Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

02.11.2022 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2020 року. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 23.11.2022. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася належним чином, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 42-43). У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстрована також [PERSON] , про що свідчить довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6198 від 31.10.2022, видана управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 18). Позивач зазначає, що відповідач з 2020 року у вказаній квартирі не проживає, але зареєстрована, що перешкоджає йому розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Як убачається з акта від 01.11.2022, завіреного головою правління ОСББ «ЖК 82» Пушенко Н.С., зі слів [PERSON] та [PERSON] , відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з 2020 року (а.с. 17). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ході судового розгляду встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , а тому реєстрація відповідача у даній квартирі не порушує права [PERSON] як її власника, і його вимога про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України, не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed