Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 139 906,69 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 6185129224. Відповідач отримала кредитні кошти шляхом безготівкового перерахування на наступних умовах: сума кредиту - 105 975,39 грн; строк користування - 36 місяців; річні проценти загальні - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 1,50 % від суми кредиту; річні проценти на пільговий період - 0,00 % від суми боргу за договором. 20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу № 200921, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. У зв`язку з укладенням договору факторингу позивач набув статусу нового кредитора відносно відповідача [PERSON] за кредитним договором № 6185129224 від 16.12.2020. Відповідачу було надіслано повідомлення - вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором в стислі терміни, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена. Як наслідок, станом на 26.09.2022 заборгованість відповідача за кредитним договором № 6185129224 від 16.12.2020, становить 139 906,69 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 105 975,39 грн.; заборгованість по річних загальних процентах (в т. ч. прострочена) - 18,98 грн.; заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена) - 33 912,32 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2022 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. 16.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] підписано кредитний договір № 6185129224. Підписавши кредитний договір № 6185129224 [PERSON] , зобов?язалась сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 5129224, який є невід?ємною частиною кредитного договору. 20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу № 200921, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1.1 договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 визначено, що реєстр прав вимоги - погоджений сторонами список з переліком позичальників (прізвище, ім?я, по-батькові, ідентифікаційний номер, найменування, адреси проживання/місцезнаходження) та інформацією щодо боргів таких позичальників (номер та дата кредитного договору, розмір боргу), оформлений за формою, встановленою в Додатку №1 (форма реєстру прав вимоги з паперовому вигляді і Додатку №3 (форма реєстру прав вимоги в електронному вигляді) до цього договору. Пунктом 2.1. договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 вказано, що перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно Додатку №1 та є невід?ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним. На підтвердження права вимоги до відповідача, позивачем надано реєстр прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021, проте даний реєстр не містить будь-якої інформації (прізвище, ім?я, по-батькові, ідентифікаційний номер, найменування, адреси проживання/місцезнаходження, номер та дата кредитного договору, розмір боргу, тощо), з якої суд міг прийти до висновку, що позивач АТ «ТАСКОМБАНК» набув права вимоги до відповідача [PERSON] . (а.с.18) Також, в матеріалах справи міститься Вітяг з Акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 200921 від 20.09.2021, в якому зокрема зазначено порядковий номер, ідентифіквційний номер позичальника та його прізвище, ім`я та по-батькові, однак, судо зазначений витяг не може братись до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки Витяг підписано лише представником АТ "ТАСКОМБАНК" В.Баняс, а отже суд приходить до висновку про те, що зазначений витяг не свідчить про перехід прав до АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором, боржником за яким є [PERSON] , оскільки не додано до заяви копії Реєстру боргових зобов`язань із зазначенням в ньому відомостей про кредитний договір. Крім того, суд зазначає про те, що позивачем не надано Акт прийому-передачі реєстру прав вимоги, який відповідно до пункту 2.3. договору факторингу підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана надати належні та допустимі докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про заявлені обставини. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а допустими є докази, отримані з дотриманням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів набуття права вимоги до відповідача, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed