Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Орган опіки та піклування Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, в інтересах неповнолітнього [PERSON] , через засоби поштового зв`язку, звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , та призначення опікуном останнього [PERSON] , яка є рідною бабою неповнолітнього, стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання онука. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] у будинку в смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, внаслідок обстрілу військами російської федерації, загинула [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] . Квартира у якій проживав неповнолітній [PERSON] зі своєю загиблою матір`ю [PERSON] зазнала значних руйнувань. 25.11.2022 неповнолітній був тимчасово влаштований до родини своєї бабусі [PERSON] , яка є матір`ю загиблої [PERSON] .. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 01.12.2016 шлюб між нині померлою [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] розірвано, з останнього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1500 грн. Фактично з грудня 2016 року відповідач по справі [PERSON] не спілкувався з неповнолітнім сином [PERSON] , ним опікувалась лише загибла мати. Батько - відповідач по справі, рідко телефонував сину, приблизно пару разів на рік та лише одного разу забирав його до себе додому - в м. Глобино Полтавської області. Неповнолітній [PERSON] після закінчення 9-ти класів Шевченківського ліцею № 1 з 01.09.2022 являється студентом 1 курсу ВСП «Полтавського політехнічного фахового коледжу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». Відповідач [PERSON] не цікавиться навчанням сина, не брав участі у вступній кампанії сина, в поселенні його до гуртожитку. Вказаними питаннями займалась загибла мати неповнолітнього [PERSON] . Крім цього відповідач [PERSON] не приїхав підтримати сина [PERSON] , під час поховання його матері [PERSON] , посилаючись на обстріли селища Третя особа по справі [PERSON] , яка є бабусею неповнолітнього [PERSON] , після загибелі його матері повністю здійснює опіку над онуком, та після позбавлення відповідача батьківських прав має намір і надалі піклуватися над своїм неповнолітнім онуком [PERSON] , утримувати його. Відповідачем [PERSON] подано позивачеві по справі нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] та призначення над ним піклувальника. 13.12.2022 рішенням виконавчого комітету Шевченківської селищної ради № 77 затверджено висновок органу опіки та піклування селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] - відповідача по справі відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду. 11.01.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 01.02.2023 ухвалою Диканського районного суду Полтавської облаті позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] адіментів на утримання неповнолітнього [PERSON] залишено без розгляду. В підготовче засідання представник позивача не з`явився, однак Шевченківською селищною військовою радою подано клопотання про проведення судового засідання у його відсутність. Відповідачем [PERSON] на електронну адресу суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність Проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] не заперечує. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вказала, що питання стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання онука [PERSON] просить зняти з розгляду, оскільки, відповідачем надаються кошти в добровільному порядку на утримання сина. Враховуючи те, що відповідачем було подано заяву, у якій він зазначив про визнання позову, його визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, третя особа заперечень на позов не подала, судом розгляд справи по суті проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 КК України. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, а також третьою особою, яка не заявляє самостійних позовних вимог, суд провів розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.10.2006 зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 01.12.2016 (а.с. 10-11). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Мати неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] (а.с. 14). 25.11.2022, на підставі заяви [PERSON] , винесено Наказ № 12 служби у справах дітей Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області про тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, до родини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акта обстеження від 07.12.2022 комісією у складі представників служби у справах дітей встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] - третьою особою по справі та [PERSON] , дідусем. Неповнолітній проживає у квартирі, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 65,1 кв.м, у якій санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам. У неповнолітнього [PERSON] окрема кімната, обладнана необхідними меблями, а також побутовою технікою. Фактично [PERSON] проживає у бабусі у вихідні дні і на канікулах, оскільки навчається у ВНЗ м.Полтава та має кімнату у гуртожитку. Відповідно до довідки від 02.12.2022 № 206, КНП «Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шевченківської селищної ради, на прийом до вказаного закладу здоров`я зверталась мати неповнолітнього [PERSON] яка слідкувала за його станом здоров`я. Крім того, протягом навчання неповнолітнього [PERSON] у Шевченківському ліцеї №1, навчанням останнього у даному навчальному закладі опікувалась його мати, спілкувалась з класним керівником, брала участь у загально шкільних заходах, що вбачається з відповідної довідки від 01.12.2022 №01-32/51, виданої згаданим навчальним закладом. З довідки, виданої 30.11.2022 №571 відокремленим структурним підрозділом «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вбачається, що неповнолітній [PERSON] є студентом 1 курсу вказаного навчального закладу, його батько участі в навчальному процесу не брав. Питання, які виникали щодо навчання та проживання у гуртожитку вирішувались матір`ю студента. 13.12.2022 рішенням виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що в ході особистої бесіди працівників органу опіку та піклування з неповнолітнім [PERSON] встановлено, що останній не хоче проживати разом з батьком, а бажає проживати разом з бабусею та дідусем. Крім того, відповідач [PERSON] не приїхав підтримати сина [PERSON] під час поховання його матері, мотивуючи це тим, що у Шевченківській громаді небезпечно через обстріли. В той же час, 05.12.2022 до органу опіки та піклування відповідачем [PERSON] подано заяву, яка посвідчена нотаріально, про те, що він добровільно та беззаперечно відмовляється від батьківських прав, та надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] . 16.12.2022 затверджено висновок Комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Глобинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] - відповідача по справі, на підставі наданої ним заяви про це (а.с.29). Відповідно до складеного висновку вбачається, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Вказане підтверджує те, що батько неповнолітньої дитини [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток свого сина, не бере участі у його навчанні, вихованні, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його здоров`ям, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять її інтересам. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , з моменту розірвання шлюбу - 01.12.2016 року останній лише кілька разів телефонував сину, а після смерті матері дитини, батько [PERSON] не цікавився життям сина. Вихованням, навчанням та лікуванням дитини займалась нині померла мати. Батько дитини навіть не приїхав підтримати сина на похованні матері. Вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням на даний час займається бабуся [PERSON] та дідусь. Враховуючи вищевикладене та діючи в інтересах неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] [INFO] . Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, визнання ним позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав, та враховує всі докази в сукупності. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки у судовому засіданні у повній мірі підтверджено факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про нього, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у його долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо не бажає їх виконувати. Вирішуючи вимоги в частині встановлення опіки та призначення опікуна суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як встановлено судом [PERSON] самоусунувся від виховання свого неповнолітнього сина та виконанням своїх обов`язків, та надав нотаріально посвідчену заяву про позбавлення його батьківських прав. З огляду на це та інші обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги про призначення опікуном неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - третю особу [PERSON] , [INFO] , яка є рідною бабусею останнього, доведені, обґрунтовані, підтверджені належними доказами не суперечать висновку органу опіки та піклування, а тому також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved