Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначили, що після смерті чоловіка та батька відповідно, позивачі, як спадкоємці за законом прийняли спадщину, фактично вступили в управління спадковим майном, як спадкоємці першої черги, однак оформити спадкове домоволодіння не можуть, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] , збудоване в 1973 році, згідно погосподарського обліку с.Скіпче станом на 01.01.1992 належало [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] разом з ним проживали дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] , згідно свідоцтва про одруження прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] . Позивачі, як спадкоємці померлого фактично прийняли спадщину, що стверджується витягом з погосподарських книг по Скіпченській сільській раді, з якого вбачається спільне проживання позивачів разом з спадкодавцем. Із витребуваної судом копії спадкової справи вбачається часткове оформлення спадщини дружиною спадкодавця [PERSON] , про що стверджують свідоцтва про право на спадщину за законом на мотоцикл марки МТ 10 та грошові вклади. Постановами приватного нотаріуса від 14.12.2022 у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на нього. При вирішені питання щодо правомірності набуття майна в порядку спадкування [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] суд зазначає, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме - Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то він визнається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивачі прийняли спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується довідками Городоцької міської ради, випискою з погосподарських книг. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). При цьому, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] згідно записів в погосподарських книгах належав житловий будинок [ADDRESS] , однак за життя він не скористався своїм правом оформити право власності на цей будинок. Позивачі оформити право власності на домоволодіння не можуть, оскільки спадкодавцем за життя не виготовлявся правовстановлюючий документ на нього. Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року. Фактично\~єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є\~технічний паспорт\~на такий об`єкт В технічному паспорті, виготовленому на ім`я [PERSON] та [PERSON] зазначено рік забудови будинку 1973 рік. Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так як відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство одної черги здійснюється в рівних частках, вимога позивачів про визнання права власності по кожному є правомірною. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved