Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

У жовтні 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.04.2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем був укладений договір позики № 2151267, за умовами якого останній отримав у борг 6000,00 гривень. Договір позики був укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». 11.08.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-08/2021, відповідно до умов якого право вимоги за Договором позики № 2151267 від 18.04.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно реєстру боржників від 11.08.2021 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у загальній сумі 18\~582,00 гривень, яка складається із: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9552,00 гривень сума заборгованості за процентами; 3030,00 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. На підставі наведеного просило позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики № 2151267 від 18.04.2021 року в розмірі 18\~582,00 гривень та понесені судові витрати. В судове засідання представник відповідача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що дійсно 18.04.2021 року уклав договір позики з ТОВ «Маніфою» на підставі якого отримав у борг 6000,00 гривень. Договір був укладений в електронному порядку та він його підписав у визначеному порядку. Визнав, що в обумовлений договором строк він не повернув суму позики та не сплачував відсотки, які нараховувалися за його користування. Просив врахувати, що він є інвалідом 3 групи, а неповернення боргу було обумовлено його скрутним положенням, у зв`язку отриманою травмою він проходив лікування та не мав фінансової можливості сплатити борг. Також просив врахувати, що сума нарахованих відсотків за укладеним кредитними договором є непомірно великою, а розмір відсоткової ставки є необґрунтовано високим. За таких обставин вважав, що позов слід задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача сума основного боргу 6000,00 гривень, а також нараховані відсотки на прострочену суму позики 3030,00 гривень. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 18.04.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] був укладений договір позики №2151267, відповідно до якого позивач надав відповідачу у борг 6000,00 гривень на строк 30 днів до 18 травня 2021 року шляхом переказу на платіжну картку відповідача. За умовами договору сторонами було погоджено сплату відсотків за користування позикою у наступному розмірі та порядку: середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований у розмірі 0,995 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п.2.4.2 Договору); середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п.2.4.3 Договору). При цьому відповідно до п.2.4.5 Договору сторонами було визначено, що позикодавець надає можливість сплатити проценти за користування позикою на акційних умовах (п.2.4.2) виключно за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим договором; у випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за договором застосовується базова процентна ставка за позикою. Також сторонами було передбачено, що у випадку прострочення позики, нараховуються відсотки у розмірі 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до\~ЗУ «Про електронну комерцію». Факт укладення кредиту на вищевикладених умовах, підтверджений представленими копією договору та був визнаний відповідачем у судовому засіданні. Факт перерахування ТОВ «Маніфою» на зазначену [PERSON] кредитну картку обумовленої вищевказаним договором позики у сумі 6000,00 гривень підтверджено представленою позивачем довідкою директора ТОВ «Маніфою» та був підтверджений [PERSON] у судовому засіданні. Згідно розрахунку заборгованості станом на 11.08.2021 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики №2151267 від 18.04.2021 становить 18\~582,00 грн. і складається з: 6000,00 грн заборгованість за сумою позики; 9552,00 грн нараховані проценти за користування позикою; 3030,00 грн нараховані проценти на прострочену заборгованість. Відповідно до договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 року , який був укладений між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнє набуло право вимоги за договорами позики, в тому числі і за договором позики №2151267 від 18.04.2021 року, який був укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . За правилом\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2\~ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2\~ст.639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. У\~ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене слід дійти висновку, що між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] 18.04.2021 року був укладений договір позики у формі електронного документу з електронними підписами, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 6000,00 гривень строк на 30 днів, до 18.05.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, визначених п.2.4.2, 2.4.3 та 2.4.5 Договору. Згідно\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~ст.629 ЦК України\~встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц. Пунктом 2.5. Договору №2151267 від 18.04.2021 року встановлено розмір процентної ставки відповідно, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідач належним чином умови укладеного договору не виконував, своєчасно кредит та нараховані відсотки за користування кредитними коштами не погасив. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за договором позики №2151267 від 18.04.2021 становить 18\~582,00 грн. і складається з: 6000,00 грн заборгованість за сумою позики; 9552,00 грн нараховані проценти за користування позикою; 3030,00 грн нараховані проценти на прострочену заборгованість. Разом з цим суд зазначає, що згідно представленого розрахунку заборгованість за процентами за користування позикою у розмірі 9552,00 гривень включають у себе суми нарахованих процентів поза межами строку кредитування (за період з 19.05.2021 року по 11.08.2021 рік). При цьому суд звертає свою увагу на те, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18). Отже сума відсотків за користування позикою та які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становитиме 3582,00 гривень із розрахунку: (6000,00 грн. *1,99% *30 днів)/100%. За таких обставин суд приходить до висновку, що поданий позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за договором позики №215267 від 18.04.2021 станом на 11.08.2022 рік у сумі 12612, 00 грн. в тому числі: 6000,00 грн заборгованість за сумою позики; 3582,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентам; 3030,00 грн - заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами. Також, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ТОВ «ФК «Ріальто» судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 1683,91 грн. із розрахунку: (2481,00 грн. * 12612,00 грн)/18582,00 грн.

Outcome: partial