Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що сторони по справі - [PERSON] , [PERSON] , є співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачу належать 58/100 ідеальних часток у праві власності на відповідний будинок. У власності сторони також перебуває земельна ділянка площею 0,0408 га. Відповідачу належить ділянка площею 0,0185 га. Вкауючи на те, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,0742 га., а відповідач відмовляється у позасудовому порядку вирішити питання про встановлення користування рештою такої ділянки пропорційно до часток у праві власності на будинок згідно зі ст. 120 ЗК України для реалізації можливості оформлення права на таку ділянку, позивач просить встановити порядок користування спірною ділянкою площею 0,0742 га між співвласниками. Ухвалою суду від 10.12.2021 року по справі відкрите загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 12.01.2022 року по справі призначено земельно-технічну експертизу, на розв`язаня експерту поставлено питання: які можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою загальною площею 0.0742 га за адресою [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток співвласників будинковолодіння з врахуванням того, що земельна ділянка площею 0,0408 га вже перебуває у власності [PERSON] та земельна ділянка площею 0,0185 га. перебуває у власності [PERSON] .? Від експерта 13.05.2022 року надійшло клопотання з метою уточнення відомостей про розмір часток у праві власності на житловий будинок. У зв`язку із висловленим в судовому засіданні відповідачем [PERSON] запереченнями щодо розміру земельних ділянок, можливих до відведення позивачу, зауваженнями про розмір часток у праві власності на будинок на час вирішення спору, судом призначено земельно-технічну експертизу з питаннями: - які можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою загальною площею 0.0742 га за адресою [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток співвласників будинковолодіння з розрахунку: 68/100 ід. часток, на які претендує позивач з врахуванням обставин первісного формування права часткової власності, та 32/100 ід. часток, що покладаються позивачем в обсяг належних відповідачу [PERSON] прав в розрізі встановлення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням обставин первісного виникнення часткової власності, з врахуванням того, що земельна ділянка площею 0,0408 га вже перебуває у власності [PERSON] та земельна ділянка площею 0,0185 га. перебуває у власності [PERSON] .? - які можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою загальною площею саме 0.0742 га за адресою [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток співвласників будинковолодіння з розрахунку: 58/100 ід. часток, належних позивачу [PERSON] та 42/100 ід. часток, що належать відповідачу [PERSON] , з врахуванням того, що земельна ділянка площею 0,0408 га вже перебуває у власності [PERSON] та земельна ділянка площею 0,0185 га. перебуває у власності [PERSON] .? На адресу суду 30.11.2022 року надійшов висновок експерта № 60-Е/22 від 28.11.2022 року. В подальшому, в судовому засіданні від 17.01.2023 року стороною відповідача надано угоду про порядок користування і розпорядження земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] від 13.06.2006 року. В судове засідання від 06.02.2023 року представник позивача надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності, просив встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до угоди про такий порядок, яка надана відповідачем. Крім того, зауважив про намір подати докази щодо понесених судових витрат протягом 5 днів. Відповідач в судове засідання від 06.02.2023 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в розмірах 58/100 ід. ч. та 42/100 ід. ч. відповідно. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 403 від 03.07.2001 року за домоволодінням із співвласниками [PERSON] , [PERSON] закріплено земельну ділянку площею 0,0742 га. У власності позивача [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0406 на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії IV-ЖТ № 044754 від 20.07.2001 року. Державним актом серії ЖТ № 24000350 від 20.07.2001 року підтверджується право постійного користування сторони на земельну ділянку площею 0,0097 га. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0185 га. Відповідно до частини другої\~статті 4 ЗК України\~завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Аналогічне закріплення міститься в ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, відповідно до яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У постанові\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 16.04.2004\~ N\~7\~ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено: що «виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Судом встановлено, що сторонами фактично склався порядок користування земельною ділянкою, 13.06.2006 року за підписом відповідача [PERSON] підтверджено угоду про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , зазначено про наявність згоди на розподіл, вказаний у плані, відсутність претензій у співвласників один до одного. Відомості про фактичний порядок користування земельною ділянкою, надані експертом за висновком № 60-Е/22 від 28.11.2022 року, відтворюють дані про план розподілу земельної ділянки відповідно до угоди від 13.06.2006 року. В судовому засіданні сторони не висловлювали будь-яких заперечень щодо чинності даної угоди, відповідач не заявляв вимоги про невизнання відповідної угоди як такої, що суттєво порушує його права. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що між співвласниками житлового будинку протягом тривалого періоду склався порядок використання земельною ділянкою на підставі угоди, учасниками здійснювалось улаштування тих ділянок, які вони обрали собі для використання за вільним волевиявленням. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки у виниклому спорі інтереси учасників полягають у запиті відповідача на використання земельної ділянкою в обсязі, що є пропорційною до розміру частки у праві власності на житловий будинок, який розміщений на такій ділянці, а з іншого боку, у гарантіях передбачуваності для сторін попереднього визначення та погодження з іншим співвласником правового режиму об`єкта нерухомості, суд вважає необхідним оцінити баланс інтересів задля досягнення мети цивільного судочинства на ухвалення справедливого та неупередженого рішення. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу». Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Суд звертає увагу, що визначивши порядок використання земельної ділянки до передачі частини її у власність, співвласники виходили з наявних у них інтересів, з врахуванням відомих їм обставин, що покликали необхідність встановлення саме такого порядку користування. Є необхідним підкреслити, що відповідач не просив змінити такий порядок користування на інший, будь-яких власних варіантів не пропонував. Самостійна ініціатива суду з даного приводу не лише не сприятиме захисту прав учасників, а може призвести до невиправданого зобов`язального обтяження, в тому числі відповідача, без заявленого ініціативного інтересу. З огляду на викладене, суд вважає необхідним встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до угоди від 13.06.2006 року, що відповідає інтересам учасників за принципом справедливого балансу. Відповідно до ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ухвалою суду від 23.06.2022 року витребувано від Житомирського обласного міжміського \~бюро технічної інвентаризації\~ Житомирської\~обласної ради для огляду в судовому засіданні, матеріали інвентарної справи на будинок за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, від Житомирського обласного міжміського \~бюро технічної інвентаризації\~ Житомирської\~обласної ради надійшло клопотання про компенсацію витрат підприємства, пов`язаних із наданням доказів до суду, на суму 947,80 грн. Суд зауважує, що згідно ухвали суду витребування доказів відповідний процесуальний обов`язок становив необхідність надати матеріали для огляду. Вимоги ухвали виконано, при цьому, копія матеріалів справи виготовлена безпосередньо у межах судового засідання без будь-якого матеріального обтяження підприємства. Судом не отримано будь-яких доказів на підтвердження дійсно понесених витрат Житомирського обласного міжміського \~бюро технічної інвентаризації\~ Житомирської\~обласної ради, пов`язаних із витребуванням доказів, а тому у задоволені відповідного клопотання слід відмовити.

Outcome: approved