Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача [PERSON] - адвокат Басараб Н.В. з позовом до [PERSON] , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд визначити позивачу додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер двоюрідний брат позивача - [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, в тому числі і частину квартири [ADDRESS] заповів [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS] . 20 грудня 2021 року [PERSON] звернулась із заявою до Дев`ятої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте державний нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Представник позивача зазначає, що 23 листопада 2019 року [PERSON] пошкодила коліно-стопний правий суглоб на нозі та проходила амбулаторне лікування до січня 2020 року. На момент смерті із спадкодавцем також був зареєстрований його рідний брат [PERSON] , який є також співвласником квартири, тобто є таким, що фактично прийняв спадщину. Проте отримати його письмову згоду чи відмову не вдалось за можливе, оскільки його фактичне місце перебування за кордоном. На думку представника позивача, зважаючи на те, що [PERSON] зазнала 23 листопада 2019 року травми, внаслідок якої не могла рухатись через сильний больовий синдром і пошкодження коліно-стопного правого суглобу, на лікування якого витратила два місяці, то в неї існували об`єктивні причини та істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Витребувано з Дев`ятої київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи №1118/2021, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . (а.с.32-34) В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник - адвокат Басараб Н.В. подала до суду заяву, в якій просила здійснити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, також просила судовий збір з відповідача не стягувати (а.с.127). Також подала заяву про уточнення імені відповідача (а.с.128). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою повідомив суд про те, що йому відомо про поданий [PERSON] позов до нього про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначив, що він визнає позовні вимоги позивача про прийняття спадщини після смерті його рідного брата [PERSON] та визнає її спадкоємцем за заповітом на частину квартири [ADDRESS] . Просив проводити розгляд справи за його відсутності. (а.с.86) Представник третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - Костенко В.М. направила до суду пояснення, в яких просила ухвалити справедливе, законне та обґрунтоване рішення, проводити розгляд справи за відсутності третьої особи. (а.с.67-68). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 липня 2011 року [PERSON] склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті, заповів усі свої права та обов`язки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі частину квартири під [ADDRESS] , [PERSON] (а.с.10, 98). Внаслідок укладення шлюбу 07 листопада 2015 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 99-100). Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис №10275) (а.с.93-зворот). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. Відповідач [PERSON] є рідним братом спадкодавця [PERSON] , що підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.94-95, 118-119). З 22 грудня 2006 року та на час смерті [PERSON] , спадкодавець та відповідач [PERSON] були зареєстровані за однією адресою (а.с.97-зворот) отже в силу положень ч.3 ст.1268 ЦК України відповідач є таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.91-108) 20 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.91-зворот), проте постановою державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Майданник І.В. від 20 грудня 2021 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.108). Як убачається з довідки № 314, виданої 23 листопада 2019 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, позивачу [PERSON] рекомендовано перебувати на амбулаторному лікуванні за місцем реєстрації по 14 грудня 2019 року, діагноз: травма гомілко-стопного суглобу (а.с.22). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17. Також при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Суд також враховує, що згідно положеньч.2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, а також враховуючи позицію відповідача у справі, який у повному обсязі визнав позовні вимоги, про що подав до суду відповідну заяву, суд убачає підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача судового збору, про що представником позивача подано до суду відповідну заяву. Враховуючи наведене та

Outcome: approved