Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу "Прованс-набережний" (далі Відповідач) про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.02.2018 року відповідно до договору про пайову участь у кооперативі № 2017/37 між Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом «Прованс-Набережний» та позивачем було укладено договір згідно якого асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом права власності на квартиру в порядку та на умовах, визначених цим договором. Придбання квартири здійснюється асоційованим членом в три етапи: перший етап - оплата 100% пайового внеску в строк до 02.03.2018 року з одночасним закріпленням квартири за асоційованим членом на підставі акту вибору (закріплення) квартири, підписаного з кооперативом та забудовником, другий етап - включення асоційованого члену до членів кооперативу шляхом зарахування частини паю в рахунок вступного внеску згідно з розділом 5 статуту кооперативу після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, третій етап - набуття асоційованим членом прав власності на квартиру шляхом укладення договору міни паю на квартиру. Тобто за договором асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Пайовий внесок за вказаним договором дорівнює 464200,00 грн. Позивач вказує, що на виконання договору нею було сплачено 464200,00 грн. Відповідно до п. 3.2 договору, запланований термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію II- III квартал 2019 року. Вказує, що нею на адресу відповідача 19.02.2019 року була надіслана заява з вимогою повернути сплачений пайовий внесок у розмірі 464200,00 грн. У відповідь на її лист, від відповідача надійшов лист № 38/19 від 03.04.2019 в якому Голова відповідача Виндюк Г.Г. , повідомив, що згідно графіку виплати пайових внесків повернення грошових коштів, внесених нею в якості пайового внеску буде проводитись Кооперативом в період з 20 серпня 2019 р. по 30 серпня 2019 року….». Однак, станом по теперішній час 03.07.2020 року кооператив свої зобов`язання щодо будівництва житлового будинку та набуття нею права на квартиру не виконав, також не виконав свої зобов`язання по поверненню пайового внеску у розмірі 464200,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість в розмірі 464200,00 грн., 3% річних в розмірі 11085,03 грн., інфляційні витрати в розмірі 14555,28 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 54000,00 та стягнути судовий збір в розмірі 4898,40 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. В судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що пункт договору, на який посилається відповідач, у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає, з огляду на що, заявлена позивачем сума коштів до стягнення є безпідставною та неогрунтованою. Також заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Так, судом достовірно встановлено, що відповідно до договору про пайову участь у кооперативі № 2017/37 між Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом «Прованс-Набережний» та позивачем було укладено договір згідно якого асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом права власності на квартиру в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору, придбання квартири здійснюється асоційованим членом в три етапи: перший етап - оплата 100% пайового внеску в строк до 02.03.2018 року з одночасним закріпленням квартири за асоційованим членом на підставі акту вибору (закріплення) квартири, підписаного з кооперативом та забудовником, другий етап - включення асоційованого члену до членів кооперативу шляхом зарахування частини паю в рахунок вступного внеску згідно з розділом 5 статуту кооперативу після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, третій етап - набуття асоційованим членом прав власності на квартиру шляхом укладення договору міни паю на квартиру. Тобто за договором асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом права власності на квартиру. Згідно п. 3.1 договору, об`єктом будівництва є багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.2 договору, запланований термін введення об`єкта в експлуатацію II- III квартал 2019 року. Відповідно до п. 5.1.4 договору, асоційований член має право ініціювати припинення участі в кооперативі до дня введення об`єкта будівництва в експлуатацію за умови дотримання п. 7.1.2 договору. П. 7.1.2 договору передбачено, що дія договору та участь асоційованого члена в кооперативі може бути припинена за ініціативою асоційованого члена в разі його виходу з кооперативу до дати введення об`єкта будівництва в експлуатацію. При цьому асоційований член сплачує кооперативу 10% від загального розміру пайового внеску, визначеного цим договором. Зазначені кошти кооператив має право утримати із сум, які підлягають поверненню. 19.02.2019 року позивачем була надіслана заява з вимогою повернути сплачений пайовий внесок у розмірі 464200,00 грн. У відповідь на її лист, від відповідача надійшов лист № 38/19 від 03.04.2019 в якому Голова відповідача Виндюк Г.Г. , повідомив, що згідно графіку виплати пайових внесків повернення грошових коштів, внесених нею в якості пайового внеску буде проводитись Кооперативом в період з 20 серпня 2019 р. по 30 серпня 2019 року….». За змістом статей 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Цією нормою права передбачено відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до статей 525, 526, 530, 614, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, а саме 464200,00 грн., 3% річних в розмірі 11085,03 грн., інфляційні витрати в розмірі 14555,28 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду, позивач надала розрахунок відсотків річних, а також інфляційних нарахувань, які перевірений судом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у сумі 4898,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 54000,00 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 15 ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 в справі № 372/1010/16-ц, який, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом. Так, при зверненні до суду, позивач надала договір про надання правової допомоги №22/20/П від 05.06.2020 р., укладений між нею та Адвокатським бюро «Кравець», звіт № 1 про надані послуги від 21.08.2020 року, акт № 1 приймання-передачі послуг від 21.08.2020. Також надано підтверджуючі платіжні документи про оплату наданих послуг позивачем при зверненні до суду. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги щодо для стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4898,40 грн., сплачений нею при зверненні до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 4898,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved