Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] через свого представника - адвоката Бєлоусова Сергія Вікторовича, звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [INFO] [PERSON] , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з чоловіком [PERSON] , народила дитину чоловічої статі [PERSON] . В обґрунтування заяви вказує, що заявник [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.09.2017 року. Знаходячись у м. Донецьк, [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] та отримала медичне свідоцтво про народження № 462/624 від 13.12.2022 року, згідно якого вона народила дитину чоловічої статі вагою 3 400 грамів та отримала свідоцтво про народження № [NUMBER] від 02.06.2021 року. В подальшому їй стало відомо, що свідоцтво про народження дитини є незаконним та не створює правових наслідків на території України відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». В заяві представник заявника просить суд розглянути заяву про встановлення факту народження за відсутністю заявника та її представника. Заявник, її представник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 07.02.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява заінтересованої особи, в якому висловлено прохання про розгляд справи згідно з чинним законодавством без представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] в місті Донецьк [PERSON] народила дитину - хлопчика, про що було видане медичне свідоцтво про народження, обмінна карта [PERSON] , а також свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , де матір`ю вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] . Також заявником додані: амбулаторна карта дитини та історія розвитку дитини. Копії вказаних документів містяться в матеріалах справи. Однак, вказані вище документи видані на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень і які не мають юридичної сили для органів державної влади та інших органів на підконтрольній території держави Україна. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований 08.09.2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 869. В матеріалах справи містяться копії паспортів громадян України - [PERSON] та [PERSON] , копії їх карток про присвоєння податковою інспекцією ідентифікаційних (реєстраційних) номерів платника податків, а також фото заявника та її чоловіка з дитиною. Вищевказані копії письмових документів засвідчені представником заявника - адвокатом Бєлоусовим Сергієм Геннадійовичем. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлює стаття 317 ЦПК України. Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (ч. 2 ст. 317 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації фізичної особи та її походження є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, єдиною підставою для державної реєстрації народження у даному випадку є рішення суду про встановлення факту народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. У відповідності до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07 лютого 2019 року, м. Донецьк визнано тимчасово окупованою територією. Встановлення факту народження фізичної особи породжує юридичні наслідки для заявника, тоді як чинним законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення факту народження дитини, ніж звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, так званого «намібійського винятку», не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт народження [PERSON] , отже подана його матір`ю заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved