Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

08.06.2022 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом з вимогами: - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергопроммонтаж» на його користь заробітну плату в розмірі 60681 гривні 62 копійки; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергопроммонтаж» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергопроммонтаж» перерахувати на відповідний рахунок податкового органу на його користь єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: за липень 2021р. - 2802,79 грн., за серпень 2021р. - 2669,92 грн., за вересень 2021р. - 2789,80 грн., за жовтень 2021р. - 2789,80 грн., за листопад 2021р. - 2789,80 грн., за грудень 2021р. - 3058,0 грн., за січень 2022р. - 3058,0 грн., за лютий 2022р. - 3058,0 грн.. - стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.2-6). Позов обґрунтований наступним. З 14.11.2017 по 28.02.2022 він працював в ТОВ «Спеценергопроммонтаж» на посаді водія автотранспортного засобу та був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначає, що в день звільнення з ним був проведений розрахунок по заробітній платі. Зокрема, зазначає, що, починаючи з жовтня 2020 року заробітна плата за деякі місяці виплачувалася не в повному обсязі. Так, за жовтень 2020 року йому була недоплачена сума 8452,50 грн., за листопад 2020 року - 8452,50 грн., за листопад 2021 року - 10208,12 грн.. за грудень 2021 року - 11189,50грн., за січень 2021 року - 11189,50грн., за лютий 2022 року - 11189,50грн. Загальна сума заборгованості відповідача по заробітній платі становить 60681 гривні 62 копійки. Посилаючись на вимоги ст.ст.116, 117 КЗпП України, зазначає, що має право на отримання від відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вказує, що його середня заробітна плата за останні шість місяців становить 13290,45 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату. Крім того, зазначає, що відповідач за період з липня 2021р. по лютий 2022р. включно не перераховував на рахунок податкового органу на користь позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 20.09.2022 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (а.с.79-80), відповідно до якої просить: - стягнути з ТОВ «Спеценергопроммонтаж» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку 16.09.2022р. ; -зобов`язати ТОВ «Спеценергопроммонтаж» перерахувати на відповідний рахунок податкового органу на мою користь єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: за липень 2021р. - 2802,79 грн., за серпень 2021р. - 2669,92 грн., за вересень 2021р. - 2789,80 грн., за жовтень 2021р. - 2789,80 грн., за листопад 2021р. - 2789,80 грн., за грудень 2021р. - 3058,0 грн., за січень 2022р. - 3058,0 грн., за лютий 2022р. - 3058,0 грн.; - стягнути з ТОВ «Спеценергопроммонтаж» на його користь понесені судові. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13.06.2022 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження (а.с.28). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13.06.2022 частково задоволено заяву позивача [PERSON] та накладено арешт на автомобіль «RENAULT Master», рік випуску 2013, вантажний фургон малотонажний - В VF1MAF6UW50055769 реєстраційний номер [NUMBER] , без обмеження власника права користування цим автомобілем (а.с.23-27). Ухвалою суду від 20.09.2022 було розглянуто клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано у ТОВ «Спеценергопроммонтаж»: довідку про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за грудень 2021 року та січень 2022 року та кількість відпрацьованих ним днів (годин), середньоденну плату за вказаний період; довідку про нараховані та сплачені єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року та січень, лютий 2022 року (а.с.84, 85-86, 89-90). 21.07.2022 представником відповідача ТОВ «Спеценергопроммонтаж» Сациком Р.В. подано відзив (а.с.58-61), за змістом якого відповідач просить: в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Спеценергопроммонтаж» про стягнення заборгованості по заробітній платі та понесених судових витрат відмовити повністю. Так, заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що при звільненні [PERSON] 28 лютого 2022 року товариство здійснило виплату працівнику сум, що належали йому від підприємства. Зокрема зазначено, що позивачу було сплачено: 23.06.2022 року - 8452,50 грн., 24.06.2022 року - 8452,50 гри., 13.07.2022 року - 10208,12 грн., 15.07.2022 року - 11289,50 грн. Таким чином, станом на 21.07.2022 року відповідач сплатив на користь позивача заборгованість в розмірі 38402,62 грн. Зазначають, що відповідач не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки визначення розміру боргу є виключною компетенцією податкових органів. Відповідач вважає зазначену позовну вимогу неналежним способом захисту порушених прав. Звертають увагу, що до позовної заяві [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження судових витрат, окрім сплати судового збору, та що 18.07.2022 року в судовому засіданні позивачем було надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в якому загальна сума витрат може становити в майбутньому 26481,00 грн., разом із цим позивачем не було приєднано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунок сум судових витрат та жодних інших доказів, тому відповідач вважає, що необхідно відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник частково підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, а також у зв`язку з тим, що станом на дату судового розгляду частина внесків на загальнообов`язкове державне страхування за період з липня 2021 року по жовтень 2021 року включно відповідачем фактично перераховано. Також зазначили, що заборгованість по заробітній платі позивачу була виплачена відповідачем вже після звернення з позовом до суду водночас перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідачем не здійснено, що впливає на розмір його пенсії. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач через фінансові труднощі при звільненні позивача не сплатив усіх належних сум, проте в подальшому здійснив їх перерахування. Також відповідачем видані платіжні доручення банку щодо перерахування ЄСВ 22%. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмову докази, долучені до матеріалів справи, суд дійшов наступних висновків. Сторонами визнано та даними трудової книжки позивача підтверджується, що [PERSON] на підставі Наказу № 80-к від 13.11.2017р. був прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу в Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергопроммонтаж», та 28.02.2022р. наказом №10-к, копія якого долучена до матеріалів справи, був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.9,10). Згідно з довідкою про заробітну плату від 11.04.2022 позивачу [PERSON] за період з березня 2021 року по лютий 2022 року включно нарахована заробітна плата, а саме: березень 2021 12600,000грн., квітень 2021 12600,00грн, травень 2022 12600,00 грн., червень 2021 12677,18 грн., липень 2021 - 12739,97 грн., за серпень 2021 12135,99грн., за вересень 2021 - 12680,89 грн., за жовтень 2021 12680,89 грн., за листопад 2021 - - 12680,89грн., за грудень 2021 13900,00грн., за січень 2022 13900,00 грн., за лютий 2022 13900,00грн. (а.с.14). Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку: 661, по заробітній платі [PERSON] від 11.04.2022 рахується кредитова заборгованість по заробітній платі: за жовтень 2020 8452,60грн., за листопад 2020 8452,60грн., за листопад 2021 10208,12грн., за грудень 2021 11189,50грн., за січень 2022 11189,50грн., за лютий 2022 11189,50грн.(а.с.11). Як визнано відповідачем, на момент звільнення позивача була наявна заборгованість, яка відповідачем частково погашена: 23.06.2022 року - 8452,50 грн., 24.06.2022 року - 8452,50 гри., 13.07.2022 року - 10208,12 грн., 15.07.2022 року - 11289,50 грн. Як підтверджується наданими ТОВ «Спеценергопроммонтаж» платіжними відомостями за липень 2022 року заробітна плата позивачу була виплачена: за жовтень 2020 року в сумі 28255,00 грн. - 12.07.2022; за листопад 2020 року в сумі 16905,00грн. - 12.07.2022, - за листопад 2021 року в сумі 10208,12 грн. 14.07.2022, за грудень 2021 року в сумі 11289,50грн. 15.07.2022, за січень 2022 року в сумі 11189,50 грн. 19.09.2023, за лютий 2022 року в сумі 9511,10 грн. 19.09.2023 (а.с.62-65,82-83). Крім того, згідно з даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового соціального страхування Пенсійного Фонду України від 02.05.2022 (а.с.13) від 14.10.2022 (а.с.111-112, 113) від 01.02.2023 (а.с.151-154) встановлено, що нарахована, а в подальшому виплачена позивачу заробітна плата за період з жовтня 2021 по лютий 2022 року включно не врахована до страхового стажу та нарахування пенсії. Як визнано сторонами та підтверджується долученими відповідачем відомостями, платіжними дорученнями від 23.06.2022 №186, від 24.06.2022 №197, від 27.06.2022 №219, від 13.07.2022 №283, від 15.07.2022 №291, від 16.09.2022 №474, від 16.09.2022 №478, від 20.09.2022 №499 та квитанціями ТОВ «СПЕЦЕНЕРГОПРОММОНТАЖ» (податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум, нарахованого єдиного внеску) від 06.10.2022 №2, від 18.10.2022 №2 (а.с.116-131), перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача вчасно здійснено не було. Станом на 01.02.2023 (а.с.151-154) такі відомості про зарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у Державному реєстрі загального обов`язкового соціального страхування Пенсійного Фонду України відсутні. Підтвердження фактичного перерахування таких коштів відповідачем не надано. Вищезазначені надані відповідачем платіжні доручення та квитанції не підтверджують реального перерахування коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: за жовтень 2021 року в сумі 2789 гривень 80 копійок, за листопад 2021 року в сумі 2789 гривень 80 копійок, за грудень 2021 року в сумі 3058 гривень 00 копійок, за січень 2022 року в сумі 3058 гривень 00 копійок, за лютий 2022 року в сумі 3058 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. В силу вимог ст.116 СК України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 48 КЗпП України облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Роботодавці (підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно- правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами) відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є платники єдиного внеску. Згідно з п.1, п.4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; 4) подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за . основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, у відповідності до ч. 5 стаття 8 Закону встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Згідно ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. З урахуванням вищенаведених вимог чинного трудового законодавства про оплату праці та, враховуючи, що доказів фактичного перерахування коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суду надано не було, суд дійшов висновку, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача перерахувати на відповідний рахунок податкового органу на користь позивача нараховані у визначеному законом розмірі (22%) суми єдиного внеску: за жовтень 2021 року в сумі 2789 гривень 80 копійок, за листопад 2021 року в сумі 2789 гривень 80 копійок, за грудень 2021 року в сумі 3058 гривень 00 копійок, за січень 2022 року в сумі 3058 гривень 00 копійок, за лютий 2022 року в сумі 3058 гривень 00 копійок. В іншій частині вимога щодо зобов`язання відповідача перерахувати на відповідний рахунок податкового органу на користь [PERSON] єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період: за липень 2021р. в сумі 2802,79 грн., за серпень 2021р. в сумі 2669,92 грн., за вересень 2021р. в сумі 2789,80 грн.,- задоволенню не підлягає у зв`язку її фактичним задоволенням відповідачем. Ця обставина повністю визнана позивачем. Відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки вимоги позивача були частково задоволені відповідачем після відкриття провадження у справі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір за вимогою майнового характеру та за заявою про забезпечення позову на загальну суму 2481 гривня (а.с.1,17). На підставі викладеного,

Outcome: partial