Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Щавінський К.С., звернулася в суд з позовом до Фермерського господарства «Ланецького» про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування рішення державного реєстратора. Позов мотивовано тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3172 га, кадастровий номер 0523484200:02:001:0038, яка розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. 01.07.2017 року між нею та ФГ «Ланецького» було укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки, який сторони розірвали, уклавши Додаткову угоду від 01.03.2020 року. Однак, в Додатковій угоді від 01.03.2020 року сторони допустили описку, зазначивши що вона укладена до Договору оренди землі від 03.02.2010 року, замість вірного - «до Договору оренди землі від 01.07.2017 року». Інші Договори оренди землі між сторонами з приводу вказаної земельної ділянки не укладалися. Надалі вона уклала Договір оренди цієї земельної ділянки з ТОВ «Погребищенське», який сторони розірвали, уклавши Додаткову угоду від 25.03.2021 року. В травні 2021 року їй стало відомо, що державний реєстратор Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Кокот О.А. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57852912 від 26.04.2021 року, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за ФГ «Ланецького» права оренди на зазначену земельну ділянку. Підставою для державної реєстрації реєстратор вказав Договір оренди землі від 01.07.2017 року. Позивачка стверджує, що для державної реєстрації права оренди відповідач подав реєстратору договір оренди землі, який припинив свою дію. Такі дії відповідача, на її думку, суперечать попередній його поведінці, оскільки останній, зловживаючи своїм правом, діяв недобросовісно та з наміром створити власнику перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.13, 16, 391, 653 ЦК України, ст.126 ЗК України, просить: - усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом витребування в Фермерського господарства «Ланецького» на користь [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3172 га (кадастровий номер 0523484200:02:001:0038), яка розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; - скасувати рішення державного реєстратора Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Кокота Олексія Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №57852912 від 26.04.2021 року, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за Фермерським господарством «Ланецького» права оренди на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3172 га (кадастровий номер 0523484200:02:001:0038), яка розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (номер запису про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексний №41688458); Ухвалою судді від 05.05.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 19-20). Ухвалою суду від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 32-33). 30.09.2022 року представником відповідача - адвокатом Стороженко С.С. через канцелярію суду подано клопотання про призначення судово - почеркознавчої експертизи (а.с.59-60). 17.11.2022 року представником відповідача - адвокатом Стороженко С.С. через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі №143/310/22 до вирішення іншої справи № 143/850/22 та набрання рішенням по даній справі законної сили (а.с.101). 13.12.2022 року головою ФГ «Ланецького» Скрипником С.В. через канцелярію суду подано клопотання про передачу справи на розгляд до Господарського суду Вінницької області (а.с.113-115). Ухвалою суду від 02.02.2023 року у задоволенні вказаних клопотань відмовлено. Позивачка [PERSON] в судове засідання, призначене на 02.02.2023 року, не з`явилася, натомість від її представника - адвоката Щавінського К.С. надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 153). Представник відповідача - адвокат Красномовець Н.П., в судове засідання призначене на 02.02.2023 року не з`явилась, натомість на адресу суду поштовим зв`язком надіслала заяву від 26.01.2023 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні (а.с.151). Враховуючи те, що представником відповідача-адвокатом Красномовець Н.П. не надано жодних доказів її участі у іншому судовому засіданні 02.02.2023 року, суд на підставі ч.1 ст.223, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України дійшов висновку, що представник відповідача не з`явилась в судове засідання без поважних причин, а тому дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Разом із цим, в судовому засіданні 30.09.2022 року представник відповідача - адвокат Стороженко С.С. позов не визнав та пояснив, що Додаткова угода про розірвання договору оренди землі, укладена 01.03.2020 року, стосується якогось іншого договору оренди від 03.02.2010 року і ніяким чином не стосується договору оренди землі від 01.07.2017 року. А тому, на його думку, підстав вважати, що укладений між сторонами 01.07.2017 року договір оренди землі був в подальшому ними розірваний, немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3172 га, кадастровий номер 0523484200:02:001:0038, яка розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 26.06.2007 року та відомостями, що містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2021 року №255927894 (а.с.3, 12-13). 01.07.2017 року [PERSON] , як орендодавцем, та ФГ «Ланецького», як орендарем, укладено Договір оренди землі, предметом якого є вказана земельна ділянка. Відповідно до п.8 Договору він укладений на 15 років (а.с.4). 21.12.2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області Данилюк Н.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38970042 від 21.12.2021 року, зареєстроване інше речове право (право оренди) на вказану земельну ділянку за ФГ «Ланецького» (а.с.7). Зі змісту відомостей, що містяться у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.03.2021 року №247460218, убачається, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області Данилюк Н.О. при здійсненні державної реєстрації права оренди за ФГ «Ланецького» зазначено як підставу для державної реєстрації іншого речового права (права оренди) «договір оренди землі, серія та номер :б/н, виданий 01.07.2007, видавник: ФГ «Ланецького». За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, ФГ «Ланецького» не надав суду будь - яких доказів, які б свідчили про укладання договору оренди зазначеної земельної ділянки сторонами по справі саме 01.07.2007 року, а не 01.07.2017 року, і що саме договір оренди землі від 01.07.2007 року слугував підставою для здійснення державної реєстрації права оренди земельною ділянкою за ФГ «Ланецького» 21.12.2017 року. Разом із цим, слід зауважити, що з 01.01.2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01.01.2013 року відповідач не міг зареєструвати договір оренди землі, якщо б він був укладений саме 01.07.2007 року. Крім того, проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі будь - якого договору оренди землі, укладеного до 01.01.2013 року, не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01.01.2013 року. Отже, оскільки ФГ «Ланецького» не надало доказів як укладання договору оренди землі між сторонами саме 01.07.2007 року, так і здійснення державної реєстрації такого договору оренди землі, то у разі його укладення саме у вказану дату цей договір слід було б вважати таким, що не набрав чинності, а відповідно вказане фермерське господарство за таких обставин взагалі не набувало б прав орендаря на згадану земельну ділянку. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, сформульованою у пунктах 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №696/1693/15-ц. За таких обставин суд вважає, що державним реєстратором прав на нерухоме майно при здійсненні державної реєстрації права оренди за ФГ «Ланецького» 21.12.2017 року було допущено технічну помилку у вказівці на дату укладення договору оренди землі, а саме замість «01.07.2017 року» було помилково вказано «01.07.2007 року». На користь такого висновку свідчить також та обставина, що така технічна помилка за своїм сутнісним змістом є несуттєвою, і стосується лише однієї передостанньої цифри ( «0» замість «1»). Із матеріалів справи випливає, що в подальшому 01.03.2020 року між [PERSON] , як орендодавцем, та ФГ «Ланецького», в особі Ільченка О.В., як орендарем, укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 03.02.2010 року, згідно із якою сторони розірвали договір оренди землі від 03.02.2010 року та додаткові угоди до нього. За умовами цієї Додаткової угоди договір оренди землі вважається розірваним з моменту підписання сторонами цієї угоди. Припинення права оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації (а.с.6). Суд звертає увагу на ту обставину, що у означеній Додатковій угоді йдеться про розірвання договору оренди землі від 03.02.2010 року, а не від 01.07.2017 року. Звертаючись із позовом до суду, [PERSON] зазначила, що у цій Додатковій угоді було не вірно зазначено дату укладання договору оренди землі, про розірвання якого домовилися сторони, а саме замість дати «01.07.2017 року» помилково вказано іншу дату -«03.02.2010 року». При цьому позивачка наголошує, що інші договори оренди землі між сторонами з приводу вказаної земельної ділянки не укладалися. Надаючи оцінку таким твердженням позивачки, суд насамперед виходить із того, що 05.03.2021 року державним реєстратором Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області Козаком Р.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про здійснення державної реєстрації припинення іншого речового права (права оренди) згаданої земельної ділянки ФГ «Ланецького» на підставі Додаткової угоди від 01.03.2020 року (а.с.7). При цьому, зважаючи на встановлені судом обставини щодо дати укладання договору оренди землі між сторонами, слід відзначити, що як слідує зі структури та послідовності відомостей, зазначених у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.03.2021 року №247460218, у даному випадку державним реєстратором прав на нерухоме майно на підставі Додаткової угоди від 01.03.2020 року було внесено запис про припинення права оренди земельної ділянки, яке виникло у ФГ «Ланецького» саме на підставі договору оренди землі від 01.07.2017 року, а не від 01.07.2007 року чи 03.02.2010 року. Водночас, суд ураховує, що відповідачем не надано будь - яких доказів, які б свідчили про укладення між сторонами договору оренди згаданої земельної ділянки саме 03.02.2010 року та здійснення його державної реєстрації в порядку, встановленому до 01.01.2013 року. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що у Додатковій угоді від 01.03.2020 року сторони не вірно зазначили дату укладання договору оренди землі, про розірвання якого вони домовилися, помилково вказавши дату його (договору) укладання «03.02.2010 року» замість «01.07.2017 року». 01.03.2020 року між [PERSON] , як орендодавцем, та ТОВ «Погребищенське», як орендарем, укладено Договір оренди землі, предметом якого є вказана земельна ділянка. Згідно із п.9 цього Договору він укладений на 10 років до 01.03.2030 року (а.с.8,9). На підставі рішення державного реєстратора Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 05.03.2021 року, індексний номер 56996813, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №37073726 про інше речове право (право оренди) згаданої земельної ділянки ТОВ «Погребищенське» відповідно до договору оренди землі від 01.03.2020 року. Дата державної реєстрації - 05.03.2021 року (а.с. 11). 25.03.2021 року між [PERSON] , як орендодавцем, та ТОВ «Погребищенське», як орендарем, укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 01.03.2020 року, згідно із якою сторони розірвали договір оренди землі від 01.03.2020 року. За умовами цієї Додаткової угоди договір оренди землі вважається розірваним з моменту підписання сторонами цієї угоди. Припинення права оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації (а.с.10). На підставі рішення державного реєстратора Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Кокота О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57852912, від 26.04.2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №24163662 про інше речове право (право оренди) згаданої земельної ділянки ФГ «Ланецького» відповідно до договору оренди землі від 01.07.2017 року. Дата державної реєстрації - 21.04.2021 року. Строк дії договору оренди землі становить 15 років, дата закінчення дії договору - 01.07.2032 року (а.с.12). Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. В п.1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В ч.3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч.5 ст.6 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст.14 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній станом на момент укладання договору між сторонами -01.07.2017 року) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. В ст.19 (в редакції чинній станом на момент укладання договору між сторонами -01.07.2017 року) обумовлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу ч.3 ст.31 ЗУ«Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. У п. 37 Договору оренди землі від 01.07.2017 року сторони визначили, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). В ч.2 ст.653 ЦК України унормовано, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. За змістом ч.3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. За п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом п.1 ч.3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. В абзаці першому ч.5 ст.12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Отже, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно презюмуються правильними, доки не доведено протилежне. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про скасування судом державної реєстрації (рішення про державну реєстрацію) припинення права оренди ФГ «Ланецького», проведеної державним реєстратором прав на нерухоме майно 05.03.2021 року. Зважаючи на встановлені судом обставини справи, та ураховуючи окреслені положення законодавства, внаслідок укладання 01.03.2020 року між [PERSON] та ФГ «Ланецького» Додаткової угоди до договору оренди землі, згідно із якою вони розірвали Договір оренди землі від 01.07.2017 року та додаткові угоди до нього, та здійснення 05.03.2021 року державної реєстрації припинення права оренди ФГ «Ланецького», зобов`язання сторін за цим договором припинилися. Таким чином, укладений між сторонами 01.07.2017 року Договір оренди землі не міг слугувати підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.04.2021 року та повторної державної реєстрації права оренди вищезазначеної земельної ділянки за ФГ «Ланецького». В ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» законодавець унормував, що підставами для відмови в державній реєстрації прав є: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Суд вважає слушними аргументи позивачки про те, що приписи ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» залишилися поза увагою державного реєстратора Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Кокота О.А., внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №41688458 про інше речове право (право оренди) згаданої земельної ділянки ФГ «Ланецького» без належної перевірки відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та з`ясування наявності підстав для відмови у державній реєстрації відповідного речового права. З огляду на викладене суд погоджується із доводами [PERSON] стосовно того, що державна реєстрація права оренди відповідача на підставі розірваного договору оренди землі здійснює перешкоди у праві позивачки на користування земельною ділянкою та розпорядження своїм майном, як власника цього об`єкту нерухомості. Водночас, доводи представника відповідача - адвоката Стороженка С.С. про те, що Додаткова угода про розірвання договору оренди землі, укладена 01.03.2020 року, стосується якогось іншого договору оренди від 03.02.2020 року і ніяким чином не стосується договору оренди землі від 01.07.2017 року, суд відхиляє, виходячи із наведених вище доводів. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В ч.2 ст.152 ЦК України закріплено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом витребування у відповідача земельної ділянки на користь позивачки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із платіжними дорученнями від 04.02.2022 року №8442 та №8442 (а.с.16, 17) за позивачку сплачено судовий збір при подачі до суду позову за пред`явлені дві вимоги немайнового характеру в сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved