Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] звернулося до суд з позовом до відповідача, [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує свою неповнолітню дитину достатнім рівнем життя, не бере участі в його вихованні. Згідно висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання комісії №9 від 13.07.2022р) від 07.08.2022р. №103/3781/3 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Виходячи з того, що поведінка відповідача по відношенні до свого неповнолітнього сина, яка виражається в невиконанні своїх батьківських обов`язків, порушує права дитини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що на обліку у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] .. Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] . До Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла інформація зі Служби у справах дітейта сім`ї Деснянського районної в м. Києві державної адміністрації про смерть матері [PERSON] . Розпорядженням в.о. голови Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.05.2022 р. №182 «Про надання статусу неповнолітній дитині», [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі свідоцтва про смерть матері [PERSON] та постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 10.12.2019 року (справа 755/11089/18) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно наказу служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації «Про тимчасове влаштування дитини» від 13.05.2022р. №9 неповнолітній [PERSON] проживає в сім`ї рідної бабусі [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням обов`язків [PERSON] щодо виховання неповнолітнього [PERSON] , згідно наказу служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної м.Києві державної адміністрації «Про припинення тимчасового влаштування дитини» від 14.07.2022 р. №1 тимчасове влаштування [PERSON] припинено. Батько дитини до служби з метою повернення дитини жодного разу не звертався. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації доцільно позбавити батька, [PERSON] батьківских прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . ( а.с. 13). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00020547515 від 12 липня 2018 року, відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с.15) Рішенням Київського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року відібрано у [PERSON] та [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та передано [PERSON] . Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації для подальшого влаштування. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , у розмірі частини від усіх видів доходу платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] , АК «Державний ощадбанк України» починаючи з 09 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів доходу платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] , АК «Державний ощадбанк України» починаючи з 09 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 р. позов [PERSON] про повернення дитини задоволено. Повернуто дитину [PERSON] матері [PERSON] передавши її з Центру соціально-психологічної реабілітацції дітей №1 Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської ради. Визначено місце проживання дитини з його матір`ю [PERSON] . Змінено порядок стягнення аліментів визначений постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2019 р.,а саме з стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] , в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», починаючи з 09 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття та стягнення з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] , в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», починаючи з 09 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття на стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, актовий запис від 12 лютого 2022 року №3315 мати, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.44). З висновку Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання комісії №9 від 13.07.2022 року), вбачається що батько дитини [PERSON] до Служби у справах дітей з метою повернення дитини жодного разу не з`явився. Також згідно до листа Дніпровської районної в місті Києві Центру соціальних служб від 01.07.2022 №103/42/454 [PERSON] до Дніпровського Центру соціальних служб за допомогою не звертався. Разом з тим, виконавчий орган Київської міської ради Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 від 30.01.2023 року №069012/27 повідомляє, що батько неповнолітнього [PERSON] жодного разу не відвідував сина та ніколи не намагався з ним зв`язатися. Також батько, [PERSON] на контакт з співробітниками центру не виходив. Викладені факти свідчать, що батько дитини [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про психічний і духовний розвиток дитини, не готує його до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати чек ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (протокол від 13.07.2022 р. №9). Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені обставини свідчать, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своєї дитини, не забезпечує його законних прав на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов`язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, суд враховує, що цивільним процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана неповнолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] або зробить неможливим його виконання в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial