Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер їх (позивачів) батько та чоловік [PERSON] , після смерті котрого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області. Покликаються на те, що спадкодавець [PERSON] , за життя розпорядився всім своїм майном, склавши заповіт на користь позивачки [PERSON] . Стверджують, що спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла, факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначили, що крім спадкоємця за заповітом, є спадкоємець обов`язкової частки - дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] , котра спадщину прийняла, факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Покликалися на те, що інший спадкоємець спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] , а саме донька останнього [PERSON] спадщину не прийняла та на спадкове майно не претендує. Зазначили, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус рекомендував їм (позивачам) звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності. Вказали, що беручи до уваги те, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна на заповітом після смерті батька [PERSON] , спадщину прийняла, та те, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна за законом до обов`язкової частки після смерті свого чоловіка [PERSON] , спадщину прийняла, а також те, що відсутність належних правовстановлюючих документів на вказане майно створює їм (позивачам) складнощі в належному оформленні їхніх (позивачів) прав власників, просять суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 5/6 частки спірного будинковолодіння, а за позивачкою [PERSON] на 1/6 частку такого. Ухвалою судді від 08.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі приватного нотаріуса\~Яворівського районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~Яксманицького Романа\~Степановича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; витребувано докази; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяви в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглядати справу у їх відсутності. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву в якому зазначив, що не мають заперечень проти позовних вимог та просять розглядати справу у їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву -повідомлення №700/01-16 від 27.12.2022р.; копії сторінок із спадкової справи №499/2021, заведеної після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71046742 від 27.12.2022р., згідно якої після смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] , заведено спадкову справу №499/2021 та така зберігається в приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачки [PERSON] та чоловіка позивачки [PERSON] ). До складу\~даної спадщини\~входило,\~в тому\~числі право\~на житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~ [ADDRESS] \~(до\~набрання чинності\~постановою Верховної\~Ради України\~від 17.07.2020\~№807-ІХ\~«Про утворення\~та ліквідацію\~районів» -\~«Мостиського району»)\~Львівської області, який відносився до суспільної групи «робітничий двір» та фактично належав спадкодавцю згідно даних погосподарських книг. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядився, а саме 14.08.2017 року склав заповіт, посвідчений старостою №4 виконавчого комітету Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області, яким усе своє майно заповів своїй дочці [PERSON] (позивачці). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №4-51, що підтверджується матеріалами спадкової справи №499/2021. Відповідно до копій сторінок спадкової справи №499/2021, заведеної після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , - позивачка [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом та позивачка [PERSON] , як спадкоємець обов`язкової частки у спадщині, звернулися до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням із спадкодавцем на нас відкриття спадщини, згідно довідки, виданої старостою округу №4 виконкому Мостиської міської ради 02.08.2022р., яка міститься в матеріалах даної спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] . Тобто, в силу ст.ст.1261,1268, 1269 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті їх батька, чоловіка [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено. При цьому, приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С. позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на дане спадкового майна - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно, виданих на ім`я спадкодавця [PERSON] . Нотаріус роз`яснив позивачам можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку. Таким чином, позивачка [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті батька стала фактичним власником 5/6 частки спірного будинковолодіння житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, а позивачка [PERSON] , як спадкоємець майна за законом обов`язкової частки стала фактичним власником 1/6 частки у такому, однак не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року. З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок з господарськими спорудами за [ADDRESS] право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтва про смерть та заповіту спадкодавця [PERSON] ; копії сторінок із спадкової справи №499/2021, заведеної після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71046742 від 27.12.2022р., згідно якої після смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] , заведено спадкову справу №499/2021 та така зберігається в приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С.; випискою із погосподарських книг (за 1988-1991р.р.) по с.Буховичі про належність спірного будинковолодіння до робітничого двору; листом-повідомленням приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння від 16.08.2022р.; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; довідкою з Самбірського бюро технічної інвентаризації від 10.12.2021р. №2629; копією паспортів позивачів; іншими матеріалами справи Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Частиною 1 статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] право власності на 5/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, а за позивачкою [PERSON] на 1/6 частку у такому, в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] .

Outcome: approved