Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

у серпні 2021 року [PERSON] через свого представника - адвоката Ситника О.В. звернулась до суду із позовом до [PERSON] , ТОВ «Вердикт Фінанс», третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності та зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2013 року. 06.08.2020 року ними було придбано транспортний засіб КІА, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі [NUMBER] , проте, під час виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.Ї № 440 від 16.03.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 2608/0507/77-008 від 25.05.2007 року, постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці А.В. накладено арешт на вказаний автомобіль, який зареєстрований за її чоловіком [PERSON] . Зазначений автомобіль придбано в шлюбі, а відтак він є спільною сумісною власністю подружжя. Однак а ні кредитор, а ні державний виконавець не зверталися до суду за визначенням і виділенням частки боржника у майні, яким вона володіє разом з позивачем. Вказала, що таким чином постановою про арешт автомобіля порушено її права власника зазначеного майна, а тому просила суд визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, визначити розмір належної їй частки та зняти з її арешт. Ухвалою від 17.08.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 45-46). Ухвалою від 09.12.2021 року підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд (а.с. 83). ТОВ «Вердикт Фінанс» подало відзив, в якому просило суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість (а.с. 53-55). Третя особа подала пояснення на позов, якими просила ухвалити у справі справедливе, законне та обґрунтоване рішення (а.с. 66-71). В судовому засіданні представник позивача - Ситник О.В. позов підтримав, просив його задовольнити, виходячи з обставин, викладених у позові. Представник ТОВ «Кредит Фінанс» - Воронков О.М. в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмови у його задоволенні, посилаючись на те, що останній поданий з метою уникнення виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позовні вимоги визнає. Третя особа явку представника не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2013 року (а.с. 14). 06.08.2020 року придбано транспортний засіб КІА, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі [NUMBER] , власником якого зареєстровано [PERSON] (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває ВП № 50561197 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.Ї № 440 від 16.03.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 2608/0507/77-008 від 25.05.2007 року, в ході якого накладено арешт на автомобіль КІА, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі [NUMBER] (а.с. 11-13). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, крім речей індивідуального користування. Відповідност. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними Згідно ст. 70 СК Україничастки майна дружини та чоловіка, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними. З вищевикладеного видно, що позивачу належить 1/2 частина автомобілю КІА, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі [NUMBER] , а відтак позовні вимоги [PERSON] про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 його частину підлягають задоволенню. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому ст. 366 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи стягувач не зверталася до суду з позовом про виділення частки із спільного майна позивача та боржника, рівно як і державний виконавець не звертався з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами у порядку ст. 379 ЦПК України. З наведеного видно, що постановами про арешт автомобіля та описом, арештом автомобіля було порушено права позивача як власника 1/2 частки цього майна, оскільки це було здійснено без вчинення передбаченої законом процедури виділення частки майна боржника. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині зняття арешту з автомобіля підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved