Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 22 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та стягнути на її утримання аліменти у розмірі 1 500 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи батьком дитини, починаючи з 2015 року по сьогоднішній день ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно доньки - [PERSON] . Так, відповідач не приділяє увагу вихованню доньки, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для її всебічного розвитку, а також не проявляє до доньки батьківської уваги та турботи. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 22.09.2022 року, справа №946/6432/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. 26.09.2022 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 2.3. Ухвалою судді Бальжик О.І. від 15.12.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 2.4. 13.02.2023 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів залишено без розгляду. 2.5. 13.02.2023 року ухвалою суду цивільну справу вирішено розглядати на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). 2.6. Сторони, а також третя особа, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Представник третьої особи звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. 2.7. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.11.2017 року повторно Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 301, [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 3.2. Згідно з характеристикою, виданою Загальноосвітньою школою №3 І-ІІІ ступенів м.Ізмаїл Ізмаїльського району Одеської області, батько учениці 5-А класу [PERSON] - [PERSON] з сім`єю не проживає, за 4 роки вихованням та навчанням Ніколь не цікавився (а.с.11). 3.3. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01/21-1589 від 10.11.2022 року [PERSON] визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] (а.с.46-47). Як вбачається з вказаного висновку, батько [PERSON] жодного разу не поцікавився життям та здоров`ям дитини, всі питання щодо виховання малолітньої [PERSON] вирішуються матір`ю без участі та підтримки з боку [PERSON] . Сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують той факт, що батько [PERSON] більше десяти років ніхто не бачив, не бере участі у вихованні дочки, вихованням малолітньої [PERSON] займається мати, допомогу надає бабуся, [PERSON] . Згідно з протоколом бесіди з малолітньою [PERSON] , батька вона не пам`ятає, ніколи у гості він не приходив, не телефонував. Батьком, який займається вихованням та утриманням, вважає [PERSON] [PERSON] не звертався до служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, не надав жодного документа, не виявив бажання визначити способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою. ІV. Оцінка та висновки судді 4.1. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. 4.2. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 4.3. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. 4.4. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 4.5. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 4.6. За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для отримання нею освіти, а також не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. 4.7. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід задовольнити, так як позбавлення його батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини.

Outcome: approved