Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який наданий час розірвано. Від даного шлюбу має спільну з відповідачем дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо і спільний син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач самостійно намагається матеріально забезпечити дитину, відповідач з часу розірвання шлюбу не допомагає та не піклується про сина, матеріальними потребами дитини не цікавиться. На час звернення до суду з цим позовом між сторонами по справі не досягнуто домовленості щодо виконання обов`язку відповідача по утриманню дитини. Позивач у повній мірі самостійно не може забезпечити матеріальні потреби дитини щодо забезпечення її одягом, продуктами харчування взуття, ліками, засобами гігієни. За таких умов позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з моменту звернення з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 29 грудня 2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, з заявами та клопотаннями до суду не звертався, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2009р. виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено,\~щозаочним рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 25.10.2016 по справі № 692/743/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.07.2008р. відділом РАЦС по місту Бердянську бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 367 розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.12.2021р., відповідний актовий запис № 07, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 931 від 15.12.2022р., [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні матері [PERSON] , [INFO] , та проживає разом з нею. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку). Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України усунувся від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40грн., від сплати якого при подачі заяви була звільнена позивач.

Outcome: approved