Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

22.11.2021 року позивач\~ звернувся\~до\~Московського районного суду м. Харкова\~про стягнення з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 2395,30 грн. та судові витрати в розмірі 2408,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 13.12.2019 року позивач перерахував відповідачу на його картковий \~ \~ \~ \~ банківський рахунок 10000,00 грн, які позивачем було запропоновано повернути як безпідставно отримані грошові кошти. Частина коштів у сумі 8000,00 грн. була повернута, а решту відповідач відмовляється повертати. Позивач просить стягнути грошові кошти з урахуванням інфляційних та 3% річних станом на день пред`явлення позову у розмірі 2395,00 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору та послуг адвоката (908,00 грн. та 1500 грн.). 26.11.2021 року суддею Московського районного суду м.Харкова Сугачовим О.О. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави, вказана справа підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.10.2022 року справу прийнято до провадження судді Гольник Л.В. та визначено розглядати справу у спрощеному позовному провадження без виклику сторін. 18.11.2022 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у сумі 2899,64 грн. До суду надійшла заява представника позивача про те, що вона проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи судом за місцем реєстрації, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 13.12.2019 року [PERSON] перерахував відповідачу [PERSON] на його картковий банківський рахунок 10000,00 грн, які позивачем було запропоновано повернути як безпідставно отримані грошові кошти (а.с.5). Суд розглядає справу в межах позовних вимог. Як стверджує позивач, сума безпідставно неповернутих грошових коштів становить 2000,00 грн. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1214\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~без достатньої\~правової підстави,\~зобов`язана\~відшкодувати всі\~доходи,\~які вона\~одержала або\~могла одержати\~від цього\~майна з\~часу,\~коли ця\~особа дізналася\~або могла\~дізнатися про\~володіння цим\~майном без\~достатньої правової\~підстави.\~З цього\~часу вона\~відповідає також\~за допущене\~нею погіршення\~майна. Особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~без достатньої\~правової підстави,\~має право\~вимагати відшкодування\~зроблених нею\~необхідних витрат\~на майно\~від часу,\~з якого\~вона зобов`язана\~повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536\~цього Кодексу). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 536 ЦК України за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~Вказана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання.\~Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.\~Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до розрахунку, наданого представником позивача, а саме про стягнення з відповідача суму безпідставно набутих грошових коштів у сумі 2000,00 грн. та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України індексу інфляції та три проценти річних за весь час прострочення за період з 14.12.2019 по 04.11.2022 року на суму боргу у сумі 725,89\~ грн. та 173,75 грн. відповідно. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір за подачу позову в розмірі 908,00 грн. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3\~ст.137\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, відповідно до квитанції №129/08 від 30.08.2021 року позивачем сплачено за правову допомогу згідно Договору № 129 від 30.08.2021 року 2408,00 грн., з яких судовий збір 908, 00 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь\~\~позивача витрати на правничу допомогу. Отже, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягає до стягнення 2408 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved