Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 10.08.2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №611; залишити позивачу прізвище « [PERSON] »; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 10.08.2013 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №611. Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, подружжя не проживає спільно як чоловік та дружина, спільного господарства не веде з січня 2022 року. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, оскільки суперечить її інтересам, відносини між нею та відповідачем повністю припинені і їх відновлення є неможливим, у зв`язку із чим [PERSON] просить суд не надавати сторонам строк на примирення. Позивач вказує, що після припинення проживання однією сім`єю з відповідачем, дитина постійно проживає з нею у квартирі, що належить позивачу на праві власності. Дитина перебуває повністю на її утриманні. Визначення місця проживання дитини необхідно для уникнення труднощів при вирішенні деяких негайних питань, необхідних та важливих в житті дитини для забезпечення її належного розвитку та виховання. За викладених обставин, позивач [PERSON] і звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03.02.2023 провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав суду заяву, згідно якого просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю не заперечує. Суд, приймаючи до уваги думку сторін, висловлену в письмових клопотаннях, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10.08.2013 у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №611, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.01.2015 Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно - сімейних відносин не підтримує тривалий час, а саме близько десяти місяців, спільного господарства не веде. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків, надання строку на примирення вважає недоцільним. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків тривалий час, спільного господарства не веде, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, набуте у шлюбі, « [PERSON] ». Статтею 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Сторони дійшли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , відповідач не заперечує проти даної обставини. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» \~від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами)\~передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанції №64069901 від 14.12.2022, та згідно квитанції №0.0.2782727422.1 від 19.12.2022, оригінали яких містяться в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved