Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

14.02.2023 до суду надійшла заява представника відповідача про долучення доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд: прийняти до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення та долучити докази підтверджуючі обсяг і вартість наданої адвокатом професійної правової (правничої) допомоги [PERSON] у справі № 755/6074/21; стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь [PERSON] 47 186,19 грн судових витрат з яких: 454,00 грн витрат по сплаті судового збору; 9 000,00 грн витрат пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи: 37 732,19 грн витрат на професійну правничу допомогу; розглянути заяву про долучений доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додатковою рішення за відсутності представника відповідача. В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2023 у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено, з огляду на що просить суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 454,00 грн.; витрати за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 9 000,00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 37 732,19 грн. 15.02.2023 до суду від представника позивача АТ «Сенс Банк» - Подольської О.В. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якій категорично не погоджується із розміром судових витрат, заявлених у заяві та просить суд відмовити у її задоволенні. Заперечуючи проти розміру судових витрат остання посилається на те, що витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням почеркознавчої експертизи у розмірі 9 000,00 грн не є достатнім та обґрунтованим доказом у справі, експертиза не вплинула на хід судового розгляду та вплинула на вирішення спору по суті. Крім того вважає, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 37 732,19 грн є неспівмірними та не відповідають реаліям юридичної практики та адекватності вартості юридичних послуг. Поряд із тим, стороною відповідача не надано жодного доказу дійсної сплати заявлених коштів. В судове засідання, що призначене судом на 16.02.2023 для вирішення питання про судові витрати учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить наступного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2023 в позові Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. За правилом п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У судовому засіданні 09.02.2023, до закінчення судових дебатів, представник відповідача заявив про розподіл судових витрат та зобов`язався надати суду відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що виконано останнім 14.02.2023 шляхом подання відповідної заяви з доказами на її обґрунтування. Таким чином, стороною відповідача, адвокатом Диким Ю.О., виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За матеріалами справи убачається, що 20.12.2021 між адвокатом Диким Юрієм Олеговичем та [PERSON] був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги (далі - Договір), предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом, відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених даним договором, а також додатками та додатковими угодами до нього. Так, п. 3.1. Договору визначено, що вартість надання правової допомоги визначається в Додатку № 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору. Додатком № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2021 погоджено сторонами вартість послуг правової (правничої) допомоги, у таблиці, з розрахунку ціна послуг за 1 (одну) годину. Відповідно до Акту приймання-здачі надання правової (правничої) допомоги за Договором від 20.12.2021, за яким адвокат надав, а клієнт прийняв правову (правничу) допомогу у справі № 755/6074/21 за період з 20.12.2021 по 12.02.2023 включно в обсягах, зазначених у таблиці, з витраченим часом - 16 год. 39 хв. на загальну суму 37 732,19 грн. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, стороною відповідача під час розгляду даної цивільної справи були понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у сумі 454,00 грн., що підтверджується належними і допустимими доказами, відтак у цій частині суд доходить до висновку про задоволення відшкодування понесених витрат відповідачем у цій частині. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, стороною відповідача до відшкодування заявлено також витрати у розмірі 9 000,00 грн, що пов`язані із залученням експертів та проведенням почеркознавчої експертизи, утім суд доходить до висновку про відмову у відшкодуванні понесених витрат відповідачем у цій частині, з огляду на наступне. Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, стороною відповідача до заяви не було додано вказаного доказу, а саме висновку почеркознавчої експертизи № 854/03/2022 від 31.03.2022, тому посилання сторони відповідача на даний доказ, який, за твердженням представника відповідача, став підставою для поновлення строку на подання такої заяви та скасування заочного рішення, є безпідставними. Разом із тим, вказаний висновок експерта не є належним доказом на спростування позовних вимог у розрізі даного спору та не був покладений судом в основу ухвалення рішення у даній справі, відтак витрати, що були понесені стороною відповідача для отримання такого доказу, не підлягають до відшкодування. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 143 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Так, на підтвердження аргументів понесених витрат щодо надання правової (правничої) допомоги адвокатом Диким Ю.О. надано до суду: додаток № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2021, у якому визначена вартість послуг правової (правничої) допомоги та Акт приймання-здачі надання правової (правничої) допомоги за Договором від 20.12.2021, за яким адвокат надав, а клієнт прийняв правову (правничу) допомогу у справі № 755/6074/21 за період з 20.12.2021 по 12.02.2023 включно в обсягах, зазначених у таблиці, з витраченим часом - 16 год. 39 хв. на загальну суму 37 732,19 грн. Вирішуючи питання про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на яку покладено обов`язок відшкодувати такі витрати, всі витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги, якщо,

Outcome: partial