Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

23 листопада 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 05 серпня 2014 року рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Світловодського міськрайонного суду від 30 вересня 2011 року було стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісяця. У зв`язку з постійними сварками з колишнім чоловіком та систематичної несплати аліментів позивач відмовилася від примусового стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] більше як 8 років повністю відмовився від своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Позивач зазначає, що на даний час дитина проживає разом з нею. Відповідач свідомо не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, а тому позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 15 грудня 2022 року вирішено відкрити провадження у справі, справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав. Проте, 27 січня 2023 року [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд ухвалити відповідне рішення. Позивач в судове засідання не з`явилася. 01 лютого 2023 року представник позивача адвокат Чобан Р.А. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. 27 січня 2023 року подав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] встановлено, що Відділом реєстрації актів цивільного стану по Світловодському району Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 26 січня 2009 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ».( а.с.13) Від даного шлюбу у сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 24 квітня 2009 року. (а.с.9) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.14) Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] встановлено, що Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 21 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 103. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ».( а.с.15) Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] встановлено, що Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 20 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 24. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ».( а.с.16) З копій довідок про реєстрацію місця проживання судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] .( а.с.8,10) На даний час [PERSON] навчається у КЗ «Ліцей № 4 «Обрій» м. Світловодська Кіровоградської області, позивач приділяє належну увагу вихованню сина, постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, даний факт підтверджується копією характеристики з місця навчання [PERSON] від 14 листопада 2022 року. (а.с.18) З довідки КНП «ЦПМСД Світловодської міської ради від 07 листопада 2022 року вбачається, що на прийом до лікаря-педіатра [PERSON] звертався в супроводі матері. Рекомендації щодо ведення дитини мати виконувала в повному обсязі. Батько дитини, [PERSON] , на прийом до лікаря-педіатра разом з дитиною не з`являвся.( а.с.19) Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Світловодської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] більше восьми років свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї дитини [PERSON] , а саме не приймає участі у його вихованні та навчанні, не цікавиться станом його здоров`я та не проявляє батьківської турботи, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому суд вважає, що наведені факти в сукупності свідчать, що [PERSON] як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких підстав, суд приходить висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , а тому є всі підстави для того, щоб позбавити його батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved