Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позиція позивача. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в якому просить: - стягнути з відповідача на її користь заборгованість за Договором позики №Х130122-07 від 13.01.2022 у сумі 135007 грн 72 коп., з яких: 126058,40 грн - сума основного боргу; 0,00 грн - інфляційні збитки: 3,24 грн - три відсотки річних; 8946,08 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 36280 грн 77 коп. та оплату судового збору у сумі 1350 грн 08 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача [PERSON] адвокат Гупал Р.М. в позовній заяві зазначив, що 13 січня 2022 року між [PERSON] (надалі - Позивач, Позикодавець) та [PERSON] (надалі - Відповідач, Позичальник) був укладений письмовий Договір позики №130122-07 (далі Договір позики), предметом якого було передання у власність Позичальника грошових коштів у сумі 87271 (вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят одна) грн 20 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,90 грн.) і день укладення цього Договору було еквівалентно 3128 доларів США 00 центів. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана Позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Факт отримання позики, зокрема, підтверджується розпискою від 13.01.2022 року написаною власноруч Позичальником. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів, відповідно д п.1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових кошті, закріпленому у п.5 Договору позики, становив 13 липня 2022 року включно. Згідно п.8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, готівкою. Відповідно до п.9 Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курс гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ К «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п.11, 12 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля CHEVROLE модель LACETTI, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2005 року випуску, тип - легковий седан, колір - білий, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 12.01.2022, ТСЦ 6341. Відповідно до п.13 Договору позики, факт повернення позики або її частин підтверджується заявою Позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику розписку. Відповідно до п. 15.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положенням Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п.15.3 Договору позики, Позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти Позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно п. 15.4. Договору позики, у разі невиконання Позичальником умов Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. Відповідно до п.5 Договору позики Відповідач мала повернути грошові кошти Позивачу відповідно до графіку платежів, а саме: до 13.02.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.03.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.04.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.05.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.06.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.07.2022 - 68020,20 грн (еквівалент 2438 доларів США). Відповідач не дотрималася взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжила та позику Позивачу не повернула, про причини невиконання умов Договору позики Позивача не повідомила. На цей час Позивач не володіє інформацією щодо місцезнаходження Відповідача та заставного майна. Таким чином, Відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на неї Договором позики зобов`язань та повернення боргу. Рух справи в суді. Ухвалою судді від 04.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового засідання та 25.11.2022 року. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Від представника позивача [PERSON] адвоката Гупала Р.М. 03.02.2023 року до суду надійшла письмова заява в якій позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати за відсутності сторони позивача. Відповідач по справі [PERSON] 25.11.2022 року подавала письмову заяву в якій просила судове засідання 25.11.2022 року не проводити, а відкласти на іншу дату, так як незадовго до судового засідання отримала судову повістку з позовною заявою та доданими до неї документами, але вона частково не згодна з позовною заявою у зв`язку із чим їй необхідно звернутися за правовою допомогою. Також відповідач по справі [PERSON] 19.01.2023 року подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Крім того, відповідач [PERSON] 07.02.2023 року подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що їй необхідно звернутися до адвоката за правовою допомогою. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд звертає увагу, що відповідач по справі [PERSON] подавала до суду клопотання про відкладення судового засідання 25.11.2022 року, 19.01.2023 року, 07.02.2023 року з причин звернення за правовою допомогою та хворобою, при цьому відповідних доказів на підтвердження того, що нею вчиняються відповідні дії з отримання правової допомоги та те, що вона хворіла суду не надала. Суд також звертає увагу на те, що відповідач своїм право на подання відзиву на позовну заяву в надані строки не скористався, а отже враховуючи вищевикладене, суд не визнає поважними причини неявки відповідача в судове засідання. Оскільки поважність причин неявки відповідача в судове засідання судом не встановлена, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, зважаючи на межі розгляду справи в суді першої інстанції (стаття 210 ЦПК України), суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, при цьому у справі достатньо наявних матеріалів для її розгляду та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Фактичні обставини,\~встановлені судом. 13 січня 2022 року між [PERSON] (надалі - Позивач, Позикодавець) та [PERSON] (надалі - Відповідач, Позичальник) був укладений письмовий Договір позики №130122-07 (далі Договір позики), предметом якого було передання у власність Позичальника грошових коштів у сумі 87271 (вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят одна) гривні 20 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,90 грн.) і день укладення цього Договору було еквівалентно 3128 доларів США 00 центів. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана Позичальником повному обсязі до моменту підписання договору. Факт отримання позики, зокрема, підтверджується розпискою від 13.01.2022 року написаною власноруч Позичальником. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів, відповідно д п.1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів закріпленому у п.5 Договору позики, становив 13 липня 2022 року включно. Згідно п.8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, готівкою. Відповідно до п.9 Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курс гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ К «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п.11, 12 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля CHEVROLE модель LACETTI, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2005 року випуску, тип - легковий седан, колір - білий, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 12.01.2022, ТСЦ 6341. Відповідно до п.13 Договору позики, факт повернення позики або її частин підтверджується заявою Позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику розписку. Згідно п. 15.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положенням Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п.15.3 Договору позики, Позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти Позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно п. 15.4. Договору позики, у разі невиконання Позичальником умов Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. Відповідно до п.5 Договору позики Відповідач мала повернути грошові кошти Позивачу відповідно до графіку платежів, а саме: до 13.02.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.03.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.04.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.05.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.06.2022 - 3850,20 грн (еквівалент 138 доларів США); до 13.07.2022 - 68020,20 грн (еквівалент 2438 доларів США). Відповідач не дотрималася взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжила та позику Позивачу не повернула, про причини невиконання умов Договору позики Позивача не повідомила. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики та додатки до нього вважається укладений між заявником - позикодавцем та боржником - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, з визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, Позичальником було надано розписку про отримання грошових коштів. Відповідно до ст. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, ще встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має буті повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших акті) цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, встановлений договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочи виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Пунктом 9 Договору позики передбачено, що у разі прострочення виконані зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язані сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до Постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 справі № 902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальної боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способі захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальні втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процес та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані також, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц. Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, розрахунок штрафних санкцій за неповернення позики здійснювався по 23.02.2022 року. Відповідно до Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТЕАНК» на день здійснення платежу за цим договором. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» курс гривні до долара США становив станом на 13.02.2022 року - 28,60 грн. Отже, відповідно до Договору позики, враховуючи п.8 цього Договору, а також несвоєчасне погашення заборгованості, Відповідач мав сплатити до 13.02.2022 року - 3946,80 грн (еквівалент 138 доларів США). Відповідно до розрахунку наданого представником позивача інфляційні збитки складають 0,00 грн, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 14.02.2022 року по 23.02.2022 року складає 3,24 грн. Пунктом 9 Договору позики також визначено, що за несвоєчасне поверненні: позики (її чергової частини) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існуванні простроченої заборгованості. Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України: неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України якщо за порушенні зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягненні неустойки (штрафу, пені). Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» курс гривні до долара США станом на 13.02.2022 становив 28,60 грн., отже сума основного боргу становила 89460,80 грн. З урахуванням вимог чинного законодавства, сума пені у розмірі 1% від; суми займу за кожний календарний день існування прострочене заборгованості за Договором позики №Х130122-07 від 13 січня 2022 року складає 8946,08 грн. Відповідно до Договору позики, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення платежу за цим договором. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» курс гривні до долара США станом на 24.10.2022 (дата подачі позову) становить 40,30 грн. Отже, сума основного боргу, станом на дату подачі позову, становить 126058 (сто двадцять шість тисяч п`ятдесят вісім) грн. 40 грн. (3128 доларів США х 40,30 грн). Таким чином, станом на 24.10.2022 загальна сума боргу за Договором позики №Х130122-07 від 13 січня 2022 року, яка підлягає поверненню Відповідачем, складає 135007 грн. 72 коп. (126058,40 грн+0,00 грн+3,24 грн+8946,08 грн). Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на оплату судового збору у розмірі 1350,08 грн та витрати на правову допомогу згідно акту наданих послуг від 24.10.2022 року у розмірі 16080 грн. При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу за участь у судових засідання в розмірі 6700 грн, оскільки представник позивача не приймав участь у судових засіданнях, так як за його клопотанням справа розглянута без участі сторони позивача, а також витрат на оплату додаткового гонорару за результатами розгляду справи, оскільки такі витрати не пов`язані з розглядом справи.

Outcome: approved