Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

представник позивач адвоката Стефківський Володимир Іванович, в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» в рахунок страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого 10015 грн. витрати на професійну правничу допомогу - 4000 грн., мотивуючи позов тим, що 14.03.2019 року близько 21.00 годині по автодорозі «Кривий Ріг -Дніпро» відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «ВАЗ 2104» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , 1973 р.н., скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ 2104», д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом АМ 3982887 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ «СК «Мега -Гаран». Внаслідок загибелі чоловіка, позивачу та її малолітній донці була спричинена значна непоправна шкода, яка проявилась у матеріальній та моральній шкоді. 30.09.2020 на адресу АТ «СК «Мега-гарант»» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого та двох неповнолітніх доньок загиблого. Загальна сума страхового відшкодування понесеної моральної шкоди, з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування, складала 30045,60 грн.. 01.03.2021 року АТ «СК «Мега-гарант» проведено часткову виплату страхового відшкодування та виплачено моральну шкоду в розмірі 15022.80 грн., що становить 50% від заявленої суми моральної шкоди. У виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування моральної шкоди страховою компанією відмовлено. Позивач вважає незаконною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування, оскільки смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього автомобіля. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовного одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат, не передбачено право страховика зменшувати розмір такого страхового відшкодування. Ухвалою суду від 16.09.2022 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Судом установлено, що 14.03.2019 близько 21:00 годині водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2104» д.н.з. [NUMBER] , в темний час доби, рухаючись по автодорозі Н-11 «Кривий Ріг-Дніпро», зі сторони м.Кривого Рогу у напрямку с.Новопілля, Криворізького району Дніпропетровської області, на неосвітленій ділянці дороги, в районі е\\о 54/06, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який стояв на проїзній частині, звернутий передньою частиною тулубу відносно передньої частини автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. 15.03.2019 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040000000235 з кваліфікацією по частині 2 статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 551 від 29.03.2019 року причиною смерті [PERSON] з`явилась сполучена травма голови, тулуба, кінцівок, яка супроводжувалась переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилась розвитком травматичного шоку. стала внаслідок множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася розвитком травматичного шоку, що підтверджується наявністю ушкоджень та морфологічними ознаками характерними для даного виду смерті. Виявлені тілесні ушкодження перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 2,85 проміллє, що стосовно живих осіб відповідає Сильному алкогольного сп`янінню. Згідно висновку автотехнічної експертизи №32/10.1/59 від 23.09.2019 при заданих вихідних даних, водій [PERSON] , по керуванню автомобілем «ВАЗ 2103» невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, не вбачаються. Пішохід [PERSON] порушив вимоги розділу №4 «Обов`язки та права пішохода» Правил дорожнього руху України, а саме: п.п.4.1,4.3,4.4,4.7,4.14(а),4.14(г),4.14(д), що призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. 28.09.2019 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Гаркавим М.С., кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040000000235 від 15.03.2019 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Саксаганської районної ради м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.1997, актовий запис №602, позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Відповідно до копій свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 11.03.2010, актовий запис №314 [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ 2104» д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом АМ № 3982887 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ «Страхова компанія «Мега-гарант», діюча на момент дорожньо-транспортної пригоди на 14.03.2019. 30.09.2020 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся з заявою до АТ «СК «Мега-гарант» про виплату страхового відшкодування в розмірі 30045, 60 грн. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до положень частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до положень статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із статтею 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Крім того, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень п.22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Разом з тим, вказаний закон передбачає спеціальну норму, яка врегульовує порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю особи. Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як встановлено з наданих суду доказів особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] є : дружина [PERSON] , донька - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повідомлення АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі наданих документів прийняло рішення сплатити страхове відшкодування в загальному розмірі 180190,80 гривень, що складається із: 14940,00 грн. - витрати на поховання; 15022,80 грн. -50% моральної шкоди; 150228,00 грн. - відшкодування пов`язане із втратою годувальника. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовується і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» та постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказують що суд, має враховувати фактичні обставини справи, характер дії, обставини завдання шкоди, індивідуальні особливості потерпілого, його стан та поведінку, порушення Правил дорожнього руху, тощо для визначення грубої чи простої необережності, лскільки це поняття є оціночним. Судом встановлено, що в ході досудового розслідування було оцінено дії пішохода відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України та встановлено, що в даній дорожній ситуації пішохід [PERSON] своїми односторонніми діями сам поставив себе в небезпечне для життя становище. Порушення пішоходом [PERSON] вимог пунктів п.п.4.1, 4.3, 4.4, 4.7, 4.14(а), 4.14(г), 4.14(д) ПДР України перебувало в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали. Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Гаркавим М.С. від 28.09.2019 в діях водія [PERSON] встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, в зв`язку з чим кримінальне провадження закрите. Суд відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вказаного, судом встановлено, що дії самого потерпілого сприяли виникненню дорожньо-транспортної пригоди та настанню відповідних тяжких наслідків. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] внаслідок порушення декількох пунктів Правил дорожнього руху, була допущена груба необережність, яка сприяла виникненню шкоди, що відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди. Як було вказано вище, у постанові слідчого про закриття кримінального провадження зазначено, що ДТП сталась внаслідок порушення пішоходом [PERSON] правил дорожнього руху, який на час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, які свідчать про наявність в діях потерпілого грубої необережності, суд враховує його вину при визначенні суми страхового відшкодування моральної шкоди та робить висновок про те, що відповідачемАТ «Страхова компанія «Мега-гарант» правомірно визначено розмір морального відшкодування та зменшено його розміру на 50%. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Правові підстави для стягнення понесених позивачами судових витрат, відсутні в зв`язку з відмовою в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору звільняються, тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed