Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» 23.12.2005р. був укладений кредитний договір на купівлю нерухомого майна. В подальшому АТ «Альфа-Банк», як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк», звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення із позивача заборгованості за кредитним договором. Позивач стверджує, що сума, визначена виконавчим написом, не є безспірною, оскільки на об`єкт договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання умов основного кредитного договору, було звернуто стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 29.05.2013 року, та в подальшому проведено прилюдні торги з реалізації квартири. Крім того, Київський районний суд 31.10.2017 року виніс рішення у справі за № 640/1443/16-ц про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто нотаріусом в порушення ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», вчинено оскаржуваний виконавчий напис на суму яка по суті була предметом судового розгляду, а тому а порядку ЗУ «Про нотаріат» не може бути визнана як безспірна. Крім того, позивач звертає увагу, що він не отримував вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Отже, за даних підстав, виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківського Личука Т.В. № 4629 від 21.10.2020 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2021 року в даній цивільній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, яку в порядку передбаченого ЦПК України направлено сторонам разом із примірником позовної заяви з додатками. Крім того, вказаною ухвалою витребувано в Акціонерного товариства «Альфа-Банк» копію виконавчого напису №4629, вчиненого Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем 21.10.2020р. щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за іпотечним договором №830/1-27/14-3/05-239 від 23.12.2005р.; копію іпотечного кредитного договору №830/1-27/14-3/05-239 від 23.12.2005р., укладеного між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк». 07 жовтня 2021 р. ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №4629, вчиненого 21.10.2020 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, за виконавчим провадженням №63808604, яке відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Дмитром Вячеславовичем. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач про судовий розгляд справи повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Поряд із цим, представником АТ «Альфа-Банк», було подано заяву про розгляд вказаної справи за відсутості представників відповідача. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Треті особи пояснення на позов та/або будь-які клопотання до суду не подавали, про хід розгляду справи в суді були інформовані вчасно та належним чином. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки учасники судового розгляду в засідання призначене на 30 січня 2023 року не з`явились. Позивача в судове засідання не з`явився, до судового розсліду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Обставини викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 31 жовтня 2017 року Київським районним судом міста Харкова ухвалено рішення у справі за № 640/1443/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час розгляду справи № 640/1443/16-ц судом встановлено, що 23 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника Олексіївського відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» м. Харків Школенко Тетяни Іллівни, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений Договір кредиту № 830/1-27/14-3/05-239. Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту Кредитор надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 79 000,00 (сімдесят девять тисяч) доларів США, зі сплатою 12,75% (дванадцять цілих сімдесят пять сотих) процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіка погашення заборгованості по кредиту (п. 1.1. Договору кредиту) та кінцевим терміном погашення кредиту до 10.12.2020 р. надалі за текстом - «Кредит» на умовах, визначених цим Договором. Крім того, судом було встановлено що останній добровільний платіж за кредитним договором позивач здійснив 15.04.2011 р., а з позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся 01.02.2016 р., тобто із пропуском строку позовної давності, як наслідок у задоволенні позову було відмовлено. Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2020р. постановленої приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Дмитром Вячеславовичем, вбачається, що 21.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 4629 про стягнення на користь відповідача, заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 830/1-27/14-3/05-239 від 23 грудня 2005 року, який укладений між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» за вказаним кредитним договором є АТ «Альфа-Банк» на підставі Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Строк платежу по Кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що, крім того, останньому не надсилалась вимога про усунення порушень виниклих за кредитним договором та строк звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису сплив, а тому сума заборгованості не може вважатись безспірною. Поряд із цим необхідно звернути увагу, що належним чином повідомлений відповідач, доводів сторони позивача не спростував, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18). Тобто на підставі встановлених у судовому засіданні обставин, враховуючи положення законодавства, суд приходить до переконання, що станом на день звернення відповідача до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису сплив строк, передбачений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», за якого можливо звернути стягнення з боржника на суму заборгованості, яка рахується як безспірна. Оскільки рішенням від 31 жовтня 2017 року Київського районного суду міста Харкова у справі за № 640/1443/16-ц встановлено, що останній добровільний платіж за кредитним договором позивач здійснив 15.04.2011 р., а виконавчий напис було вчинено 21.10.2020 року, тобто понад 9 років, після того, як Банк дізнався про своє порушене право. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з пунктом 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. У відповідності до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, за твердженням позивача, останній не отримував письмову вимогу про усунення порушень, виниклих за кредитним договором, укладеним з відповідачем. На спростування зазначеного представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення позичальника. За таких обставин, підстави стверджувати факт отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору в суду відсутні, однак, за наявності таких би відомостей, у позивача існувала практична можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно включало б можливість вчинення виконавчого напису, що є в інтересах позивача. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Згідно із частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1362 грн. за подання позовної заяви не майнового характеру до суду та заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved