Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

У лютому 2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровського державного медичного університету до [PERSON] , про стягнення витрат на навчання, в якій позивач просив суд: поновити процесуальний строк звернення до суду з даним позовом; стягнути з відповідача витрати на навчання у розмір 132\~761,43 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послався на те, що 01.09.2008 з [PERSON] було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою, відповідно до умов якої остання взяла на себе зобов`язання щодо прибуття, після закінчення вищого навчального закладу, на місце направлення для відпрацювання не менше трьох років. З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання за вказаною угодою не виконала, що виразилося у не відпрацюванні за направленням встановленого терміну, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Обґрунтовуючи своє зволікання зі звернення з даним позовом до суду, позивач зазначив про те, що дізнався про порушення позивачем умов угоди 09.11.2021 з листа Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації від 09.11.2021 за вих.№3130/01-24/8573/03. Не погоджуючись з заявленими вимогами, відповідачем було надано відзив у якому зазначено про необґрунтованість заявлених позовних вимог. Так відповідач зазначила, що була переведена з КЗ «Миргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» до КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» звідки, за наказом №359-к від 08.10.2014, пішла у декретну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до [INFO] . З огляду на те, що відпустка по догляду за дитиною враховується у час відпрацювання за направленням, [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Також відповідачем зазначено про відсутність підстав для поновлення строку позивачу для звернення до суду. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 17.01.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до копії угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2008 укладеної між [PERSON] та Дніпровською державною медичною академією, [PERSON] зобов`язалася прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У різ відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 23.07.2011 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до копії наказу ДЗ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА МЕДИЧНА АКАДЕМІЯ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВЯ» №430-ос від 19.06.2014, [PERSON] присвоєно кваліфікацію лікаря і видано диплом випускника ІІ медичного факультету «педіатрія». Згідно з копією направлення на роботу №8 від 17.03.2014, [PERSON] направляється в розпорядження для роботи до КЗ «Миргородський ЦПМСД» департаменту охорони здоров`я Полтавської облдержадміністрації. Дата прибуття 01.08.2014. Відповідно до копії листа виконуючого обов`язки директора Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації Македонського І.О. від 16.07.2014, у разі згоди управління охорони здоров`я Полтавської облдержадміністрації, департамент охорони здоров`я дніпропетровської облдержадміністрації не заперечує щодо зміни місця призначення на роботу [PERSON] з Полтавської області на Дніпропетровську. Згідно з копією листа директора департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної Державної Адміністрації [PERSON] від 25.07.2014 за вих.01-03-13/5598/03, Департамент охорони здоров`я облдержадміністрації не заперечує щодо зміни місця призначення на роботу [PERSON] з посади лікаря загальної практики сімейного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Миргородського району Полтавської області на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Дніпропетровської області при згоді Департаменту роботи з персоналом, освіти та науки Міністерства охорони здоров`я України. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з записом №5 у трудові книжці серії [NUMBER] яка належить [PERSON] , остання 08.10.2014 прийнята на посаду лікаря інтерна амбулаторії загальної практики сімейної медицини №5 для проходження інтернатури за спеціальністю «Загальна практика сімейна медицина» (наказ №358-л від 08.10.2014). Відповідно до копії витягу з наказу від 08.10.2010 №359-к КЗ «Дніпропетровський центр медико-санітарної допомоги №2», [PERSON] лікарю-інтерну зі спеціальності «Загальна практика-сімейна медицина» амбулаторії загальної практики-сімейної медицина №5 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.10.2014 по 23.07.2017. Наступний запис №6 від 03.01.2017 про перейменування КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» на КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2». На підтвердження розміру витрат, позивачем надано розрахунок. За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №992від 22.08.1996, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Згідно з висновком до якого дійшла ВП/ВС у постанові від 26.01.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №607/3693/17, вирішуючи аналогічні спори (стягнення витрат на навчання), судам слід керуватись таким. Якщо між сторонами укладеної угоди про підготовку фахівця з вищою освітою передбачений обов`язок цього фахівця після закінчення відповідного навчання відпрацювати три роки, наприклад, в закладі охорони здоров`я, куди цей фахівець (випускник) буде направлений за розподілом, а також його обов`язок компенсувати (відшкодувати) замовнику його навчання вартість витрат цього замовника на це навчання у разі неприбуття цього випускника за направленням або його відмови без поважних причин приступити до роботи за призначенням (наприклад, відпрацювати три роки в закладі охорони здоров`я, куди випускник направлений за розподілом), то зазначене зобов`язання з відшкодування витрат на навчання є цивільно-правовим договірним зобов`язанням. Постановою Кабінету Міністрів України №992 від 22.08.1996, було затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів (в редакції, чинній на момент зарахування до штату КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2»,тобто станом на жовтень 2014 року та станом на дату прибуття для проходження інтернатури зазначену у направленні) час перебування жінки у відпустці після закінчення вищого навчального закладу у зв`язку з вагітністю, пологами, доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до терміну роботи за призначенням. Вказаний порядок був чинний на момент початку проходження інтернатури та втратив свою чинність 07.06.2017 (Постанова КМУ №376 від 31.05.2017). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З огляду на те, що [PERSON] прибула до КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» 08.10.2014 та того ж дня їй було надано відпустку по догляду за дитиною строком до 23.07.2017, яка відповідно до приписів вищезазначеного Положення зараховується до терміну роботи за призначенням, вважати останню такою, що не виконала умови угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2008, не можливо. Крім того, судом враховано, що [PERSON] в установленому Законом порядку отримала погодження щодо зміни місця проходження інтернатури. Позовна заява, щодо зворотного, не містить жодного доводу, посилання. Також суд зазначає, що отримання дозволу на зміну місця проходження інтернатури стало причиною у затримці працевлаштування на два місяці, що відповідно до вищезазначеного Порядку не може слугувати причиною для стягнення витрат на навчання, а лише для продовження строку інтернатури. До того ж, як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] , вона станом на січень 2017 року рахується лікарем-інтерном у КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2», що вказує на виконання останньою взятих на себе зобов`язань за угодою від 01.09.2008. Отже, підсумовуючи вищевикладене, заявлені вимоги є таким, що не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю. Суд звертає увагу, що зі змісту листа Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації від 09.11.2021 за вих.№3130/01-24/8573/03 вбачається лише те, що [PERSON] не проходила інтернатуру у КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Миргородського району Полтавської області та не спростовується та обставина, що остання проходила інтернатуру у КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2».

Outcome: dismissed