Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

14 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2021 року з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 липня 2021 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Також було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 950 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Він щомісячно сплачував аліменти на утримання дитини і відповідача. Станом на теперішній час він не має можливості належним чином виконувати обов`язки, оскільки у 2021 році отримав тяжкі травми та його стан здоров`я не дає йому змоги працевлаштуватися, він витрачає значні кошти на своє лікування та реабілітацію, коштів на виплату аліментів дитині майже не залишається. Просив суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2021 року з частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі від 23 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 66932720 з виконання виконавчого листа № 205/5847/21, виданого 09 вересня 2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь та утримання [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 950 грн. щомісячно, яка підлягає щорічній індексації, починаючи стягнення з 13 липня 2021 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с. 7-8). Відповідно до довідки міжрайонної правобережної МСЕК № 2 від 04 січня 2022 року [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання до 01 січня 2023 року з датою чергового огляду 16 грудня 2022 року та надані рекомендації про умови і характер праці (а.с. 12). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Приписами ст.ст. 150, 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 3 ст.\~181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на ті обставини, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він проходив лікування та реабілітацію. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. При цьому суд критично ставиться до посилань позивача, що у він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному рішенням суду розмірі, оскільки до матеріалів справи не долучено доказів про його матеріальний стан, зокрема довідку про його доходи. Як вбачається з копії довідки до акта МСЕК, [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання, яка не виключає працевлаштування. Крім того, комісією надані рекомендації про умови та характер праці. Також до матеріалів справи позивачем не надано доказів, що в провадження виконавчої служби або приватного виконавця перебуває виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Аліментні зобов`язання [PERSON] щодо утримання відповідача [PERSON] припинилися з дати досягнення дитиною трирічного віку, тобто з [INFO] . Окрім цього, не додано довідку виконавця про розмір сплачених аліментів, або розмір заборгованості з їх сплати. За таких обставин, сама по собі наявність захворювання позивача, чи потреба у лікуванні/реабілітації, не є підставою зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та не доводить зміни в матеріальному стані позивача в бік погіршення, що є підставою для зміни розміру аліментів. Також суд враховує, що дитина проживає з відповідачем, яка об`єктивно несе більші витрати на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також те, що обставини, які наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення розміру аліментів до заявленого позивачем розміру до 1/6 частини від його заробітку та не можуть слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі п. 2 ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, судові витрати, понесені ним у зв`язку із розглядом справи слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed