Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Свалявського районного суду від 07.08.2015 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. В шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що батько дитини, починаючи з 2013 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на нього, як батька, не виконує, не бере моральної, матеріальної або іншої участі у вихованні дитини, не провідує її, не телефонує, не цікавиться здоров`ям дитини, її успіхами у навчанні. Вказує, що всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. За таких обставин, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач щодо задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи щодо задоволення позову не заперечив (а.с. 34-36). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до чинного рішення Свалявського районного суду від 07 серпня 2015 року (справа №306/1741/15-ц) шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу позивачці відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно свідоцтва по народження серії [NUMBER] від 10.01.2013 року, у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6 від 10.01.2013 року, проведений Відділом ДРАЦС Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області (а.с. 5). Як убачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2018 року, позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 13). Згідно характеристики наданої Свалявським закладом загальної середньої освіти № 4 з поглибленим вивченням окремих предметів Свалявської міської ради від 19.10.2022 року на [PERSON] , [INFO] , дитина характеризується позитивно, її вихованням займається мати [PERSON] . Батько дитини за цей час контактів із школою не підтримував, успішністю дитини не цікавився, з класним керівником не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с. 7-8). Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області» 19.10.2022 року, [PERSON] , [INFO] є здоровою (а.с. 10). Як убачається з акту обстеження умов проживання від 17.10.2022 року за адресою [ADDRESS] , у даному помешканні створені всі належні умови для розвитку та виховання дітей. Окрім того, комісією встановлено, що батько [PERSON] вихованням останньої не займається та матеріально її не утримує (а.с. 11). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01.11.2022 року № 65675696, у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 52\~755,35 грн (а.с 12). Відповідно до пояснень [PERSON] (мешканця [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканця [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканки [ADDRESS] ), такі підтвердили факт, що [PERSON] , не цікавиться та не навідується до доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 14-16). За приписами ст. 164 СК України\~батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є висновок комісії з питань захисту прав дитини Свалявської міської ради від 09.02.2023 року № 02-14/523 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо [PERSON] , [INFO] (а.с 37-38). Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не забезпечує її належного догляду, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, такого необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved