Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Іпотека кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком», [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. У своїй позовній заяві просили суд: 1) Визнати недійсним Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським B.C., зареєстрований в реєстрі за № 1682. 2) Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» право вимоги за Кредитним договором № 622, який був укладений 23.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елітком», [PERSON] в сумі 20 172 831,19 грн (двадцять мільйонів сто сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять одна гривня дев`ятнадцять копійок), з яких заборгованість по кредиту 10 934 400,23 грн, заборгованість по відсоткам 9 084 450,64, комісія 153 980,32 грн. 3) Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» право вимоги та права іпотекодержателя згідно з Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року на об`єкт нерухомого майна: чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . 4) Скасувати рішення про проведену державну реєстрацію прав іпотекодержателя, припинення іпотеки, припинення обтяжень, що вчинені з 31.12.2014 року, а також всі відповідні їм записи щодо об`єкту нерухомого майна: чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] : - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича № 21595638 від 26.05.2015 р.: Іпотекодержатель: ЗАТ «Сведбанк Інвест», код ЄДРПОУ: 21658672, адреса: Україна, 01004, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 42/4 змінено на Іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІПОТЕКА КРЕДИТ», код ЄДРПОУ: 35141063, адреса: Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича № 22599349 від 05.07.2015 р.: Іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІПОТЕКА КРЕДИТ», код ЄДРПОУ: 35141063, адреса: Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135 змінено на Іпотекодержатель: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ», яке діє від власного імені та за рахунок Закритого венчурного недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Фонд Дельта - венчурні проекти» (код за ЄДРІСІ 233689), код ЄДРПОУ: 34729245, адреса: Україна, 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39, оф. 24; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича № 41292217 від 25.05.2018 р.: Іпотекодержатель: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ», яке діє від власного імені та за рахунок Закритого венчурного недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Фонд Дельта - венчурні проекти» (код за ЄДРІСІ 233689), код ЄДРПОУ: 34729245, адреса: Україна, 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39, оф. 24 змінено на Іпотекодержатель: [PERSON] ; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича № 41441064 від 05.05.2018 року про припинення іпотеки; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича № 41440819 від 05.06.2018 року про припинення обтяження (заборона на нерухоме майно). Свою позовну заяву обґрунтували тим, що 07.03.2019 р. на підставі відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-02-12-000004-b від 18.02.2019 р. з продажу лоту № F160GL40257, між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані» було укладено Договір № 1 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору № 1 про відступлення права вимоги від 07.03.2019 р. передбачене відступлення Банком на користь Нового кредитора права вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором №622/ІП-1 від 23.04.2008 року. Одночасно з цим, 31.12.2014 р. між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1898 із змінами та доповненнями. 04.07.2015 р. ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» уклало Договір купівлі-продажу права вимоги із Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент», посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований в реєстрі за № 912 із змінами та доповненнями. Вказує, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 є нікчемним, та не створює будь-яких юридичних наслідків як для його сторін, так і для інших осіб. у зв?язку з цим, всі наступні договори купівлі-продажу прав вимоги (в тому числі договір від 04.07.2015 року) за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року, а також інші правочини, що укладені внаслідок укладення нікчемного правочину та предметом яких є передача або відчуження вказаних активів, не несуть жодних правових наслідків. Разом з тим, не зважаючи на недійсність вищезазначених договорів, 25.05.2018 ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» неправомірно уклало з [PERSON] . Договір купівлі-продажу прав вимоги посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В. С., зареєстрованим в реєстрі за № 1682. Окрім того, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В. С., на підставі заяви [PERSON] , 05.06.2018 року було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення іпотеки, що порушує майнові права позивача. Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04 березня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника [PERSON] про приєднання доказів у справі. 17 березня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітком», зі змісту яких вбачається, що останній просить суд відмовити у задоволенні позову. 25 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що остання просить суд відмовити у задоволенні позову. 26 березня 2020 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», Товарної Біржі «Земельна Універсальна Промислова Біржа», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» Караченцева Артема Юрійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» про визнання результатів торгів недійсними. У своїй зустрічній позовній заяві просили суд визнати результати відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-02-12-000004-b від 18.02.2019 р. з продажу лоту № F160GL40257, недійсними в частині реалізації (продажу) прав вимоги по Іпотечному договору № 622/ІП-1 від 23 квітня 2008 р., укладеного між [PERSON] (іпотекодавцем) і Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» (іпотекодержателем), посвідченого приватним нотаріусом Івановою С. М. і зареєстрованого в реєстрі за № 2540. Обґрунтовує свою зустрічну позовну заяву тим, що на час вчинення первісного позову в даній справі зобов`язання по Кредитному договору № 622 від 23.04.2008 повністю виконані боржниками перед кредитором, внаслідок чого припинено 05.06.2018 іпотеку по Іпотечному договору № 622/1 від 23.04.2008. Порушення прав та інтересів полягають у тому, що одержані за відплатним договором права вимоги не визнаються Відповідачем-1, який вважає власником цих прав себе (та їх існування й дотепер), на підставі договору № 1 від 07.03.2019 (з додатками) про відступлення прав вимоги, укладеного з Відповідачем-3 на підставі результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-02-12-000004-b від 18.02.2019, який підписаний Відповідачем-1 (переможцем торгів, покупцем по договору № 1 від 07.03.2019), Відповідачем-2 (оператором торгів) і Відповідачем-3 (власником активів, продавцем по договору № 1 від 07.03.2019). 25 травня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», відповідно до якого заперечували твердження відповідачки у відзиві та просили задовольнити позов. 10 червня 2020 року на адресу суду надійшли заперечення від [PERSON] на відповідь на відзив. 02 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява про застосування позовної давності від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент». 04 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання про приєднання і витребування доказів від [PERSON] . 03 листопада 2020 року на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані». Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року було витребувано у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (код ЄДРПОУ 37405111, адреса: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 24) належним чином засвідчену копію реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] .Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1725705280000. 14 січня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення щодо вирішення питання про прийняття зустрічного позову від Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», у якому просили повернути зустрічну позовну заяву. 27 січня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення від [PERSON] на пояснення щодо вирішення питання про прийняття зустрічного позову від Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані». 15 лютого 2021 року на адресу суду надійшли доповнення до клопотання про приєднання і витребування доказів від [PERSON] . 25 лютого 2021 року на адресу суду надійшли пояснення на зустрічну позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітком». Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року було витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (код ЄДРПОУ 40452947, адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.36) належним чином засвідчену копію реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] .Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1725705280000. 09 квітня 2021 року на адресу суду від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надійшла копія реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] .Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1725705280000. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про прийняття до спільного розгляду зустрічної позовної заяви. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. 28 жовтня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання про залишення без розгляду вимоги №2 позивача за первісним позовом та клопотання про закриття провадження в частині вимоги №4 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітком» та [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року було скасовано ухвалу суду від 01 червня 2021 року, направлено матеріали справи для продовження розгляду. 23 листопада 2021 року на адресу суду надійшло клопотання про врахування актуальних правових висновків Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітком» та [PERSON] . Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року було вирішено прийняти до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», Товарної Біржі «Земельна Універсальна Промислова Біржа», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» Караченцева Артема Юрійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» про визнання результатів торгів недійсними. 13 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані». 22 грудня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. 24 січня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання про врахування актуальних правових висновків Верховного Суду від [PERSON] . 26 січня 2022 року на адресу суду надійшли пояснення від Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент», відповідно до змісту яких просили задовольнити зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 08 лютого 2022 ро було закрито підготовче провадження у справі. Представник ТОВ «Файненс Компані» у судовому засіданні позовні вимоги первісної позовної заяви підтримав та просив задовольнити позов, щодо задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою заперечував. Представник [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог первісної позовної заяви заперечував, одночасно з цим просив задовольнити зустрічний позов. [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог первісної позовної заяви заперечував, одночасно з цим просив задовольнити зустрічний позов. ТОВ «ФК «Іпотека кредит», ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», ПНКМНО Войтовський В.С., ПНКМНО [PERSON] , ТОВ «Елітком», Товарна Біржа «Земельна Універсальна Промислова Біржа», Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» Караченцев А.Ю. своїх представників в судове засідання не забезпечили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. 23 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» (правонаступником якого був ПАТ «Омега Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елітком», [PERSON] (Позичальник) був укладений Кредитний договір № 622 від 23.04.2008 року, за яким Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію, що відновлюється, відповідно до якої надає Позичальнику кредит у доларах США на умовах передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержувати кошти кредиту, а також повернути кошти кредиту у строки, визначені у Графіку встановлення та зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені Договором (далі також - Кредитний договір). Згідно п. 1.2. Кредитного договору загальний ліміт заборгованості за кредитною лінією: 450 000,00 доларів США. За п. 1.3. Кредитного договору строк дії кредитної лінії з 23.04.2008 року по 22.04.2015 року включно. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору процентна ставка за користування коштами кредиту встановлюється у розмірі 14 % (чотирнадцять) відсотків річних. На забезпечення виконання умов Кредитного договору № 622 від 23.04.2008 року між ЗАТ «Сведбанк Інвест» (правонаступником якого був ПАТ «Омега Банк») та [PERSON] був укладений Іпотечний договір №622/ІП-1 від 23.04.2008 року (далі також - Іпотечний договір), відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано об`єкт нерухомого майна: чотирьохкімнатну квартиру за [ADDRESS] (далі також - Квартира або Предмет іпотеки). На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 152 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 52 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Омега Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Омега Банк». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 06 липня 2015 року № 437 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06 липня 2015 року № 127 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Омега Банк» строком на 1 рік з 06 липня 2015 року до 05 липня 2016 року включно. Під час здійснення процедури ліквідації ПАТ «Омега Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 82 від 17.01.2019 року про затвердження умов продажу активів ПАТ «Омега Банк» та АТ «Дельта Банк». До пулу активів, входили в тому числі права вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р., а також права вимоги за Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 р. 18.02.2019 року відбувся аукціон, за результатами проведення якого сформовано протокол електронного аукціону UA-EA-2019-02-12-000004-b. У відповідності до вказаного протоколу, переможцем аукціону було визнано ТОВ «Файненс Компані». 19.02.2019 року зазначений протокол було підписано директором ТОВ «Файненс Компані». 07.03.2019 р. між ПАТ «Омега Банк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» (новий кредитор) було укладено Договір № 1 про відступлення прав вимоги, у відповідності до п. 1 якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом -Боржники, включаючи, права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. У відповідності до п. 1 Договору відступлення за цим Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників, Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до який перейшли обов?язки Боржників, за кредитними договорами (договорами надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатках №1 та №2 до цього Договору. Права вимоги означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні так і Умовні) Банку в якості кредитора до Боржників (як позичальників, так і майнових/фінансових поручителів) за Кредитними договорами, а також всі права вимоги Банку до осіб, які надали забезпечення (згідно реєстру у Додатках №1 та №2 до цього Договору), за всіма договорами забезпечення, включаючи будь-які права та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Банку щодо виконання Позичальниками та особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення згідно реєстру у Додатках №l та №2 до цього Договору. Згідно п. 2 Договору відступлення за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій у розмірах, вказаних у Додатках №1 та №2 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказані у Додатках №1 та №2 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору № 1 про відступлення права вимоги від 07.03.2019 р. передбачене відступлення Банком на користь Нового кредитора права вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором №622/ІП-1 від 23.04.2008 року. Одночасно з цим, як вбачається з матеріалів справи, та наведене не було спростовано сторонами, 31.12.2014 р. між ПАТ «Омега Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (далі також - ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит») було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1898 із змінами та доповненнями. Пунктом 1 Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 31.12.2014 р. передбачене відступлення Банком на користь ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» права вимоги за Кредитним договором, а також майнові права за Іпотечним договором. 04.07.2015 р. ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» уклало Договір купівлі-продажу права вимоги із Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент», посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований в реєстрі за № 912 із змінами та доповненнями. Пунктом 1 Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 04.07.2015 р. передбачене відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» на користь ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» права вимоги за Кредитним договором, а також майнові права за Іпотечним договором. Одночасно з цим, суд звертає увагу на наступне. 04.09.2018 р. рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/10364/16 суд задовольнив позов повністю, а саме вирішив: «Визнати договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, укладений між публічним акціонерним товариством «Омега Банк» (04080, м. Київ, вул НОВОКОСТЯНТИНІВСЬКА, будинок 18, ЛІТЕРА В, код ЄДРПОУ 19356840) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (01032, м. Київ, вул. СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 13/135, код ЄДРПОУ 35141063), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за №1898 із змінами та доповненнями - недійсним. Визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (01032, м.Київ, вул. СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 13/135, код ЄДРПОУ 35141063) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» (04071, м.Київ, вул. ВЕРХНІЙ ВАЛ, будинок 68, офіс 211, код ЄДРПОУ 34729245), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А. В., зареєстрованим в реєстрі за №912 із змінами та доповненнями.». Також своїм рішенням від 04.09.2018 р. у справі № 910/10364/16 Господарським судом міста Києва було застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину та недійсного правочину та зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» повернути ПАТ «Омега Банк» всі документи, які засвідчували права, що передавались, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а саме, що були ними отримані на виконання Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит», посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1898 із змінами та доповненнями; Договору купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованого за № 912 із змінами та доповненнями. 23.04.2019 р. Північним апеляційним господарським судом було прийнято постанову у справі № 910/10364/16, якою рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 у справі № 910/10364/16 частково скасовано, та викладено резолютивну частину в наступній редакції: «Визнати Договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18, літера В, код ЄДРПОУ 19356840) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135, код ЄДРПОУ 35141063), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А., зареєстрованим в реєстрі за №1898 із змінами та доповненнями - недійсним. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135, код ЄДРПОУ 35141063) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» (04071, м. Київ, вул. Верхній вал, буд. 68, офіс 211, код ЄДРПОУ 34729245). посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим 4.В., зареєстрованим в реєстрі за № 912 із змінами та доповненнями». 24.07.2019 р. Касаційним господарським судом Верховного Суду було прийнято постанову у справі № 910/10364/16, у якій суд вирішив: «Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 зі справи №910/10364/16 скасувати в частині задоволення позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18, літера В, код ЄДРПОУ 19356840) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Їпотека Кредит» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135, код ЄДРПОУ 35141063), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за №1898 із змінами та доповненнями. Ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, який укладений Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18, літера В, код ЄДРПОУ 19356840) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135, код ЄДРПОУ 35141063), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за №1898 із змінами та доповненнями.» У решті постанову апеляційної інстанції залишено без змін. При цьому, у мотивувальній частині постанови від 24.07.2019 року у справі № 910/10364/16 Верховний Суд визначив наступне: «4.20. Беручи до уваги те, що судами обох інстанцій правильно встановлені ознаки нікчемності договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 відповідно до п.3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»», а відповідно до частини І статті 215, частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України такий правочин не створює для сторін чи інших осіб юридичних наслідків, крім тих, що пов?язані з його недійсністю, Верховний Суд погоджується з висновками судів, що наступний договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015 слід визнати недійсним відповідно до частини 5 статті 216, статті 658 Цивільного кодексу, як такий, що укладений у процесі виконання нікчемного правочину особою, що не є власником активів і не має права продажу цих активів». Таким чином з матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 є нікчемним, та не створює будь-яких юридичних наслідків як для його сторін, так і для інших осіб. У зв`язку з чим, всі наступні договори купівлі-продажу прав вимоги (в тому числі договір від 04.07.2015 року) за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року, а також інші правочини, що укладені внаслідок укладення нікчемного правочину та предметом яких є передача або відчуження вказаних активів, не несуть жодних правових наслідків. Водночас, 25.05.2018 року між ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за « 1682. (далі - «Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018») Відповідно до умов вищезазначеного договору було передано до [PERSON] право вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року. Як уже зазначалось, у справі № 910/10364/16 було підтверджено той факт, що обидва договори купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року та 04.05.2015 року є недійсними та не створюють жодних юридичних наслідків як для сторін правочину, так і для інших осіб. Отже, ні ТОВ «ФК «Іпотека Кредит», ні ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» не набули у встановленому законом порядку прав вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року. Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положеннями статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. З вищенаведеного слідує, що договір купівлі-продажу буде дійсним за умови, якщо продавцю належить право власності на майно, яке він передає покупцеві. У випадку, якщо предмет договору купівлі-продажу становлять права вимоги, продавець повинен мати право вимагати від відповідного боржника виконання його обов`язку. Встановлений у справі № 910/10364/16 факт недійсності договору купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», із змінами та доповненнями, підтверджує те, що у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» були відсутні права кредитора за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року, право вимоги щодо яких передавалися [PERSON] за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 року. У випадку, якщо право вимоги кредитора виникло на підставі договору відступлення, який був укладений за наслідками недійсного правочину, такий кредитор не є правонаступником таких прав вимоги, оскільки недійсність первісного правочину з відступлення прав вимоги не створює для нового кредитора жодних правових (процесуальних) наслідків, окрім права на реституцію за недійсним правочином відповідно до статті 216 ЦК України. Вказане узгоджується правовим висновком погодився Верховний Суд України у постанові від 02.10.2012 у справі № 3-42г12 та у Постанові 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14. Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 року укладений з порушенням вимог статей 514, 658 Цивільного кодексу України, оскільки у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» не було прав вимоги, які були передані за оспорюваним правочином. Тому, за даним договором право вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором №622/ІП-1 від 23.04.2008 року до [PERSON] не перейшло. У зв`язку з чим, суд доходить висновку, що спірний Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 року є таким, що підлягає визнанню недійсним в силу положень статей 203, 215 ЦК України. На підставі вищевикладеного суд також погоджується з твердженнями позивача про те що боржниками за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року є [PERSON] та ТОВ «Елітком». Вказане вбачається з того, що стягнення заборгованості з ТОВ «Елітком» за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року здійснювалось у справі № 5011-34/273-2012. Відтак, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2010 у справі № 5011-34/273-2012 було стягнено з ТОВ «Елітком» на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (змінено назву на ПАТ «Омега Банк») 1 438 741 грн 27 коп заборгованості за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року, а також 28 774 грн 83 коп судового збору. Ухвалою Господарського суду міста Києві від 03.02.2020 року у справі № 5011-34/273-2012 було задоволено заяву ТОВ «Файненс Компані» про заміну позивача у справі. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 року у справі № 5011-34/273-2012 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.09.2020 року у справі № 5011-34/273-2012 вищезазначену ухвалу залишено без змін. Зокрема, у п. 4. 7. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.09.2020 року у справі № 5011-34/273-2012 вказано: «4.7. З врахуванням викладеного, оскільки як встановили суди попередніх інстанцій відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, встановленому кредитним договором № 622 від 23.04.2008 з усіма додатковими угодами до нього на підставі договору №1 про відступлення прав вимоги (договір) та додатку №1 до нього, то колегія суддів погоджується з їх висновками, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» є процесуальним правонаступником позивача у справі №5011-34/273-2012, рішенням суду в якій стягнуто заборгованість за цим кредитним договором.» Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2014 у справі №761/26554/13-ц стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Омега Банк» 4 942 665 грн. 33 коп. заборгованість за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року. В свою чергу, постановою Київського апеляційного суд від 23.11.2020 у справі № 761/26554/13-у було задоволено заяву про заміну сторони у справі шляїхом заміни стягувача з ПАТ «Омега Банк» на ТОВ «Файненс Компані». У даній постанові суд дійшов наступного висновку: «07.03.2019 року між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані»» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ«ОМЕГА Банк» відступило ТОВ «Файненс Компані», а ТОВ «Файненс Компані» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №622 від 23.04.2008 року, укладеного між ПАТ «Омега Банк» та [PERSON]. З огляду на викладене, суд першої інстанції мав усі законні підстави до задоволення заяви ТОВ «Файненс Компані» про заміну сторони в справі шляхом заміни стягувача його правонаступником в справі №761/26554/13-4 за позовом ПАТ «Омега Банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості.». Крім того, вбачається, що [PERSON] також зверталась із заявою про заміну стягувача по справі №761/26554/13-ц, проте постановою Київського апеляційного суд від 23.11.2020 у справі № 761/26554/13-ц було відмовлено у задоволенні даної заяви. Зокрема, у даній постанові суд встановив: «Установлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 року, постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.201 9року та постановою Верховного Суду від 24 липня 2019 року при розгляді справи за позовом ПАТ «Омега Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» про визнання договорів недійсними встановлено, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 із змінами та доповненнями, укладений між ПАТ «Омега Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» про відступлення прав вимоги є нікчемним відповідно до пункту 3 частин 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", частини 1 статті 215, частини І статті 216 Цивільного кодексу України, унаслідок чого не створює для сторін чи інших осіб юридичних наслідків, крім тих, що пов?язані з його недійсністю, унаслідок чого наступний договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015 року, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» та ТОВ «Компанія з управління активами «СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» визнано недійсним відповідно до частини 5 статті 216, статті 658 Цивільного кодексу як такий, що укладений у процесі виконання нікчемного правочину особою, що не є власником активів і не має право продажу цих активів. З огляду на викладене, суд першої інстанції має усі законні підстави до залишення заяви [PERSON] про заміну сторони в справі шляхом заміни стягувача його правонаступником в справі №761/26554/13-4 за позовом ПАТ «Омега Банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості без задоволення. Відповідно до частин 1 та 5 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов?язані з його недійсністю. Як вже зазначалось вище, то договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015 року, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОТЕКА КРЕДИТ» та ТОВ «Компанія з управління активами «СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» визнано недійсним, унаслідок чого договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений між ТОВ «Компанія з управліния активами «СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» та [PERSON] не створив будь-яких юридичних наслідків для його сторін. Посилання заявника на те, що вона є добросовісним набувачем у вказаних правовідносинах на увагу не заслуговують, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.». З урахуванням вищевикладеного, оскільки, Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 року був укладений за наслідками укладення договорів купівлі-продажу права вимоги від 31.12.2014 та 04.07.2015, недійсність та нікчемність яких була підтверджена судом у справі № 910/10364/16, а відтак на момент укладення оспорюваного договору-купівлі продажу у продавця (ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент») були відсутні права вимоги, які передавались [PERSON] , у зв?язку з чим сторонами не було дотримано положень ст. 514, 658 Цивільного кодексу України при укладенні правочину, а відтак, позовні вимоги в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським B.C., зареєстрований в реєстрі за № 1682. Щодо позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, які є похідними від визнання недійсним договору, суд зазначає наступне. За період, протягом якого виконувались недійсні Договори купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, від 04.07.2015, від 25.05.2018, було вчинено ряд реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна: чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] , а саме: - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича № 21595638 від 26.05.2015 р.: Іпотекодержатель: ЗАТ «Сведбанк Інвест», код ЄДРПОУ: 21658672, адреса: Україна, 01004, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 42/4 змінено на Іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІПОТЕКА КРЕДИТ», код ЄДРПОУ: 35141063, адреса: Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича № 22599349 від 05.07.2015 р.: Іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІПОТЕКА КРЕДИТ», код ЄДРПОУ: 35141063, адреса: Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135 змінено на Іпотекодержатель: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ», яке діє від власного імені та за рахунок Закритого венчурного недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Фонд Дельта - венчурні проекти» (код за ЄДРІСІ 233689), код ЄДРПОУ: 34729245, адреса: Україна, 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39, оф. 24; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича № 41292217 від 25.05.2018 р.: Іпотекодержатель: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ», яке діє від власного імені та за рахунок Закритого венчурного недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Фонд Дельта - венчурні проекти» (код за ЄДРІСІ 233689), код ЄДРПОУ: 34729245, адреса: Україна, 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39, оф. 24 змінено на Іпотекодержатель: [PERSON] ; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича № 41441064 від 05.05.2018 року про припинення іпотеки; - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича № 41440819 від 05.06.2018 року про припинення обтяження (заборона на нерухоме майно). Позивач вважає, що для належного захисту його прав та законних інтересів та можливості подальшої реалізації ним прав, передбачених Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р. та Іпотечним договором № 622/П-1 від 23.04.2008 р., достатнім способом захисту є відновлення становища, яке існувало між сторонами до моменту вчинення недійсних правочинів, та незаконних дій Відповідачів. Відновлення становища, в свою чергу можливо домогтися лише шляхом визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів. З приводу наведеного суд зазначає, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є (в тому числі): гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. За ч. 1-2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Тобто, з наведених вище положень законодавства слідує, що під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру, які вважаються достовірними та можуть використовуватись у спорі з третьою особою, поки не будуть скасовані у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Таким чином, станом на сьогоднішній день, не дивлячись на недійсність Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, Договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015, Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено реєстраційні дії без достатніх законних і правових підстав, у зв?язку з якими Позивач не взмозі реалізувати свої права як законного іпотекодержателя за договором іпотеки. За положеннями Договору іпотеки, зокрема п. 3.2.5. Іпотекодавець зобов?язаний не вчинювати без письмової згоди іпотекодержателя дії, пов?язані із зміною прав власності на предмет іпотеки, або передачею його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування чи у наступну іпотеку. За п. 3.2.6. Договору іпотеки Іпотекодавець зобов?язаний не здійснювати без письмової згоди Іпотекодержателя: зведення або знищення будівель (споруд), істотних поліпшень чи капітального ремонту нерухомості, що є предметом іпотеки. Згідно з п. 3.3.2. Договору іпотеки виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя Іпотекодавець має право зводити, знищувати будівлі (споруди), здійснювати істотні поліпшення, проводити капітальний ремонт нерухомості, передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку, відчужувати його, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Тобто, Договорами іпотеки передбачено гарантії для Іпотекодержателя, за якими останній розраховував на збереження предмету іпотеки, його цілісність, перебування у власності іпотекодавця. Як було вказано раніше, Договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, Договір купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015 та Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 не несуть жодних правових наслідків, у зв?язку з чим, ТОВ «Іпотека Кредит», ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», [PERSON] не мали законних підстав для реєстрації за собою прав іпотекодержателів та вчиняти інші дії щодо Предмету іпотеки. Всі зазначені вище реєстраційні дії щодо предмету іпотеки, які були здійснені державними реєстраторами, не могли бути проведені без наявності згоди законного іпотекодержателя - ПАТ «Омега Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Файненс Компані»). Разом з тим, існування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вказаних реєстраційних дій суттєво ускладнює, а в деяких випадках, унеможливлює реалізацію Позивачем своїх законних прав іпотекодержателя, у зв?язку з чим, суд доходить висновку щодо задоволення позовних вимог в частині скасування таких реєстраційних дій. Щодо позовних вимог в частині визнання за позивачем прав за кредитним договором та договором забезпечення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов?язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Суд зазначає, що закон передбачає єдність основного зобов`язання та забезпечувальних зобов?язань, яка полягає у неможливості існування різних кредиторів за основним зобов?язанням та за похідними забезпечувальними зобов?язаннями. Наведене свідчить про те, що у випадку заміни кредитора в основному зобов?язанні відбувається одночасна заміна кредитора у зобов?язанні, яким забезпечено виконання відповідного основного зобов?язання, та до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі переходять в права кредитора за забезпечувальними зобов?язаннями (з урахуванням норм ст. 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги. якщо інше не встановлено договором або законом. Як було вказано вище, за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 на користь ТОВ «Іпотека Кредит», Договором купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015 на користь ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», та за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 на користь [PERSON] було передано право вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором №622/ІП-1 від 23.04.2008 року. При цьому, до обсягу переданих прав входили всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов?язків за кредитними договорами та договорами забезпечення. Таким чином, в кінцевому результаті, [PERSON] отримала право вимоги і за всіма вищезазначеними договорами. Разом з тим, Договори купівлі-продажу від 31.12.2014 та від 04.07.2015 є недійсними, що підтверджується судовими рішеннями у справі № 910/10364/16. За таких обставин право вимоги за Кредитними договором та договорами забезпечення повинно було б не тільки юридично, але і фактично повернутись до законного кредитора - ТОВ «Файненс Компані». Враховуючи положення ст. 216 Цивільного кодексу України сторони недійсних договорів зобов?язані повернути другій стороні все те, що вони отримали за недійсним правочином, тобто, права вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором повинні бути повернуті на користь їх законного власника - ТОВ «Файненс Компані». Заперечуючи вказані обставини, відповідачка - [PERSON] зауважила, що вона є добросовісним набувачем права вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р. та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 р., а також те що зобов`язання за вказаними договорами є припиненими. Однак суд не взмозі погодитися з наведеними твердженнями виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. У ст. 599 ЦК України вказано, що зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 606 ЦК України, зобов?язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Однак, як уже зазначалось, [PERSON] не набула права вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р. та Іпотечним договором N? 622/11-1 від 23.04.2008 р., відтак вона не набула статусу кредитора у цих зобов`язаннях. Зазначене унеможливлює припинення зобов?язання за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р. та іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 р. внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі. Відтак, доводи [PERSON] про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження за іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 р. є безпідставними, адже відповідні дії були вчинені [PERSON] без належним правових підстав. Так само суд відхиляє доводи відповідачки про те, що остання є добросовісним набувачем прав вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р. та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 р. Інститут добросовісного набувача стосується речових прав, зокрема відповідні статті 330 і 388 ЦК України знаходяться у Книзі третій ЦК України «Право власності та інші речові права». Відносини щодо передачі прав вимоги регулюються зобов?язальним правом (ст. 512 ЦК України), а саме Книгою п?ятою ЦК України «Зобов?язальне право». Крім того, будь які посилання на добросовісність [PERSON] є безпідставними, адже у даному випадку Позивач уклала Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 р. з ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», яке не мало у власності права вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р. та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року. Крім того, на момент укладення вказаного договору існував спір у справі № 910/10364/16 щодо недійсності договорів купівлі прав вимоги, за підставі яких [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2018 р. з ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент». У зв`язку з наведеним, належним способом захисту, у даному випадку, буде визнання за ТОВ «Файненс Компані» право вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 року та Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 року. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі № 910/21375/16. Щодо позовних вимог зустрічної позовної заяви суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України). Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок). Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. У постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 Верховний Суд України зазначив, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Таку саму правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10 липня 2019 року у справі № 462/2232/16 та від 24.01.2023 року у справі №522/10845/19. Позивачка за зустрічною позовною заявою вважає, що оскільки до складу лоту № 160GL40257, що було виставлено 18.02.2019 на електронний аукціон UA-EA-2019-02-12-000004-b, не було включено право вимоги по Іпотечному договору № 622/ІП від 23.04.2008, то результати відкритих торгів (аукціону) в цій частині є недійсними. [PERSON] вказує, що ТОВ «Файненс Компані» не набуло прав вимоги за Іпотечним договором № 622/1П-1 від 23.04.2008 р., однак дане твердження є безпідставним, адже у п. 13 Додатку № 2 до договору № 1 від 07.03.2019 р., що був укладений між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані», вказано, що право вимоги за Іпотечним договором № 622/ІП-1 від 23.04.2008 р. перейшло до ТОВ «Файненс Компані». Крім того, паспорт електронного аукціону UA-EA-2019-02-12-000004-b містить інформацію про те, що актив - Кредитний договір № 622 від 23.04.2008 р. є забезпеченим, а саме забезпечений нерухомістю, що підтверджується роздруківкою публічного паспорту активу. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічною позовною заявою не надано до матеріалів доказів, які підтверджували б порушення порядку проведення електронних торгів та слугували б підставою для визнання їх недійсними. Відсутні в матеріалах справи і докази того, що вказані порушення вплинули на результат проведення торгів. Щодо застосування наслідків позовної давності, суд зауважує наступне. У своєму відзиві [PERSON] просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності, зокрема до позовних вимог № 2 (про визнання за Позивачем права вимоги за Кредитним договором № 622 від 23.04.2008 р.) і вимоги № 3 (про визнання за Позивачем права вимоги та права іпотекодержателя за Іпотечним договором № 622/ІГ від 23.04.2008 р.). В обгрунтування заявленого, відповідачка посилається на висновки ВП ВС від 26.11.2019 р. у справі № 914/3224/16, щодо перебігу строку давності, а також на те, що права вимоги від ПАТ «Омега Банк» вибули 31.12.2014 року. Висновки вказаної постанови ВП ВС стосуються перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України. Однак, інститут добросовісного набувача та засоби захисту його прав не застосовуються до відносин, що склались у цій справі. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Щодо договору від 31.12.2014, то він разом з договором від 2015 року був оскаржений до Господарського суду м. Києва у справі № 910/10364/16. Щодо застосування строку позовної давності до вимог про скасування рішень від 26.05.2015 р. № 21595638, від 05.07.2015 р. № 22599349 та відповідних їм записів, вбачається наступне. Відповідні рішення та записи приймались та вносились до державного реєстру на підставі Договору від 31.12.2014 р., між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» і Договору від 04.07.2015 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» та ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент». Нікчемність та недійсність вказаних договорів було встановлено у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.07.2019 р. у справі № 910/10364/16. З огляду на зазначене, позовну давність слід відраховувати саме з 24.07.2019 р., адже саме тоді позивачу стало відомо що прийняття вказаних рішень та внесення відповідних записів до державного реєстру здійснено на підставі нікчемного та недійсного правочинів. Таким чином, заява про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги за первісною позовною заявою задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 7 684 гривень 00 копійок стягнути в рівних долях з відповідачів на користь позивача. Одночасно з цим, оскільки в задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою було відмовлено, понесені [PERSON] судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 203, 215, 216, 256, 330, 388, 510, 512, 514, 526, 527, 546, 599, 606, 650, 655, 656, 658 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved