Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

13.10.2022 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Махмудової І.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з листопада 2020\~року по квітень 2021 року в розмірі 2858,50\~грн., а також судовий збір у розмірі 2481 грн. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до вимог діючого законодавства України концерн неодноразово вживав заходів щодо укладення між ним та відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач на ці пропозиції не відгукнувся, зі свого боку також не ініціював укладення договору. Не дивлячись на відсутність письмово укладеного договору, концерн здійснював та продовжує надавати відповідачу за місцем його проживання та реєстрації відповідні послуги, які відповідачем споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. На підставі цього позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте відповідач неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих йому послуг за належну їй 1/2 частину нежитлового приміщення №2 площею 50,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. 19.10.2022 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін. 06.12.2022 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Суть заперечень відповідача зводиться до наступного. [PERSON] володіє 1/2 частиною нежитлового приміщення. Концерн «МТМ» заявив позовні вимоги лише до неї. Вважає, що співвласник приміщення також зобов`язаний нести відповідальність за утримання майна. Між сторонами по справі відсутній договір про надання комунальних послуг. Послуги з постачання теплової енергії не могли надаватись позивачем, оскільки 03.02.2009 року був складений акт про відключення системи теплоспоживання і гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Договірні відносини між сторонами відсутні. 22.12.2022 року представник позивача [PERSON] подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що концерн «МТМ» нараховує [PERSON] за теплопостачання за 1/2 частину приміщення площею 25,25 кв.м., враховуючи, що вона є власником 1/2 частину нежитлового приміщення №2 площею 50,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим. Самовільне відключення від централізованого палення та гарячого водопостачання забороняється. Позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач не уклала договір, але фактично продовжує споживати надані їй послуги. Відсутність договору не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг. 23.12.2022 року [PERSON] подала заперечення, в якому посилається на те, що акти виконаних робіт не можуть прийматись судом як докази. Приміщення відключено від теплопостачання, що підтверджується наданим суду актом. Представник позивача до суду не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутності, задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явились, просила суд проводити судове засідання за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакціях від 24 червня 2004 року, 09 листопада 2017 року, Законом України «Про теплопостачання» 02 червня 2005 року, а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. В силу вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.ч. 1, 2 ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 09 листопада 2017 року). Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина нежитлового приміщення №2 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,5 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 02.09.2015 року. 30.04.2020 року директор філії концерну «Міські теплові мережі» Хортицького району звернувся до [PERSON] із листом з пропозицією укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. 29.05.2020 року комісія філії концерну «Міські теплові мережі» Хортицького району прибула для здійснення перевірки до магазину непродовольчих товарів « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . Проте власник приміщення не допустив комісію до здійснення перевірки, про що був складений акт про недопуск до здійснення перевірки. Згідно наданого суду розрахунку та квитанцій за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , споживачу [PERSON] нараховано за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з листопада 2020 по квітень 2021 року 2858,50 гривень. Сплати за послуги відсутні. Заборгованість складає 2858,50 грн. Суд дійшов висновку, що вищевказані помісячні нарахування оплати за фактично надані позивачем відповідачу комунальні послуги обґрунтовані та проводилися відповідно до діючого законодавства. Відповідач надала суду акт про відключення системи теплоспоживання та гарячого водопостачання від 03.02.2009 року, відповідно якого 03.02.2009 року було здійснено відключення системи опалення абонента №401850 за адресою: [ADDRESS] . Суд не приймає цей акт в якості належного доказу, оскільки в акті не вказано в якому саме приміщенні будинку [ADDRESS] була відключена система опалення. В акті вказано, що відключення здійснено абоненту № [NUMBER] , в той час як приміщення, що належить [PERSON] , обліковується в концерні «МТМ» як абонент 408550. Отже відсутні підстави стверджувати, що відключення системи опалення відбулось саме в нежитловому приміщенні [ADDRESS] . Тому суд вважає, що відповідач [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження, що вищезазначене нежитлове приміщення відповідача у вищезазначений період нарахування заборгованості було відключено від централізованого опалення в установленому законом порядку. Також суд враховує, що згідно із правовим висновком постанові Верховного Суду, викладеним у постанові від 1 грудня 2021 року у справі № 607/25229/1, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, «…відповідно до Порядку № 4 від 22 листопада 2005 року для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 209/4950/15-ц (провадження № 61-12661св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17 (провадження № 61-44982св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 215/1724/16-ц (провадження № 61-1632св18)…». Доводи [PERSON] про те, що відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг є підставою для звільнення її від обов`язку сплачувати за надані послуги не приймаються судом з наступних підстав. Відповідно до висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоча у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача законні та обґрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved