Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У вересні 2022 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до відповідачів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, Державного підприємства (далі - ДП) «СЕТАМ», [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Вердикт Капітал» про визнання електронних торгів недійсними, стягнення коштів, в якому просили визнати недійсними: протокол № 503188 про проведення електронних торгів від 22 вересня 2020 року Державного підприємства «Сетам», акт про проведені електронні торги від 13 жовтня 2020 року приватного виконавця Телявського А.М.; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 52 380,00 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі посилаються на те, що 08 липня 2020 року постановою приватного виконавця Телявського А.М. було проведено опис та арешт майна, а саме легкового автомобіля марка Dacia Logan 901L, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. за реєстраційним номером 1036. Позивачка отримала від приватного виконавця висновок про вартість майна та заявку на реалізацію арештованого майна, адресовану ДП «СЕТАМ» за початковою ціною 52 380,00 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року виконавчий напис, вчинений 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. за реєстраційним номером 1036, визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін. В позові вказується, що під час розгляду вказаними судами справи, 13 жовтня 2020 року приватним виконавцем Телявським А.М. складено акт про проведення електронних торгів при примусовому виконанні виконавчого напису, яким звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 11194267000 від 06 серпня 2007 року, який укладався між [PERSON] і АК Інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник - ПАТ«Укрсиббанк»). Правонаступником всіх прав та обов`язків за кредитним договором на підставі договору від 11 жовтня 2019 року № № 2018/К про відступлення прав вимоги стало ТОВ «Вердикт Капітал». Організатором торгів є ДП «Сетам», дата проведення торгів - 22 вересня 2020 року та місце проведення: [ADDRESS] , в межах процедури виконавчого провадження, відомості розміщено на веб-сайті електронних торгів https://setam.net.ua/. Відповідно до протоколу № 503188 від 22 вересня 2020 року про проведення електронних торгів, предметом електронних торгів був автомобіль позивачів. Переможцем електронних торгів визнано учасника торгів [PERSON] . Акт про проведені електронні торги від 13 жовтня 2020 року було видано на підставі протоколу про проведення електронних торгів від 22 вересня 2020 року № 503188 ДП «СЕТАМ». В акті вказується, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Акт про проведення електронних торгів є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством. У позові вказується, що електронні торги відбулися з порушеннями законодавства, зокрема, Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 , ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадження не було узгоджено з боржником вартості арештованого майна, про оцінку майна попередження не було. Предметом електронних торгів був автомобіль, який належить позивачу [PERSON] , проте придбаний під час шлюбу позивачів та є спільною сумісною власністю подружжя. Відчуження арештованого майна відбулось без отримання виконавцем згоді іншого співвласника, що є порушенням прав такого співвласника та тягне за собою недійсність торгів. Також позивачі вказують, що транспортний засіб був реалізований на електронних торгах на підставі виконавчого напису нотаріуса, який потім судом був визнаний таким, що не підлягає виконанню, що у свою чергу є підставою для скасування торгів. Вважають, що оскільки внаслідок незаконних дій відповідача приватного виконавця, позивач [PERSON] втратила матеріальне благо, що складається з втраченого транспортного засобу, та є її збитком, то їй належить відшкодування вартості того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування, а саме грошові кошти у розмірі 52 380,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання на 08 листопада 2022 року (а.с.52,53). Від відповідача [PERSON] 08 листопада 2022 року надійшла заява про розгляд справи у подальших судових засіданнях у його відсутність, одночасно заявив що з позовом згоден (а.с.116). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Разом з тим, на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд відмовляє у прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки відповідач, визнаючи позов, не наводить в заяві жодних доводів з цього приводу, в тому числі й щодо обставин, що підлягають встановленню в межах даного спору. Прийняття судом заяви про визнання позову, в даному випадку, може мати наслідком порушення прав, свободи чи інтереси інших учасників справи. Також слід вказати, що визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання позову відповідачем. Відповідач ДП «Сетам» про розгляд справи повідомлявся, що підтверджено поштовим зворотним відправлення від 31 жовтня 2022 року (а.с.61б), довідками про направлення судових повісток на адресу електронного кабінету ДП «Сетам» (а.с.80,204). Поштовим відправлення від 08 листопада 2022 року відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. направлено суду та іншим учасником справи відзив на позовну заяву (а.с.117-140). У відзиві на позов, заперечуючи проти позовної заяви, приватним виконавцем Телявським А.М. зазначається, що вимоги позивачів ґрунтуються на тому, що правова підстава стягнення грошових сум за виконавчим написом № 1036, вичиненим 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С., відпала у зв`язку з визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тоді як підставою для визнання прилюдних торгів недійними, а як наслідок визнання недійсним акта про реалізацію «іпотеки», є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме, правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 визначено, що електроні торги - це продаж майна. Правова процедура реалізації майна на електронних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів та складанні за результатами їх проведення протоколу та акту про проведення прилюдних торгів, що передбачено Порядком. Позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів стосовно того, що проведені електронні торги відбулися з порушенням Порядку реалізації арештованого майна, які б могли вплинути на його результати. У відзиві вказується, що оцінка арештованого майна проведена з дотриманням положення ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», виносилась постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні. На адресу боржника направлявся звіт про оцінку майна. Позивачами після отримання звіту про оцінку не оскаржувалось в судовому порядку оцінка вартості майна. Не погоджується з доводами позову щодо безпідставного накладання арешту на транспортний засіб з тих підстав, шо він є спільним сумісним майном. За даними регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб Dacia Logan 9011, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Порушень порядку проведення електронних торгів, як вказано у відзиви, не було. Позивачами 02 грудня 2022 року надано відповідь на відзив приватного виконавця (а.с.172-173). У відповіді позивачі вказують, що твердження приватного виконавця щодо проведення електронних торгів без порушення правил їх проведення є безпідставними. Проведення цих торгів порушили їх законні права та інтереси.Не надано доказів стосовно того, що було узгоджено з позивачкою [PERSON] вартість реалізованого на торгах майна. Приватний виконавець не пересвідчився (не перевірив), що реалізоване майно є спільною сумісною власністю подружжя, маючи при цьому право на безпосередній доступ до будь-якої інформації про боржників в тому числі і конфіденційної, яка міститься у державних базах даних, реєстрах, в тому числі електронних. Реєстрація транспортного засобу на одного із подружжя не свідчить, що лише ця особа є власником майна. Не погоджуючись з визначеною вартістю арештованого майна, позивачі вказують про завдання ним збитків, які мають биту відшкодовано приватним виконавцем. Представник третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал» - Бурдюк Тетяна Вікторівна (довіреність 158,159) 18 листопада 2022 року подала письмові пояснення на позовну заяву. У поясненнях наводяться фактичні обставини, які наведено у позовній заяві, перелік норм матеріального права. Заперечуючи проти позовних вимог, у поясненнях зазначається, що електронні торги - це продаж майна, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Посилаючись на положення ст.656 ЦК України у поясненнях вказується, що до договору купівлі-продажу на біржах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому поряду. Вказується, що будь-яких підстав для визнання такого правочину у даному випадку відсутні, відсутні порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результати торгів, порушення законних прав позивачами у позові не наведено. Позовна заява не підлягає задоволенню. (а.с.154-156). Позивачі, заперечуючи проти письмових пояснень представника третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал», у заяві вказують, що у поясненнях не наведено доказів або послання на обставини, факти, які б спростували доводів позовної заяви про визнання електронних торгів недійсними (а.с.174,175). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.190-191). ДП «Сетам» в судове засідання свого представника на направляло, про день розгляду справи повідомлялось належним чином, причини неявки суду не повідомило, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутність представника відповідача ДП «Сетам». У судовому засіданні представниця позивачів - [PERSON] підтримала заявлені вимоги з наведених у позові підстав. Відповідач приватний виконавець Телявський А.М. проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснював, що позивачі намагаються оскаржити дії приватного виконавця з реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні, що на його думку, повинно здійснюватись у рамках іншого провадження, зокрема провадження у справах судового контролю за виконанням судових рішень. Під час розгляду судової справи щодо оскарження дійсності виконавчого напису нотаріуса, виконання виконавчого документа судом не було здійснено. Боржник у виконавчому провадженні не оскаржував звіт про оцінку майна. Власником транспортного засобу, який був у заставі, була позивач [PERSON] , у приватного виконавця не було інформації про факт придбання автомобіля під час перебування позивачів у шлюбі, жодного судового рішення про визнання спільної сумісної власності подружжя йому також не було надано. Представник третьої особи Прохоров І.Р. у судовому засіданні проти задоволення позову також заперечував, пояснював, що дії приватного виконавця в рамках виконавчого провадження були законними, підстави для визнання електронних торгів недійсним відсутні. Позивачі не навели порушень правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результати торгів, а також порушень законних прав позивачів такими порушеннями. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. (ч.5 ст.82 ЦПК України) За матеріалами справи рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року (справа № 761/26735/20) за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення шкоди, задоволено у повному обсязі. Визнано виконавчий напис № 1036 від 24 червня 2020 року приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 52 380,00 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, вирішено питання судових витрат (а.с.16-21). Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року (справа № 761/26735/20), рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року змінено; у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення шкоди відмовлено (а.с.22-33). Отже, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року (справа № 761/26735/20) в частині визнання виконавчого напису № 1036 від 24 червня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича таким, що не підлягає виконанню, є чинним. Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року (справа № 761/26735/20) встановлено наступне: «06 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11194267000 на суму 15 339 доларів США, що є еквівалентом 77 461,95 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та зі строком повернення до 06 серпня 2014 року. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» продав, а ПАТ`Дельта Банк» купив право вимоги за вищевказаним договором. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» кошти в сумі 149 759,33 грн, що станом на 19 березня 2013 року є еквівалентом 18 736,31 доларів США, з яких: - 93 992, 25 грн, що є еквівалентом 11 759,32 доларів США, залишок заборгованості по кредиту; - 55 767, 08 грн., що є еквівалентом 6 976, 99 доларів США, проценти за користування кредитом в період з 06 серпня 2007 року по 19 березня 2013 року. 18.08.14 року Подільським районним судом м. Києва видано два виконавчих листи. 19 червня 2017 року відкрито виконавче провадження №54068778 про виконання рішення суду по справі №758/14206/13-ц від 01.04.2014 року, винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON] 20 червня 2017 року відкрито виконавче провадження №54068350 про виконання рішення суду по справі №758/14206/13-ц від 01.04.2014 року, винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON] 04 жовтня 2017 року ухвалою Подільського районного суду Києва скасовано постанову державного виконавця Подільського райвідділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько JT.I. щодо винесених постанов від 19.06.2017 р. про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника [PERSON] як неправомірних, оскільки стягувачем був пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, а судом не було поновлено цього строку. 10 квітня 2018 року ухвалою Подільського районного суду Києва скасовано постанову державного виконавця Подільського райвідділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головащенка A.M.. щодо винесених постанов від 20.06.2017 р. про відкриття виконавчого провадження та арешт майна [PERSON] як неправомірних, оскільки стягувачем був пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, а судом не було поновлено цього строку. 11 травня 2018 року виконавчий лист (дублікат) №758/14206/13-ц повернуто без виконання стягувачеві державним виконавцем Подільського районного суду ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві зв`язку із тим, що строк пред`явлення виконавчого документа пропущений. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено. 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком B.C. за заявою ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172) вчинено виконавчий напис, яким: - звернуто стягнення з [PERSON] на суму заборгованості 96 548, 88 грн; - правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «УКРСІББАНК» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідченого 08.12.2011 року приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко Д.Г. за реєстровим №2949, 2950, в тому числі, за кредитним договором №11194267000 від 06.08.2007 року є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»; - правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на підставі договору №2018/К про відступлення прав вимоги від 11.10.2019 року, у тому числі, за кредитним договором №11194267000 від 06.08.2007 року є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»; - строк платежу за кредитним договором №11194267000 від 06.08.2007 року настав, боржником допущено прострочення платежів; - стягувач направив боржнику 06.05.2020 року вимогу №8720 про сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України трьох відсотків річних від простроченої суми , інфляційного збільшення та пені; - стягнення проводиться за період з 30.06.2017 року по 04.05.2020 року; - сума заборгованості складає 96 548, 88 гривень; - право вимоги у стягувача щодо стягнення 3 (трьох) відсотків річних виникло з 30.06.2017 року, а пені з 30.06.2019 року. 03.07.2020 року приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанови про: - відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису №1036 від 24.06.2020 року, що виданий приватниим нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С.; - стягнення з боржника основної винагороди при примусовому виконанні виконавчого напису №1036 від 24.06.2020 року, що виданий приватниим нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С.; - розмір мінімальних витрат виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису №1036 від 24.06.2020 року, що виданий приватниим нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С.; - арешт коштів боржника при примусовому виконанні виконавчого напису №1036 від 24.06.2020 року, що виданий приватниим нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С.». Судом встановлено, що 08 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову у виконавчому провадженні № 62465587 про опис та арешт майна (коштів) боржника, на підставі виконавчого напису № 1036 від 24 червня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка В.С. Відповідно до постанови здійснено опис та арешт транспортного засобу марки Dacia модель Logan 90L, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить боржнику [PERSON] . У постанові вказується, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 1119426700 від 06 серпня 2007 року, який укладено нею з АК Інноваційний банк «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк»; правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу продажу прави вимог за кредитними договорами від 08 грудня 2011 року № 2949,2950, в тому числі і за цим кредитним договором; правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору купівлі-продажу продажу від 11 жовтня 2019 року № 2018/К прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за вказаним кредитним договором. (а.с. 8,9). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. у постанові про опис та арешт майна від 08 липня 2020 року вказано виконавчий напис № 1036 від 24 червня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, тоді як виконавчий напис № 1036 від 24 червня 2020 року вчинено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем. Як вбачається, відповідно до виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 1036, вчиненого 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1119426700 від 06 серпня 2007 року в сумі 96 548,88 грн. за період з 30 червня 2077 рок по 04 травня 2020 року. ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору № 2018/К про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2019 року за кредитними договорами в тому числі і за вказаним кредитним договором. ПАТ «Дельта Банк» у свою чергу є правонаступником ПАТ «Укрсиббанк» на підставі Договору купівлі-продажу продажу від 08 грудня 2011 року № 2949, 2950 прав вимоги за кредитними договорами в тому числі і за вказаним кредитним договором. Кредитний договір № 1119426700 від 06 серпня 2007 року укладався між [PERSON] і Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» (а.с.11). Постановою від 15 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 62465587 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, стосовно оцінки арештованого майна [PERSON] (а.с.12). Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Євроекспорт Груп» від 17 липня 2020 року вартість легкового автомобіля Dacia модель Logan, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 52 380,00 грн. (а.с.12,13). Позивачці [PERSON] відповідач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. 21 липня 2020 року направив заявку на реалізацію на торгах вказаного транспортного засобу в рамках виконавчого провадження № 62465587 за початковою ціною 52 380,00 грн. (а.с.14,15). Згідно протоколу проведення електронних торгів № 503188 від 22 вересня 2020 року відбулись електронні торги, проведені організатором торгів Державним підприємством «Сетам», відповідно до яких учаснику № 67 [PERSON] реалізовано транспортний засіб Dacia модель Logan, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , ціна продажу 42 000,99 грн. Організатором торгів указано ДП «СЕТАМ», продавцем - приватний виконавець Телявський А.М. (а.с.37,38). 13 жовтня 2020 року приватним виконавцем Телявським А.М. було складено акт про проведені електронні торги про реалізацію на підставі виконавчого напису1036, виданого приватним нотаріусом Кондратюком В.С. вище вказаного транспортного засобу, який належить боржнику [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 2008 року УДАІ ГУ МВС України. Акт видано на підставі протоколу проведення електронних торгів № 503188 від 22 вересня 2020 року Державним підприємством «Сетам». Транспортний засіб реалізовано переможцю торгів [PERSON] (а.с.34-36). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок). Відповідно до статей 48, 56, 57, 61 Закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону «Про виконавче провадження»). Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першої статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, відповідно до якого головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Отже, проведення прилюдних торгів з порушенням є підставою для визнання цих торгів недійсними лише за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Торги можуть бути визнані недійсними у разі встановлення порушень процедури їх проведення, що впливають на результати торгів і порушуватимуть права та законні інтереси особи, яка оскаржує ці торги. Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, слід дійти висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису, що призвело до порушення майнових прав позивача. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (провадження № 61-22566св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (провадження № 61-21320св18), від 07 лютого 2019 року у справі №522/1516/15-ц (провадження № 61-25870св18), від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13 (провадження № 61-11606св18), від 19 серпня 2020 року у справі № 202/1698/17 (провадження № 61-6431св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 (провадження № 61-1287св20), від 01 грудня 2021 року у справі № 263/15746/20 (провадження № 61-17249св21). Таким чином, в силу ст. 203, 215 ЦПК України є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів з продажу транспортного засобу, а також виданих за результатами цих торгів: протоколу проведення електронних торгів, акта приватного виконавця про проведені електронні торгів з реалізації транспортного засобу. Окрім того, однією з підстав для визнання електронних торгів недійсними позивачі вказують на порушення порядку продажу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, зокрема відсутність згоди іншого співвласника майна. За матеріалами справи позивачі, [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі з 22 червня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 706 (а.с.39). Відповідно до листа від 28 серпня 2020 року № 31/26-166 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в м.Києві, направленого на адресу відповідача приватного виконавця Телявського А., станом 14 серпня 2020 року, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 03 серпня 2007 року зареєстровано транспортний засіб Dacia Logan, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.129). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. У частині першій статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно частини першої статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Як встановлено судом, 22 вересня 2020 року на електронних торгах, організатором яких виступало Державне підприємство «СЕТАМ», реалізовано транспортний засіб, який належав з 03 серпня 2020 року позивачу [PERSON] ,. під час перебування [PERSON] у шлюбі із позивачем [PERSON] . Хоча транспортний засіб було зареєстровано лише на [PERSON] , однак факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. тільки пересвідчився в тому, що транспортний засіб зареєстрований на боржника і не з`ясував його сімейний стан та не встановив, чи придбаний транспортний засіб у період шлюбу. Разом з тим, право приватного виконавця направляти запити до державних органів з метою отримання інформації щодо боржника передбачено положеннями частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Аналізуючи матеріали справи, пояснення приватного виконавця, суд приходить до висновку, що приватний виконавець не скористався наданим правом, внаслідок чого надав організатору торгів неповну інформацію щодо власників предмета реалізації, що призвело до реалізації на торгах майна, яке у тому числі належало іншому співвласнику. За таких обставин, відчуження належної позивачу [PERSON] частки у транспортному засобі на публічних торгах без його згоди порушило його право як співвласника цього майна на вільне користування і розпорядження ним, що є самостійною підставою для визнання електронних торгів недійсними. Щодо посилання у позові на таку обставину, як не узгодження з боржником вартості майна, за якою здійснено реалізацію майна, суд зазначає наступне. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі оцінку майна, витребування довідок), а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Порушення, допущені виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо, то такі дії (бездіяльність) виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Отже, дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі №6-116цс12, постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц, постановах Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі №668/14900/15-ц, від 27 серпня 2020 року №720/750/16-ц, від 20 жовтня 2020 року у справі №756/536/19. Позивачі вважають торги недійсними через порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки оцінка рухомого майна була проведена без їх згоди, що є порушенням їх майнових прав. Однак, такі дії приватного виконавця мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Що стосується позовних вимог про стягнення з приватного виконавця Телявського А.М. на користь позивача [PERSON] грошових коштів у розмірі вартості реалізованого транспортного засобу на електронних торгах, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині з огляду на таке. Як зазначено судом, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, отже, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (стаття 655 ЦК України). У разі визнання прилюдних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору. Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений виконавцем акт. Продавцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів. Враховуючи те, що реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами, судам необхідно встановити, хто саме є продавцем та покупцем за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів та який у подальшому визнано недійсним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року. Судом встановлено, що продавцем за укладеним за результатами торгів договором виступав приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М., про що вказано у протоколі про проведення електронних торгів від 22 вересня 2020 року, кошти за транспортний засіб сплачено переможцем торгів [PERSON] на рахунок приватного виконавця, при цьому ДП "Сетам" виступало лише як організатор торгів. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, за змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок). З врахуванням встановлених судом обставин, визнавши прилюдні торги недійсними, слід дійти висновку про повернення сторін у стан, який передував початку процедури проведення прилюдних торгів, повернувши транспортний засіб власнику [PERSON] , а кошти - [PERSON] , при цьому саме на користь покупця з приватного виконавця, як продавця на електронних торгах, необхідно стягувати загальну вартість реалізованого майна. Разом з тим, вимог щодо повернення від продавця на користь покупця отриманих внаслідок реалізації транспортного засобу коштів, а від продавця вимог до покупця щодо повернення придбаного майна в рамках даного судового розгляду учасниками провадження не заявлялось. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Виходячи з предмету та підстав позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем, в розрізі даних правовідносин, обрано невірний спосіб захисту за вимогою про стягнення грошових коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідачів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., ДП «Сетам» та [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, по 330,80 грн з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial