Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

30 грудня 2022 року ТОВ «Консалт Солюшенс» в особі представника - адвоката Демчука Я.В. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3 % річних. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 04 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД-20/09/2007/840-К/20. Відповідно до умов даного договору, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 29 400 доларів США строком до 01 вересня 2017 року. Предметом іпотеки було визначено житловий будинок під номером [ADDRESS] , загальною площею 76,6 кв.м. Іпотека також поширювалась на земельну ділянку, на якій знаходиться вищезазначений будинок. Згідно з вимогами\~Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008\~були внесені зміни у статут Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту. Посилаючись на викладене, ПАТ «КБ «Надра» було вимушено звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави. 14 січня 2015 року рішенням Березівського районного суду Одеської області позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 55 847,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 690 986,84 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. 24 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № GL3N216954 про відступлення прав вимоги за яким до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № ОД-20/09/2007/840-К/20 від 04 вересня 2007 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2020 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс». Відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14 січня 2015 року у справі № 494/1576/14-ц. Таким чином, відповідач має сплатити 3% річних від заборгованості у розмірі 55847,50 доларів США, встановленої рішенням Березівського районного суду Одеської області, що становить 5030,87 доларів США. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10.01.2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження призначено на 02.02.2023 року 08 год 30 хв., з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Від ТОВ «Консалт Солюшинс» в особі директора Станіслава Рожка 01.02.2023 року до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки про дату судового засідання ТОВ дізналося лише 31.01.2023 року. Разом з тим, суд вивчивши матеріали цивільної справи та подане клопотання вважає, що таке не підлягає до задоволення, оскільки до клопотання не долучено повноваження на [PERSON] (доручення, наказ про призначення директором) діяти від імені ТОВ «Консалт Солюшинс». Окрім того, позивач повідомлявся про судовий розгляд завчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного листа на електронну скриньку позивача ще 10.01.2023 року 16:28:32 год. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про судовий розгляд, що вбачається з довідки про доставку 11.01.2023 року СМС-повідомлення (судової повістки про виклик до суду) за номером телефону [PERSON] . Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому проводить розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД-20/09/2007/840-К/20. Відповідно до умов даного договору, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 29 400 доларів США строком до 01 вересня 2017 року. З метою забезпечення виконання Кредитного договору 04 вересня 2007 року між Банком та Відповідачем було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г. та зареєстрований в реєстрі № 3170. Відповідно до умов Іпотечного договору предметом іпотеки було визначено житловий будинок під номером [ADDRESS] , загальною площею 76,6 кв.м. Іпотека також поширюється на земельну ділянку, на якій знаходиться вищезазначений будинок. Згідно з вимогами\~Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008\~були внесені зміни у статут Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». Рішенням Березівського районного суду Одеської області позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 55 847,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 690 986,84 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.. 27.03.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-03-05- 000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 беззаставним кредитним договором. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700, що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-05-000053-b. 24.04.2020 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954 ПВ188про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125, за яким до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до боржників, зазначених у додатку № 1 до цього договору. Відповідно до п. 2 договору новий кредитор набуває усі права за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права що виникають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. За змістом пункту 24 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_FIB_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за кредитним договором № ОД-20/09/2007/840-К/20 від 04 вересня 2007 року та іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г. та зареєстрованим в реєстрі № 3170 від 04 вересня 2007 року. Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним договором, що зазначений вище, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за кредитним договором. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2020 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» у справі № 494//1576/14-ц за позовом ПАТ «КБ Надра» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14 січня 2015 року у справі № 494/1576/14-ц. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2\~ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5\~ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, судом встановлено, що борг [PERSON] перед правонаступником ПАТ «КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс», в розмірі 55847,50 доларів США, (в еквіваленті по курсу НБУ на дату подачі позову в 2014 році складає 690986,84 гривень), що встановлений рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14 січня 2015 року у справі № 494/1576/14-ц є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Суд звертає увагу, що таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. За змістом статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-п. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України, у конструкції\~Цивільного кодексу України\~розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц (провадження № 61- 1625св18). Суд звертає увагу, що за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У даному випадку [PERSON] має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем у розмірі в розмірі 55847,50 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ на дату подачі позову в 2014 році складало 690986,84 гривень), що підтверджується вищезазначеним рішенням суду. Згідно з правилом ч.ч. 1, 2\~ст. 14 ЦПК України\~- судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У частині першій\~статті 273 ЦПК України\~сформульоване правило, за змістом якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Враховуючи те, що рішення Березівського районного суду Одеської області від 14 січня 2015 року у справі № 494/1576/14-ц не оскаржувалось в апеляційному поряду - таке рішення набрало законної сили та набуло статусу обов`язкового до виконання для сторін справи. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до\~статті 625 ЦК України. Також, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту 91 постанови Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно із вимогами\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до\~статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У зв`язку із викладеним, суд вважає правомірним звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з відповідача 3 % річних за користування коштами за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року. Так, судом встановлено, що за зазначений період, розмір грошових коштів, що підлягають стягненню за користування кредитними коштами склав 5030,87 доларів США (еквівалент в гривні станом на день подання позову за курсом НБУ\~183\~971,87 гривень). Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу\~статті 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідача є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2759,58 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved