Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

КП «Славута-Сервіс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з поводження (вивезення та захоронення) з твердими побутовими відходам. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачі значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , а отже є споживачами житлово-комунальних послуг. Позивач є виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами. Позивач, як виконавець послуг, надає відповідачам послуги з вивезення та захоронення побутових відходів за адресою об`єкту утворення відходів [ADDRESS] , де зареєстровані 6 осіб з обсягом надання послуг - ,750 м3 в місяць. З 18.09.2020 між позивачем та відповідачами укладено Типовий договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, який діє і на даний час. З Вмотивованими заяви про розірвання або перегляд умов Договору відповідачі до виконавця послуг не звертались, претензій щодо надання неякісних послуг до позивача від відповідачів не надходили. За зверненням [PERSON] між позивачем та відповідачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 74 від 10.02.2022, про відповідач свої зобов`язання не виконувала, і даний договір був розірваний за ініціативою позивача 08.06.2022 р. Відповідачі користувалися наданими послугами позивача, але плату належним чином не вносили, в результаті чого за період з 01.04.2019 р. по 30.09.2022 року включно виникла заборгованість, яка становить 4241,59 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з поводження з твердими побутовими відходами у сумі 4241,59 грн. та судовий збір у сумі 2481,00 грн. Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року провадження у справі в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відкрито та призначено судове засідання на 19.01.2023. У відкритті провадження у справі відносно [PERSON] було відмовлено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. 19.01.2023 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідачів до суду на 08.02.2023 року. 08.02.2023 р. в судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, до суду не з`явились та про причини неявки не повідомили. Відзиву на позов, письмових заяв чи клопотань від відповідачів до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд ухвалив про заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду справи та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги думку представника позивача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується викопіюванням з АСКД від 08.10.2022, а також відповіддю Виконавчого комітету Славутської міської ради що місця реєстрації відповідачів від 28.11.2022 № 761/26-12 (а.с. 7). Позивач є виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами, визначеними органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку на території Славутської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області згідно Рішень виконавчого комітету Славутської міської ради №144 від 18.04.2019 року, №166 від 04.06.2020 року, №179 від 06.07.2021 року (а.с. 29, 30, 31). З 18.09.2020 року між позивачем та відповідачами укладено Типовий договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, який діє і на даний час (а.с. 5-6). Згідно п. 12 Договору, споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з поводження з побутовими відходами (а.с. 5). У зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг, за відповідачами утворилась заборгованість у сумі 4241,59 грн., яка ними добровільно не сплачена (а.с. 10-11). Враховуючи наявність заборгованості, між КП «Славута-Сервіс» та [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 74 від 10 лютого 2022 року, згідно із яким підприємство надає [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, а саме: за послуги з поводження з побутовими відходами, що утворилась станом на 01.02.2022 року на суму 3173,48 грн. Згідно з п. 4 Договору, громадянин (споживач) зобов`яжуться забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами, визначеними договором (а.с. 8). Однак, у зв`язку із невиконанням договору про реструктуризацію заборгованості, 08.06.2022 вказаний договір розірвано в односторонньому порядку на підставі ч. 3 ст. 651 ЦПК України та п. 3 Договору. Розірвання Договору здійснено у зв`язку із тим, що станом на 08.06.2022 гр. [PERSON] з дати укладення Договору жодного разу не внесла щомісячну суму реструктуризованого боргу та не сплачуються поточні платежі за вивіз твердих побутових відходів. Про зазначені обставини [PERSON] було повідомлено відповідним листом від 08.06.2022 № 312 (а.с. 9). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 13 Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Вказаному праву споживача кореспондує обов`язок виконавця послуг щодо забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону. Згідно ч.1 ст. 9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону, згідно ст. 10 вказаного Закону. За нормами Закону споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. б ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи», громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Частина 2, 3 ст. 35-1 зазначеного вище Закону визначено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З системного аналізу наведених вище норм вбачається, що відповідачі, які є споживачами житлово-комунальних послуг зобов`язаний здійснювати оплату наданих послуг, однак у зв`язку із невиконанням зобов`язань утворилась заборгованість, яка згідно розрахунків складає 4241,59 грн. за послуги з поводження (вивезення та захоронення) з твердими побутовими відходами. Таким чином, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідачами не була погашена, що свідчить відсутність наміру відповідачів добровільно вирішити спір. Отже, наявна заборгованість за послуги з поводження (вивезення та захоронення) з твердими побутовими відходами у сумі 4241,59 грн. підлягає стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як споживані наданих позивачем послуг. Таким чином враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved