Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

20.12.2022 на розгляд до Турківського районного суду Львівської області надійшла справа за підсудністю від Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обгрунтування позовних вимог. Позивачка [PERSON] 26.07.2019 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбні відносини між ними припинені, разом вони не проживають близько десяти місяців, подружніх стосунків не підтримують, бажання вести спільне господарство та проживати однією сім`єю не мають. Шлюб існує лише формально, кожен з них бажає жити окремим життям. За таких обюставин позхивачка вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими та суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Позивачка також вказує, що їх спільний син [PERSON] перебуває на її утриманні та проживає з нею, при цьому, батько має можливість вільно користуватися правом на особисте виховання та спілкування з дитиною. Відповідач не надає коштів на утримання сина, тривалий час він їздив на заробітки за межі України, може сплачувати аліменти. Оскільки відповідач добровільно кошти на утримання сина не дає, тому просить суд стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 09.01.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 13.02.2023 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 26.07.2019 виконавчим комітетом Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №1, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.09.2019. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.10.2019 видане виконавчим комітетом Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, який є неповнолітнім. Як видно з довідки про доходи від 01.11.2022 №507 позивачка [PERSON] працює секретарем в Ужгородській класичній гімназії та отримала заробітну плату за вересень та жовтень 2022, загальна сума доходу становить 15 200, 00грн. З довідки №244 від 31.10.2022 виданої Закладом дошкільної освіти №33 загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області, видно, що [PERSON] , 2019 р.н., зарахований і відвідує заклад дошкільної освіти з 27.07.2022. Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому заявила дві позовні вимоги, а саме: розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з таких мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони мають неповнолітнього сина, однак не бажають зберегти сім`ю, тривалий час разом не проживають, не поєднані спільним побутом, не виявили бажання примиритись, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак, суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в цій частині вимог підлягає до задоволення. Також суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дитину, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Вирішуючи позов в цій частині спірних правовідносин суд, виходить з таких мотивів та норм права. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Суд встановив, що неповнолітній син сторін у справі [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відтак, позивачка підставно звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів як той з батьків, з ким проживає дитина. У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Позивачка просить суд визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів у цій справі, суд враховує вік та стан здоров`я дитини. При цьому, в суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, відомості щодо його матеріального стану. Відповідач не подав суду відзиву, обставин та доводів, які викладені в позовній заяві щодо обставин справи не спростував. Відтак, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, наданих суду доказів на підтвердження позивачкою її вимог, враховуючи потреби дитини, які необхідні для забезпечення її повноцінного та гармонійного розвитку, вік дитини, беручи до уваги рівність батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, а також те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривень, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 07.11.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, позов підлягає до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак,\~з відповідача\~необхідно стягнути\~на користь\~позивача сплачені\~та підтверджені\~судові витрати\~у вигляді\~судового збору\~в розмірі\~992,40\~грн.\~за подання\~позовної заяви\~про розірвання\~шлюбу. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. На підставі п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позов, зокрема в частині стягнення аліментів на утримання дитини задоволено повністю, а позивач звільнена від сплати судового збору в цій частині, тому до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved