Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

В грудні 2021 року представник позивача Київського міського центру зайнятості звернувся до Саксаганського районного суду міста Кривий Ріг із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 15326,15 грн., а також судового збору в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості 30.11.2020 року звернулась [PERSON] із заявою про надання статусу безробітного. Остання, була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені законом. На підставі заяви відповідача, наказом № НТ201130 від 30.11.2020 року відповідачу було надано статус безробітної з 30.11.2020 року, а також наказом № НТ201130 від 30.11.2020 року, їй було призначено допомогу по безробіттю із 30.11.2020 року. Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ № НТ210521 від 21.05.2021 року, відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію, як безробітної, у зв`язку із працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту). При здійсненні обміну інформацією з ПФУ, позивачем було виявлено порушення умов перебування відповідача на обліку, як безробітної в період отримання допомоги по безробіттю, а саме: перебування в трудових відносинах із ТОВ «ГАП Україна» із 26.11.2020 р. по 30.11.2020 р. Позивачем було складено 27.05.2021 року акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 1447, відповідно до якого було встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із ТОВ «ГАП Україна» із 26.11.2020 р. по 30.11.2020 р., та була звільнена за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), та відповідно до довідки про доходи їй було нараховано та виплачено заробітну плату. Позивач вказує, що відповідач, звертаючись до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітної подала недостовірні дані, приховавши факт своєї зайнятості, а відтак не належала до числа безробітних осіб та не мала підстав для отримання допомоги по безробіттю. Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості 11.06.2021 року було видано наказ № 70/278-02/21, відповідно до якого було прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення. Згідно довідки-розрахунку від 08.06.2021 року № 279, розмір нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 15326,15 грн. Відповідачу 14.06.2021 року було особисто вручено лист-повідомлення від 11.06.2021 року про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення, однак, на даний час кошти відповідачем не повернуті. Несплата вищевказаної суми наносить шкоду державі, оскільки, перешкоджає Київському міському центру зайнятості в повному обсязі забезпечувати соціальний захист громадян шляхом виплати допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у передбачених законодавством випадках, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути зазначені кошти з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.10.2022 року, справу було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2022 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в спрощеному позовному провадженні на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Судом встановлено, що до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості 30.11.2020 року звернулась [PERSON] із заявою про надання статусу безробітного, та, остання, була ознайомлена із правами та обов`язками безробітного, що визначені законом. На підставі заяви відповідача, наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ201130 від 30.11.2020 року відповідачу було надано статус безробітної з 30.11.2020 року, а також наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ201130 від 30.11.2020 року, їй було призначено допомогу по безробіттю із 30.11.2020 року. Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ № НТ210521 від 21.05.2021 року, відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію, як безробітної, у зв`язку із працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) із 17.05.2021 року. При здійсненні обміну інформацією з ПФУ, позивачем було виявлено порушення умов перебування відповідача на обліку, як безробітної в період отримання допомоги по безробіттю, а саме: перебування в трудових відносинах із ТОВ «ГАП Україна» із 26.11.2020 р. по 30.11.2020 р., включно. Позивачем було складено 27.05.2021 року акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 1447, відповідно до якого було встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із ТОВ «ГАП Україна» із 26.11.2020 р. по 30.11.2020 р., та була звільнена за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), та відповідно до довідки про доходи їй було нараховано та виплачено заробітну плату за листопад 2020 року. Позивач вказує, що відповідач, звертаючись до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітної подала недостовірні дані, приховавши факт своєї зайнятості, а відтак не належала до числа безробітних осіб та не мала підстав для отримання допомоги по безробіттю, що стороною відповідача спростовано не було. Згідно довідки-розрахунку від 08.06.2021 року № 279, розмір нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 15326,15 грн. Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості 11.06.2021 року було видано наказ № 70/278-02/21, відповідно до якого було прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення в сумі 15326,15 грн. Відповідачу [PERSON] 14.06.2021 року було особисто вручено лист-повідомлення від 11.06.2021 року про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення, однак, на даний час кошти відповідачем не повернуті, та доказів зворотному з боку відповідача до суду не надходило. Згідно зі ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що в процесі звірки даних позивачем було встановлено, що відповідач, подавши 30.11.2020 року заяву про надання статусу безробітної, в цей день ще перебувала в трудових відносинах та отримала дохід за листопад 2020 року, а відтак не належала до числа безробітних осіб та не мала підстав для отримання допомоги по безробіттю. Доводи сторони позивача відповідачем в ході розгляду справи спростовано не було, як і не було надано доказів на підтвердження належного виконання вимог позивача в частині повернення відповідачем отриманих коштів. За положенням ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за час перебування відповідача на обліку в районному центрі зайнятості вона порушила чинне законодавство щодо реєстрації та перебування на обліку в органах служби зайнятості, як безробітної та не повідомила про це відповідний районний центр зайнятості, достатніх доказів на спростовування доводів позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відповідачем суду подано не було, а тому суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно отримала допомогу по безробіттю в сумі 15326,15 грн., яка підлягає поверненню, в зв`язку з чим позов є обґрунтованим, законним, та підлягає задоволенню.. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved