Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебував [PERSON] та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 01.01.2018 на виконання постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 відповідачу було проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 29.05.2018 №21/3/2-18/170, згідно з якою розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 становив 16051,50 грн. При проведенні розрахунку розмір пенсії (з надбавками) склав 14350 грн. та мав би обмежуватись максимальним розміром пенсії, який станом на 01.01.2018 становив 13730 грн. Проте в результаті рахункової помилки відповідачу в період з 01.07.2018 по 31.07.2019 пенсія виплачувалась у завищеному розмірі, а після доопрацювання та приведення пенсійної справи відповідача у відповідність до законодавства виникла переплата пенсії за вказаний період в сумі 12910,44 грн. Засоби досудового врегулювання спору, застосовані до відповідаа, результатів не дали. Вимоги про стягнення пенсії обґрунтовані нормами ч.1 ст. 1166, ч.1 ст.1212 ЦК України та ч. 4 ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які покладають на відповідача обов`язок повернути безпідставно отриману пенсію. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отриману пенсію в сумі 12910,44 грн. та судовий збір в сумі 2481 грн. 07.12.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача Горжий А.В. просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] перебуває обліку в ГУ ПФУ в м. Києві як отримувач пенсії. З грудня 2017 року йому була призначена пенсія (довічно) в розмірі 13730 грн. щомісячно, що підтверджується копією протоколу від 15.01.2018. З 01.07.2018 ГУ ПФУ в м. Києві здійснило перерахунок пенсії [PERSON] на підставі поданої ним довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій згідно з постановою КМУ від 21.02.2018 №103, від 29.05.2018 №21/3/2-18/170 та визначило розмір пенсії в сумі 14350 грн. 05.10.2022 ГУ ПФУ в м. Києві здійснило перерахунок пенсії [PERSON] та визначило розмір пенсії в сумі 13730 грн. з липня по листопад 2018 року та в сумі 13741,25 грн з грудня 2018 по червень 2019 року, в сумі 13758 в липні 2019 року. Згідно з розрахунком, зробленим позивачем, розмір коштів, які підлягають утриманню з відповідача становить 13583,25 грн. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби. Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 1 ч.1 ст.1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення вищенаведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво виплачені суми пенсії можуть бути стягнуті позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила, зокрема, якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача. Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум. До подібних висновків щодо застосування ст. 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13, від 02.07.2014 по справі № 6-91цс14. Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 по справі 753/15556/15-ц. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24.12.1999 №13 надається роз`яснення поняття лічильної (рахункової) помилки, згідно з яким це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. Отже, рахункова помилка за своїм змістом, смисловим та логічним значенням - це математична помилка, зокрема, помилка під час здійснення математичних дій, розрахунків (множення, додавання, іншого обрахунку). З матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, з яких можна було б встановити причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії відповідачу та з`ясувати, що ця помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій. За таких обставин суд вважає, що допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б беззаперечно доводили, що дана помилка є безпосередньо рахунковою. Судом встановлено і не заперечувалось самим позивачем, що виплата відповідачу пенсії відбулась без обмеження максимальним розміром пенсії, який станом на 01.01.2018 становив 13730 грн. Зазначене свідчить про недотримання стандарту належної обачливості з боку позивача. За таких обставин суд відхиляє доводи позивача щодо допущеної рахункової помилки при перерахуванні пенсії [PERSON] , адже доказів на підтвердження вказаних доводів стороною позивача не надано. Також суд враховує, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічна правова позиція також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Оцінивши усі докази, подані учасниками справи, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а судом не встановлено наявність рахункової помилки з боку позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed