Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

У жовтні 2020 року, позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в особі представника Сиротенка О.В. звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 29888,80 грн., та стягнення судового збору у розмірі 2102,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 23.06.2016 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» було укладено Договір № 8-0199-РМ2-16-00073 добровільного страхування наземного транспорту, за яким були застраховані майнові інтереси, страхувальника, що пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] . 03.10.2018 [PERSON] о 18 год. 00 хв. у м. Києві на перехресті бульвару Перова та вулиці Стальського, керуючи транспортним засобом «Audi A3» номерний знак [NUMBER] , виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по бульвару Перова та повертав на вулицю Стальського на зелений сигнал світлофору, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 8-0199-РМ2-16-00073 від 23.06.2016. 07.11.2018 ПАТ «СК «УСГ» було перераховано на рахунок ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» суму страхового відшкодування в розмірі 93254,93 грн. 27.08.2019 МТСБУ здійснило не повне відшкодування збитку у розмірі 63366,13 грн. Враховуючи викладене, до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. З метою досудового врегулювання позивач звернувся до відповідача 23.08.2020 щодо відшкодування шкоди у розмірі 29888,80 грн. Проте на момент подання позову вказану вимогу не задоволено, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.06.2016 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» було укладено Договір № 8-0199-РМ2-16-00073 добровільного страхування наземного транспорту, за яким були застраховані майнові інтереси, страхувальника, що пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] . 03.10.2018 [PERSON] о 18 год. 00 хв. у м. Києві на перехресті бульвару Перова та вулиці Стальського, керуючи транспортним засобом «Audi A3» номерний знак [NUMBER] , виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по бульвару Перова та повертав на вулицю Стальського на зелений сигнал світлофору, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.11.2018 [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні згаданої дорожньо-транспортної пригоди доведена та доказуванню не підлягає. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 8-0199-РМ2-16-00073 від 23.06.2016. 04.10.2018 ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було отримано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування №СТОКА-7142. 04.10.2018 представником ПАТ «СК «УСГ» Кронглевським Віталієм Вікторовичем було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу відповідно до якого було визначено пошкоджені частини транспортного засобу. Вартість ремонту було визначено в розмірі 97745,76 грн., що підтверджується рахунком № СНС4350086-1 від 04.10.2018. Страховим актом №СТОКА-7142 від 06.11.2018 розмір страхового відшкодування встановлено у розмірі 93254,93 грн. 07.11.2018 ПАТ «СК «УСГ» було перераховано на рахунок ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» суму страхового відшкодування в розмірі 93254,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23338 від 07.11.2018. Таким чином, ПАТ «СК «УСГ» виконало в повному обсязі свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 8-0199-РМ2-16-00073 від 23.06.2016, здійснивши виплату страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 12 робочих днів від дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. 15.07.2019 позивач звернувся до Моторного транспортного страхового бюро України із заявою на виплату (страхового) відшкодування у розмірі 93254,93 грн. 27.08.2019 МТСБУ здійснило не повне відшкодування збитку у розмірі 63366,13 грн. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 979 ЦК України, передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 990 ЦК України, передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно до вимог частини 4 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13. 23.08.2020 ПАТ «СК «УСГ» звернулося до [PERSON] , який є відповідальним за заподіяний збиток, з вимогою про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 29888,80 грн. Однак, на момент подачі позову вказана вимога залишилась без реагування з боку відповідача. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. У добровільному порядку відповідач не компенсував ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача суми страхового відшкодування в сумі 29888,80 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved