Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

08.09.2020 р. згідно наказу №05-К від 07.09.2020 р. [PERSON] прийнятий на роботу на посаду начальника відділу продажу автомобілів Товариства з додатковою відповідальністю «КОНКОРД». Згідно наказу №07-к від 31.08.2022 р. про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, бухгалтерії Відповідача наказано виплатити компенсацію за 24 дня невикористаної відпустки за період з 08.09.2020 р. по 31.08.2022 р. Приписами ч.1 ст.46 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 31.08.2022 ТДВ «Конкорд» виконало обов`язок щодо видачі [PERSON] належно оформленої трудової книжки, але не провело з ним розрахунок, у строк, зазначений в статті 116 цього Кодексу. Приписами ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. З повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні станом на 31.08.2022 р., судом встановлено, що Відповідач зобов`язаний був здійснити на користь [PERSON] виплати на загальну суму 134\~370,00 грн. з податками, в тому числі: заробітна плата за липень 2022 р. в сумі 25\~496,80 грн., заробітна плата за серпень 2022 р. в сумі 25\~577,60 грн., компенсація за невикористані дні відпустки в сумі 20\~761,44 грн., премія за серпень 62\~534,16 грн. З банківських виписок АТ «Укрсиббанк» по рахунку [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] , судом встановлено, що виплата належних йому сум здійснювалася ТДВ «Конкорд» частково, а саме: «16» вересня 2022 р. 10\~000,00 грн., «20» вересня 2022 р. 4\~209,97 грн., «23» вересня 2022 р. 8\~700,00 грн., «23» вересня 2022 р. 6\~314,96 грн., «03» листопада 2022 р. 78\~942,92 грн, що визнала і представник відповідача у судовому засіданні. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що розрахунок з [PERSON] , здійснено у повному обсязі, але із затримкою, період затримки у виплаті належних сум - з 01.09.2022 р. по 03.11.2022 р., тобто із затримкою в 46 робочих днів (за 22 робочі дні вересня, 21 робочий день жовтня та 3 робочих дня листопада). Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягає застосуванню формула, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку. З довідки ТДВ «Конкорд» №03 від 09.01.2023 випливає, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за два місяці, які передували його звільненню, тобто за період червень-липень 2022 становила 1\~186,54 грн. При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, судом визначено кількість робочих днів з 01.09.2022 по 03.11.2022, що складає 46 робочих дні. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 54\~580,84 грн. (1\~186,54 грн х 46 дні), яка і підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved