Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

В грудні 2021р. позивач ДАХК «АРТЕМ», який змінив організаційно - правову форму та найменування, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON]. , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги 20099,6 грн.; 2056,76 грн. - інфляційних нарахувань; 603,95 грн. - 3,0 % річних; судовий збір у розмірі 2270,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами в березні 2015р. було укладено договір про користування жилою площею та комунальними послугами в гуртожитку позивача по [ADDRESS] , а саме кімнатою [ADDRESS] . Зазначений гуртожиток перебуває на балансі позивача. 18 червня 2020р. позивачем було видано наказ № 184, відповідно до якого з 01 серпня 2020р. було встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з ДАХК «Артем» та проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а саме: 111,7 грн. за 1 кв.м. В досудовому порядку відповідачу було запропоновано переукласти новий договір, у зв`язку зі зміною відповідних тарифів, проте останній відмовляється переукладати відповідний договір, продовжує користуватися приміщенням гуртожитку, та сплачує вартість відповідних послуг на власний розсуд. За період з липня 2020р. по червень 2021р. сума заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги складає 20099,6 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється сплатити зазначену суму заборгованості, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 листопада 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що розмір заборгованості стороною позивача розрахований невірно, оскільки здійснювався на підставі неправильно обрахованої площі кімнати, яку займає відповідач, при цьому сторона відповідача регулярно сплачує за відповідні послуги, згідно з тарифами, які визначені, в додатку № 1 до укладеного між сторонами договору № 643 від 19 березня 2015р. 16 листопада 2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, зазначивши, що відповідачем поданий відзив на позов, з пропуском строку, без поважних причин, а тому доводи сторони відповідача не можуть бути враховані судом при ухваленні рішення. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечили, з підстав, наведених у відзиві на позов. Відповідач звертав увагу суду, що укладений між сторонами договір № 643 від 19 березня 2015р. є дійсним, і повинен виконуватись сторонами. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що на балансі позивача перебуває гуртожиток по [ADDRESS] . Судом встановлено, що на підставі спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДАХК «Артем» від 04 березня 2015р., вирішено поселити в кімнату [ADDRESS] [PERSON]. (відповідача) з родиною з 2-х осіб на тимчасове проживання. Укласти договір найму на родину з двох осіб: [PERSON]. , [PERSON] - дружина. 19 березня 2015р. між сторонами було укладено договір № 643 на користування комунальними послугами в гуртожитку (філії) для фізичних осіб, які не перебувають в трудових відносинах з ДАХК «Артем» (далі по тексту - договір № 643), відповідно до п. 1.1. позивач надає відповідачу л/місце (житлову кімнату) в гуртожитку (філії) кімнаті № 33/2, площею 18,15 кв.м., з урахуванням коефіцієнту корисної площі, за адресою: [ADDRESS] , та здійснює нарахування і збір платежів за спожиті користувачем комунальні послуги, в обсягах та за тарифами, затвердженими КМДА, згідно додатку № 1 до договору, а відповідач користується л/місцем (кімнатою) в гуртожитку (філії) та своєчасно сплачує за надані комунальні послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. 19 березня 2015р. відповідачу було видано ордер № 250 на право зайняття жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] ; ордер на проживання дійсний на протязі дії договору № 643 від 19 березня 2015р. Відповідно до п. 4.1., 4.2 договору № 643, цей договір діє з дня його підписання сторонами до 19 березня 2016р. Для продовження дії договору споживач (відповідач) повинен надати в місячний термін у письмовій формі належним чином оформлену заяву (лист) зі згодою керівництва, яка продовжує дію договору. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що укладений між сторонами договір № 643 припинив свою дію, у зв`язку зі спливом строку на який його було укладено. При цьому, протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу щодо виконання положень п. 4.2. договору № 643. З матеріалів справи вбачається, що в досудовому порядку відповідачу було запропоновано переукласти новий договір, проте він відмовився. 18 червня 2020р. позивачем було видано наказ № 184, відповідно до якого з 01 серпня 2020р. було встановлено плату за послуги з утримання житлового будинку (гуртожитку, філії) для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах з позивачем та проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а саме: 111,7 грн. за 1 кв.м. Як зазначила сторона позивача за змістом позову, що між сторонами фактично існують зобов`язання щодо надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг стороні відповідача, яка зареєстрована і проживає в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] , чого не заперечував в судовому засіданні і відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 5) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до приміщення гуртожитку (помешкання відповідачки), а останній отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг в повному обсязі. З матеріалів справи, вбачається, що у період часу з липня 2020р. по червень 2021р. сума заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги склала 20099,6 грн., і сплачена була лише сума в розмірі 12841,37 грн. На спростування зазначеного розрахунку заборгованості, стороною відповідача взагалі не було надано до суду жодного доказу. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Доводи сторони відповідача щодо невірного суму розрахунку заборгованості, у зв`язку з площею лише житлової кімнати, а також твердження про те, що по теперішній час між сторонами дії договір № 643 судом оцінюються критично, оскільки спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,0 грн.

Outcome: approved