Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Адвокат Петричка Олександр Євгенович звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Снятинської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] зазначає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2016 шлюб між сторонами розірвано та присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 400 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 розмір аліментів був збільшений до 2000 грн. на кожну дитину. Зважаючи на те, що визначена сума судом є недостатньою для матеріального утримання дітей позивач просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 3000 грн. щомісячно на кожну дитину. Крім того, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, так як останній ухилився від своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей та їх утриманням, практично не сплачує аліментів на утримання дітей, внаслідок чого станом на 01.10.2022 наявна заборгованість по сплаті аліментів у сумі 32 633, 33 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. У судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування Снятинської міської ради Курилюк Е.Д. підтримала наданий висновок органу опіки та піклування Снятинської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] », затверджений рішенням Виконавчого комітету від 16 грудня 2022 року № 455-24/2022. Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України неповнолітній свідок [PERSON] суду пояснила, що її батько [PERSON] перебуває у Польщі, з нею не спілкується, не цікавиться її життям, школою та домашніми завданнями. Дзвонить кілька разів на рік, але у стані алкогольного сп`яніння і завжди їх розмови закінчуються його претензіями та образами. На неодноразові її телефонні дзвінки до батька, останній ніколи не відповідає. Останній раз вона бачила батька 4 роки тому. Коли він передає через людей якісь кошти, то вимагає відзвітувати куди їх витрачено. Він не вітає їх з сестрою з днем народження, не надсилає подарунки. Навіть коли приїжджав до України, то з ними зустрітись не захотів. Їх із сестрою вихованням та утриманням повністю займається лише мати. Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України малолітній свідок [PERSON] суду пояснила, що свого батька [PERSON] вона не пам`ятає, бачила лише на фото. На даний час він перебуває у Польщі з нею не спілкується, не цікавиться її життям. Він не вітає їх з сестрою з днем народження, не надсилає подарунки. Спілкувалися раніше лише по телефону. В більшості випадків він слухавки не бере. Їх із сестрою вихованням та утриманням повністю займається лише мати. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 листопада 2007 року виконкомом Княженської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 22. Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 грудня 2014 року виконкомом Княженської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 23. Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно з копією рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно з копією рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2016 з 400 грн. щомісячно на кожну дитину до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , від 27.09.2022 № 410, складеного виконавчим комітетом Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в ході обстеження встановлено, що за даною адресою проживають [PERSON] з дочками, батько дітей у вихованні дочок не бере участі. [PERSON] проживає разом із чоловіком [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно з інформацією наданою Хутір-Будилівською філією Снятинського ліцею ім. В. Стефаника від 03.10.2022 № 64, [PERSON] навчається у Хутір-Будилівській філії Снятинського ліцею ім. В. Стефаника з першого класу. На даний час вона є ученицею 2 класу. Її сестра [PERSON] навчалась в даному закладі освіти з 1 по 5 клас. Впродовж навчання дітей батько [PERSON] жодного разу не цікавився навчанням своїх дітей, не відвідував батьківські збори та не йшов на контакт із вчителями. Навчанням та вихованням дітей займалась тільки мама [PERSON] , яка постійно цікавилась та продовжує цікавитися шкільним життям дітей, їх успішністю та поведінкою. Вона активно продовжує брати участь у житті класу, систематично відвідує батьківські збори та тримає зв`язок із вчителями та класним керівником. Згідно з інформацією наданою Княженським ліцеєм Снятинської міської ради від 30.09.2022 № 92 [PERSON] навчається у Княженському ліцеї з 5 класу. На даний час є ученицею 9 класу. За період навчання в ліцеї батько [PERSON] не цікавився навчанням та поведінкою дочки, не брав участі у її вихованні. Жодного разу не бував у ліцеї, не приходив на батьківські збори. Вихованням дочки займається мама [PERSON] , яка постійно цікавиться навчанням та поведінкою дитини, підтримує зв`язок з ліцеєм, регулярно відвідує батьківські збори. Згідно із розрахунком із сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 347/305/18 від 11.09.2018, виданим Снятинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 01.10.2022, становить 42 533, 33 грн. З висновку органу опіки та піклування Снятинської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] », затвердженого рішенням Виконавчого комітету від 16 грудня 2022 року № 455-24/2022, встановлено, що відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Снятинської міської ради від 04.10.2022 № 1170, [PERSON] [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , але на даний час перебуває за межами України. На дану адресу Службою у справах дітей надіслано письмове повідомлення про розгляд даної справи. Оскільки відповіді по даний час не надійшло, громадянин [PERSON] , [INFO] , до Служби у справах дітей не з`явився. До Служби у справах дітей із письмовою заявою звернулася дочка - [PERSON] , [INFO] , про позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не відвідує і не відвідував ні в навчальному закладі, ні вдома своїх дітей. Вважають, що доцільно позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх доньок. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Декларацією прав дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд зазначає про таке. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). З досліджених в судовому засіданні доказів судом вбачається, що батько [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не займається їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Отже, ураховуючи поведінку батька, його відношення до дітей та беручи до уваги інтереси дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та втратив цікавість до своїх доньок. З огляду на зазначене, ураховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх доньок та втратив до них будь-який інтерес, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З матеріалів справи судом вбачається, що відповідно до рішень Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2016 та від 11.10.2021 з відповідача вже стягуються аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. З огляду на викладене вище, суд вважає, що при задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав, відсутня необхідність та підстави для одночасного прийняття рішення про стягнення аліментів на дітей. Проте, позивачка у своєму позові просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 2 000 грн. до 3 000 грн. щомісячно на кожну дитину, мотивуючи тим, що визначена судом сума є недостатньою для належного матеріального утримання дітей. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року складає 2 833 гривні. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, ураховуючи ту обставину, що з 2021 року національна валюта України - гривня зазнала значної інфляції, а відповідно й змінився в бік погіршення майновий стан одержувача аліментів, натомість як майновий стан платника аліментів не погіршився, оскільки він проживає у Польщі, заробляє собі на життя та отримує дохід у польській валюті, курс якої залишається стабільним, суд доходить висновку про те, що отримувана позивачем сума аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно є меншою ніж встановлений законом прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років та вочевидь не відповідає вимогам Декларації прав дитини та Конвенції про права дитини про належне матеріальне забезпечення дитини та забезпечення найкращих інтересів дитини. У зв`язку з викладеним вище суд вважає, що справедливим та таким, що відповідатиме вимогам закону буде збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно з заочним рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 у справі № 351/1541/21 на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 2 000 (двох тисяч) грн. щомісячно на кожну дитину до 3000 (трьох тисяч) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією ID 1406-3848-7381-5457 від 11.10.2022 про сплату судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 992,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved