Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право приватної власності на частки земельної ділянки , площею 0,15 га , кадастровий номер : 6323555100:01:001:1539 , цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд , розташовану по [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~В обгрунтування\~позовних вимог\~ \~ [PERSON] \~ \~вказала ,\~що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину вона прийняла вчасно, однак, свідоцтво про право на спадщину за законом вона не отримала . Нотаріус відмовився включити до переліку спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину , на земельну ділянку, площею 0,15 га , кадастровий номер 6323555100:01:001:1539\~ ,\~цільове призначення\~:для\~будівництва \~і обслуговування\~ \~житлового \~будинку \~,\~господарських \~будівель \~і споруд\~ ,\~розташовану \~по [ADDRESS] , про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2022. Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2022 , мотивована відсутністю визначення частки померлого [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя , на земельну ділянку , яка розташована за вище вказаною адресою. Земельна ділянка набувалося у спільну сумісну власність подружжя і її чоловік мав 1/2 частку у вказаному майні як другий з подружжя. З огляду на наведене, вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно . У судове засідання позивачка не з`явилася , подала заяву , в якій просила слухати справу у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити . Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду, відзив не подав. Суд,\~ дослідивши\~письмові докази\~по справі\~,\~дійшов до\~наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03.03.1967 року , який був зареєстрований в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області ,про що свідчить свідцтво про одруження серії [NUMBER] від 03.03.1967 ( а.с.8) Згідно свідоцтва про право на житло , виданого Краснокутським районним комітетом приватизації від 03.06.1993 , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить будинок площею 77,2 кв.м по [ADDRESS] . ( а.с. 11) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2017 , спірна земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер : 6323555100:01:001:1539\~ ,\~цільове призначення\~:\~для будівництва\~ і\~обслуговування \~ житлового\~ будинку\~ ,\~господарських \~будівель \~і споруд\~ ,\~яка розташована\~ по\~ [ADDRESS] \~,\~належить на\~праві \~ спільної\~сумісної \~власності [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~(\~а.с.\~12). Підставою виникнення права власності є рішення Краснокутської селищної ради від 07.07.2017 № 506-VII; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ №6304311422017, виданий відділом у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16.05.2017. [PERSON] помер [INFO] в смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2019 ( а.с. 7) Відповідно до довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 10.11.2022 за № 1298, [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON] в будинку по [ADDRESS] .( а.с. 9) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина ,яка складається з вище вказаної земельної ділянки , що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачка після смерті чоловіка своєчасно звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] . За заявою [PERSON] була відкрита спадкова справа № 235 /2019 ,про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.11.2019 ( а.с. 10). Однак постановою Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 19.09.2022 , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , у зв`язку з неможливістю визначення частки померлого [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя на земельну ділянку (а. с.6). Зі спадкової справи № 235\~/2019\~ вбачається , що окрім [PERSON] , інші спадкоємці після померлого [PERSON] , відсутні. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено\~статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі [PERSON] посилалася, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на земельну ділянку , позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивачка звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~статті 392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 570/997/19 зазначено, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень\~статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 368 ЦК України - майно, набуте подружжя за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. З наведеного слідує, що спірна земельна ділянка площею 0,15 га , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Нормами ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч.2 даної статті, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч.3 вказаної статті, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. За правилами ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За таких обставин, розмір частки [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на вищезазначене майно становить по 1/2 частині. Відповідно до 1261 ЦК України позивачка являється дружиною померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Згідно частини 3\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва\~про право\~на спадщину\~не позбавляє\~спадкоємця права\~на спадщину.\~ \~ \~ \~ Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивачки, так як вона надала суду достатньо належних, допустимих , достовірних доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших. З огляду на коло спадкоємців наявні підстави для ухвалення рішення, яким визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину майна - земельну ділянку , загальною площею 0,15 га , кадастровий номер : 6323555100:01:001:1539 , цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд , розташовану по [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved