіт Бібрка із записами про народження, одруження, смерть за 1908-1919, 1921-1942, [PERSON] , народжена [INFO] , хрещена 26.09.1937. Батько: [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.42-43, 48,49). Архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України, м.Львів №Ж-26 від 27.12.2022, встановлено, що згідно з метричної книги греко-католицької парафії с. Вербиця, повіт Бібрка із записами про народження, одруження, смерть за 1908-1919, 1921-1942, [PERSON] , народжена [INFO] , хрещена 12.02.1931. Батько: [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.44-45, 50, 51). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавицею ( [PERSON] ) на час відкриття спадщини, що унеможливлює у позасудовому порядку юридичне оформлення ним спадщини після смерті спадкодавиці. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання дружини спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (частина 1 статті 1265 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом положень статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення факту, що має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом з тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] , у с.Вербиця Жидачівського (на даний час Стрийського) району Львівської області на час відкриття спадщини (день смерті [PERSON] ) Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема довідкою ВК Ходорівської міської ради №346 від 15.09.2022, яка не викликають сумнівів у своїй належності, допустимості та достовірності і є достатнім доказом для встановлення факту постійного проживання позивача разом з тіткою [PERSON] на час відкриття спадщини. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, які підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що встановлення вказаного вище факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Щодо наявності чи відсутності підстав для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом. Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право власності на земельні ділянки загальною площею 1,5913 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №039913 від 20.01.2003 та право власності на земельні ділянки загальною площею 1,0160 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №039911 від 20.01.2003, які вона фактично успадкувала після смерті сестри [PERSON] , проте юридично не оформила. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Фактичних даних, які б свідчили про наявність спадкоємців 1-4 черги, матеріали справи не містять. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем п`ятої черги за законом та в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом з спадкодавицею [PERSON] і не заявляв про відмову від спадщини. За наведених обставин, суд доходить переконання, що [PERSON] має обґрунтоване право власності у порядку спадкування за законом на вказані земельні ділянки, однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1265, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved