Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] , пред`явив позов до відповідача, [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , котра народилась у місті Чернігові.В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено про те, що з 15 вересня 2015 року до 08 жовтня 2020 року позивач проживав разом з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без шлюбу. Вони вели спільне господарство. [INFO] відповідач народила доньку [PERSON] . У зв`язку з тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька до Державного реєстру актів цивільного стану громадян були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто запис про батька дитини було проведено за прізвищем матері - « [PERSON] », а ім`я та по батькові дитини було записано за вказівкою матері - « [PERSON] ». Увесь заявлений час вони проживали разом як одна сім`я і позивач брав участь у вихованні своєї дитини, вживав всіх можливих заходів, направлених на всебічний та різноманітний розвиток свої доньки, дарував їй свою любов та опікувався нею. Однак, 08 жовтня 2020 року фактичні сімейні стосунки були припинені й відповідач заборонила позивачеві відвідувати дитину. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною першою статті 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За таких обставин, саме в інтересах дитини дитина має право знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та право на спілкування з ним. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, подав до суду електронною поштою заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов підтримав та просив його задовольнити (а. с. 147-149). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, відзиву не подала, її інтереси у судовому засіданні представляв повноважний представник [PERSON] .. Представник відповідача, адвокат Голик Євген Валерійович, позов не визнав повністю та пояснив про те, що зараз дитина усиновлена, а тому, на його думку, немає аніяких правових підстав для задоволення позову. Пояснив, що він отримав згоду батька (і матері дитини, в інтересах якої він діє) на розголошення для суду відомостей стосовно таємниці усиновлення. Повноважний представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на цей час Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі з`ясовано, що у місті Чернігові [INFO] народилася дитина [PERSON] , матір`ю якої в актовому записі про народження № 627 від 02 квітня 2019 року, складеного Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, була записана [PERSON] , [INFO] (відповідач), а батьком - [PERSON] . Відомості про батька до актового запису були внесені з підстав заяви матері дитини та підпису останньої. 14 січня 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб, в результаті чого вона набула прізвище « [PERSON] ». Згідно із рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року, яке набрало законної сили 21 жовтня 2022 року, дитина [PERSON] була усиновленаі їй присвоєне прізвище « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються відомостями письмових доказів: даними актового запису про народження № 627 від 02 квітня 2019 року щодо народження [PERSON] (а.с. 20); даними копії свідоцтва про шлюб від 14 січня 2022 року щодо відповідача (а.с. 106); даними копії рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року стосовно усиновлення дитини (а.с. 152 - 154); даними зави [PERSON] про надання згоди на розголошення відомостей таємниці усиновлення (а.с. 170); даними копії повторного свідоцтва про народження дитини [PERSON] (а.с. 155). Виходячи з цього, суд переконаний у необхідності відмови у задоволенні позову, адже на цей час дитина [PERSON] усиновлена, вона має інше прізвище та по батькові, а визнання батьківства за рішенням суду згідно із ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України можливе у разі якщо існує запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, який вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу (за вказівкою матері), однак, внаслідок усиновлення дитини первісний запис про батька дитини з підстав заяви матері дитини та підпису останньої вже не є чинним. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю на основі приписів ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу Україниз усіх заявлених вимог. Ухвалюючи рішення, суд констатує, що підстав для ухвалення заочного рішення у справі, як це обумовлено ст. ст. 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України немає, позаяк хоча й відповідач не прибула у судове засідання, але направила в суд свого повноважного представника. Основ для застосування наслідків стосовно відповідача, передбачених ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, за неявки на судово-генетичну експертизу, що призначалася судом (ухвала на а.с. 47 - 49), також немає, оскільки проведення такої експертизи, беручи до уваги факт усиновлення дитини, у контексті розглядуваного судом спору вже не є актуальним.

Outcome: dismissed