Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за теплову енергію за період з 01.11.2018 по 30.04.2021 в сумі 47908,38 грн., яка виникла за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-2б, 79-2в, загальною площею 69 кв.м. В літ. «А-5», цокольного поверху №1-1, 1-2, 1-3 загальною площею 67,9 кв. м. в житловому будинку літ «А-5», що розташовані за адресою: [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання. 01 листопада 2007 року між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №11720 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. П. 3.2.6. договору вбачає обов`язок споживача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. Відповідно до п. 6.3. та 6.4. розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує вартість зазначеної у додатку №1 до договору кількості теплової енергії. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення від 01 листопада 2020 року №173/26493, від 12 квітня 2021 року №173/28180, від 08 листопада 2019 року № 173/23257, від 09 квітня 2020 року №173/25231, що складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації. За період користування тепловою енергією з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 38483,28 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. У зв`язку з несвоєчасною сплатою позивач також просить стягнути 3% річних та інфляційні витрати. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачу належать на праві власності нежитлові приміщення 1-го поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-2б, 79-2в, загальною площею 69 кв.м. В літ. «А-5», цокольного поверху №1-1, 1-2, 1-3 загальною площею 67,9 кв. м. в житловому будинку літ «А-5», що розташовані за адресою: [ADDRESS] Відповідач користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі». 01 листопад 2007 року між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] укладено договір № 11720 про постачання теплової енергії. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлових приміщень свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, КП «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. Обов`язок сплатити вартість теплової енергії законодавець пов`язує не за видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а за фактом її споживання. Якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживає теплову енергію. З придбанням у власність нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку у відповідача, як їх власника, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Предметом спору і об`єктом цивільно-правових відносин є надання у належне відповідачу приміщення теплової енергії, яка була фактично отримана споживачем . Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Система централізованого теплопостачання сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача. Теплоносій рідка або газоподібна речовина, що циркулює у трубах або каналах і передає теплову енергію в системах теплопостачання, опалення, вентиляції та технологічних установках. Належні відповідачу нежитлові приміщення, знаходиться у житловому будинку та відповідно мають загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання. Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією від 03 жовтня 2007 року № 1198 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. За правилами п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової приналежності ( відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення від 01 листопада 2020 року №173/26493, від 12 квітня 2021 року №173/28180, від 08 листопада 2019 року № 173/23257, від 09 квітня 2020 року №173/25231, що складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за використання теплової енергії за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 38483,28 грн. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послу позивачем нараховано інфляційні витрати у розмірі 6543,10 грн. та 3% річних у розмірі 2882 грн. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати теплової енергії не виконує, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості у розмірі 38483,28 грн. за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року, інфляційні витрати в сумі 6543,10 грн. та 3% річних в сумі 2882 грн. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved