Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач представник Кам`янської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів дарування недійсними та звільнення земельної ділянки. У своєму позові з урахуванням зміни предмету позову позивач просить суд: Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] на об`єкт нерухомості торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власної на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1332764112104, номер запису про право власності: 21979789 з одночасним при припиненням речового права. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] на об`єкт нерухомості торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власної на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1332764112104 , номер запису про право власності: 21979826 з одночасним припиненням речового права. Визнати недійсним Договір дарування однієї другої частки нерухомого майна торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 31.08.2017р. укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 866, застосувати наслідки недійсності скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на частку об`єкту нерухомості торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власної на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1332764112104, номер запису про право власності: 22111122 з одночасним припиненням речового права [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на частку об`єкту нерухомості торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсним Договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 02.09.2017р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 876 та застосувати наслідки недійсності, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на частку об`єкту нерухомості торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власної на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1332764112104, номер запису про право власності: 22139001 з одночасним припиненням речового права [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на частку об`єкту нерухомості торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] за рахунок [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] та [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , об`єкт нерухомості торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути солідарно з відповідачів на користь Кам`янської міської ради всі витрати пов`язані з розглядом цієї справи. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що у липні 2017 року [PERSON] звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськ з позовною заявою до ПП «Паланка», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором безвідсоткової фінансової допомоги від 01 квітня 2017 у розмірі 3000 грн. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] , [PERSON] , Приватним підприємством «Паланка», [PERSON] та [PERSON] . За мировою угодою було визнано за [PERSON] право власності на об`єкти нерухомості, а саме: - 1/2 частину багатофункціонального приміщення (вбудовані приміщення 61,62,63), загальною площею 214,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 25,0 кв.м., який складається з наступного: К-1 житловий будинок загальною площею 25 м. кв., (у тому числі житлова площа 10,8 м. кв.), №1 хвіртка, № 2 огорожа та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Було визнано за [PERSON] право власності на об`єкти нерухомості, а саме: -1/2 частину багатофункціонального приміщення (вбудовані приміщення 61,62,63), загальною площею 214,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -1/2 частину торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] ; -1/2 частину житлового будинку, загальною площею 25,0 кв.м., який складається з наступного: К-1 житловий будинок, загальною площею 25 м. кв., (у тому числі житлова площа 10,8 м. кв.), №1 хвіртка, № 2 огорожа та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі Ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, якою було затверджено мирову угоду по справі № 2/207/1222/17 та визнано право власності, 16.08.2017 року, реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою С.В., за реєстраційним номером 1332764112104, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на об`єкт спірного нерухомого майна - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] . Здійснивши реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно: 31.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частки нерухомого майна - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 866. На підставі договору дарування, серія та номер НМІ 263532, реєстровий номер 866 право власності на частки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 22111122 від 31.08.2017р. за [PERSON] , приватним нотаріусом Моїсєєнко Д.О. 02.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 876. На підставі договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування, серія та номер НМІ 263541, реєстровий номер 876 право власності на частки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 22139001 від 02.09.2017р. за [PERSON] , приватним нотаріусом Моїсєєнко Д.О. Відповідно до п.3 Договору дарування частки нерухомого майна від 31.08.2017р. посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 866, нерухоме майно належить Дарувальнику на праві спільної часткової власності та було отримано ним згідно з ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі № 207/1868/17 від 21.07.2017р. У п.2 Договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно від 02.09.2017р. посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 876 зазначено, що право власності на частку торгового павільйону розташованого за адресою: [ADDRESS] , оформлено на ім`я [PERSON] , що підтверджено ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі № 207/1868/17 від 21.07.2017р. Відповідно до п.11 Договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно від 02.09.2017р. Договором підтверджено право особистої приватної власності [PERSON] на частку торгового павільйону. Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, Баглійський районний суд визнав право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, чим порушив інтереси власника земельної ділянки - територіальної громади м. Кам`янське, в особі Кам`янської міської ради щодо користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою під спірним нерухомим майном. В зустрічному позові позивач та за первісним позовом відповідач [PERSON] просить суд: відмовити у задоволенні первісного позову, визнати дійсним договір дарування 1/2 частки нерухомого майна від 31.08.2017 року серія НМІ № 263532 посвідчений Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О. за № 866. В обґрунтуванні зустрічного позову зазначив, що договір дарування частки нерухомого майна було укладено між [PERSON] та [PERSON] у період коли була чинна підстава набуття права власності першим частки спірного нерухомого майна, а тому сторони правомірно уклали, а нотаріус посвідчив даний договір. Після укладення даного договору [PERSON] правомірно використовує свою частку у спірному нерухомому майні відповідно до його цільового призначення і неодноразово звертався до міської ради для надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; однак остання залишає дані заяви без розгляду. Земельна ділянка, на якій знаходиться спірний об`єкт нерухомого майна не виділена внатурі, її межі не визначено, а тому вважає, що міська рада не може обґрунтовано стверджувати про порушення її прав, так як остання не може надати доказів наявності такої ділянки, її меж, розміру та інших необхідних характеристик у просторі, які би дозволили можливість її ідентифікувати. Таким чином, вважає, про недоведеність міською радою порушення її прав, так як відсутній предмет порушення чітко визначена земельна ділянка, а не лише твердження міської ради, про те, що «всі землі їй належать», без обґрунтування даного твердження належними доказами, а саме кадастровим номером такої ділянки з чітко визначеними її межами. Недоведеність позивачем порушення його прав має наслідком відсутність предмета спору між сторонами та закриття провадження у справі на цій підставі. Міська рада не будучи стороною за оскаржуваними договорами дарування нерухомого майна та не довівши належними доказами самовільного зайняття відповідачами, конкретної земельної ділянки, власником якої, як стверджує міська рада, вона являється не може вважатися належним позивачем у справі. Можливі порушення відповідачів при будівництві нерухомого майна не відносяться до повноважень міської ради, а є виключною компетенцією інших спеціалізованих державних органів та установ, які не заявлять вимоги до власників спірного нерухомого майна про порушення останніми установлених вимог щодо будівництва та його експлуатації. В судове засіданні позивач та відповідач за зустрічним позовом Представник Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Жежель С.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того надано відповідь на зустрічний позов в якому просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі підстав наведених у відзиві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився надав відзив в якому зазначає, що вважає себе та [PERSON] добросовісними набувачами нерухомого майна, станом на час укладання договору [PERSON] та [PERSON] були законними власниками торгівельного павільону А-1, загальною площею 36,9 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] та право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі діючої ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровські області від 21.07.2017 р. у справі № 207/1868/17 та надали заяву про слухання справи за його відсутності та відсутності відповідача та ухвалити рішення відповідно до законодавства. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач \~ [PERSON] за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Позивач за\~первісним позовом\~та \~третя особа\~за зустрічним\~позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримуєте в повному обсязі. Представник третьої особи Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, та Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Дениса Олександровича в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. 04.02.2019 року ухвалою суду забезпечено позов по справі. 04.02.2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 04.09.2019 року ухвалою суду відмовлено у зупиненні провадження. 23.09.2020 року ухвалою суду витребувані докази. 20.05.2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви про залишення без руху. 23.06.2022 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, дійшов до такого висновку. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Судом встановлено, що 21.07.2017 року Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] , [PERSON] , Приватним підприємством «Паланка», [PERSON] та [PERSON] . За мировою угодою було визнано за [PERSON] право власності на об`єкти нерухомості, а саме: - 1/2 частину багатофункціонального приміщення (вбудовані приміщення 61,62,63), загальною площею 214,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 25,0 кв.м., який складається з наступного: К-1 житловий будинок загальною площею 25 м. кв., (у тому числі житлова площа 10,8 м. кв.), №1 хвіртка, № 2 огорожа та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на об`єкти нерухомості, а саме: -1/2 частину багатофункціонального приміщення (вбудовані приміщення 61,62,63), загальною площею 214,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -1/2 частину торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] ; -1/2 частину житлового будинку, загальною площею 25,0 кв.м., який складається з наступного: К-1 житловий будинок, загальною площею 25 м. кв., (у тому числі житлова площа 10,8 м. кв.), №1 хвіртка, № 2 огорожа та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі Ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, якою було затверджено мирову угоду по справі № 2/207/1222/17 та визнано право власності, 16.08.2017 року, реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою С.В., за реєстраційним номером 1332764112104, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на об`єкт спірного нерухомого майна - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] . Здійснивши реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно: 31.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частки нерухомого майна - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 866. На підставі договору дарування, серія та номер НМІ 263532, реєстровий номер 866 право власності на частки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 22111122 від 31.08.2017р. за [PERSON] , приватним нотаріусом Моїсєєнко Д.О. 02.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 876. На підставі договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування, серія та номер НМІ 263541, реєстровий номер 876 право власності на частки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 22139001 від 02.09.2017р. за [PERSON] , приватним нотаріусом Моїсєєнко Д.О. Відповідно до п.3 Договору дарування частки нерухомого майна від 31.08.2017р. посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 866, нерухоме майно належить Дарувальнику на праві спільної часткової власності та було отримано ним згідно з ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі № 207/1868/17 від 21.07.2017р. У п.2 Договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно від 02.09.2017р. посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 876 зазначено, що право власності на частку торгового павільйону розташованого за адресою: [ADDRESS] , оформлено на ім`я [PERSON] , що підтверджено ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі № 207/1868/17 від 21.07.2017р. Відповідно до п.11 Договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно від 02.09.2017р. Договором підтверджено право особистої приватної власності [PERSON] на частку торгового павільйону. Всупереч вимогам\~ст. 33 ЦПК України, Кам`янська міська рада як власник самовільно забудованої земельної ділянки не була залучена до участі у справі в якості відповідача. Порушення інтересів держави в особі Кам`янської міської ради полягають в тому, що Баглійський районний суд, затвердивши мирову угоду між сторонами про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, порушив інтереси власника земельної ділянки\~Кам`янської міської ради щодо користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою під спірним нерухомим майном та інтереси Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, як органу контролю, який уповноважений на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. 28.09.2017 року до Кам`янського міського голови надійшов лист Прокуратури Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська ухвали від 21.07.2017 року у справі № 207/1868/17-ц. Даним листом повідомлялося про порушення інтересів держави та наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Кам`янської міської ради, шляхом внесення прокурором апеляційної скарги на вищезазначену ухвалу. На ухвалу Баглійського районного суду від 21.07.2017р. (справа № 207/1868/17) прокуратурою Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради та Кам`янською міською радою були подані апеляційні скарги, в яких апелянти, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. 18.12.2018 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову по справі №207/1868/17 (провадження №22-ц/803/1537/18 справа № 207/1868/17), якою ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.07.2017 року про затвердження мирової угоди у справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства «Паланка», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором безвідсоткової фінансової допомоги було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Постанова Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2018 року по справі №207/1868/17 набрала законної сили 18.12.2018 року. Отже, з набранням законної сили Постанови Дніпровського апеляційного суду, з 18 грудня 2018р. підстава виникнення права власності за кожним окремо: [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частини торгового павільйону А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] - скасована. Оскільки підстава виникнення права приватної власності на спірний об`єкт нерухомого майна у [PERSON] та [PERSON] і набуття права приватної власності (переходу права власності) на цей же об`єкт до [PERSON] та [PERSON] скасована, а тому виникла підстава для визнання договору дарування частки нерухомого майна від 31.08.2017 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 866 недійсним у зв`язку з безпідставністю набуття права власності [PERSON] ; , а також визнання договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно від 02.09.2017 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованого в реєстрі за № 876 недійсним у зв`язку з безпідставністю набуття права власності [PERSON] . Відповідно до статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Всі землі в межах міста Кам`янського належать територіальній громаді міста. Згідно ч.1\~статті 83 ЗК України\~землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до частини 2\~статті 83 ЗК України\~у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. Згідно ст. 327 ЦК України суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування. Відповідно до статей\~10,\~16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~ради представляють інтереси територіальної громади. Згідно приписів ст.189 Земельного кодексу України та ст. 20 Закону України «Про охорону земель», сільські, селищні, міські районні та обласні ради здійснюють самоврядний контроль за використанням та охороною земель. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно ч. 2\~ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як визначено ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Відповідно до п.п.9 п.4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року №294\~(в редакції\~постанови КМУ від 07.06.2017 року №408) Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації, скасовує їх реєстрацію). Згідно до п. п. 2 п. 4 Положення Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації). При цьому, виключно власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяє будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власності або користування землею набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених\~ Конституцією України (ст.13,14),\~Земельного кодексу України\~(ст.ст.78,92,93,102-1,116,118,119,123,125,126) та інших Законів України. Спірний об`єкт нерухомості- торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., - розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Між тим, рішення про надання у користування цієї земельної ділянки Кам`янською міською радою не приймалося. Відповідна земельна ділянка зайнята самовільно. Положеннями\~статті 41 Конституції України\~та\~статті 321 ЦК України\~визначено принцип непорушності права власності та зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України цієї статті власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі\~статтею 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Законом України Про державний контроль за використанням та охороною земель визначено поняття самовільного зайняття земельної ділянки та зазначено, що це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до\~статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно ч. 4\~ст. 376 ЦК України\~встановлює, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.1 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.\~ Пунктом 5 Постанови №9 Пленуму ВСУ від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Пунктом 18 Постанови №9 ПВСУ визначений перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок: правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України). На час постановлення Баглійським районним судом Ухвали про затвердження мирової угоди і це було встановлено судом апеляційної інстанції, право власності на спірне нерухоме майно - торговий павільйон А-1, загальною площею 36,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] не було взагалі зареєстровано, що підтверджується Довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 грудня 2018 року № 150019470 відомості про реєстрацію права власності. Також, Судом апеляційної інстанції було встановлено, що оскаржувана ухвала була винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відобразилось у тому числі у відсутності відповідних документів та дозволів на користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] ; встановлено факт самовільного будівництва спірного нерухомого майна без необхідних дозвільних документів та без вводу в експлуатацію у порядку передбаченому чинним законодавством України; судом першої інстанції не перевірено та не встановлено наявності правовстановлюючих документів на спірний об`єкт та інші суттєві порушення, які стали підставою для скасування ухвали від 21.07.2017року. Також суд апеляційної інстанції встановив факт порушення інтересів держави в особі Кам`янської міської ради та Державної архітектурно-будівельної інспекції України. У зв`язку з тим, що порушені інтереси власника земельної ділянки - територіальної громади м. Кам`янське, в особі Кам`янської міської ради щодо користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою під спірним нерухомим майном, тому позовні вимоги Кам`янської міської ради підлягають задоволенню. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Таким чином аналізуючи зазначені норми закону повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування та оцінивши належність допустимість, достовірність наданих доказів суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних вимог, оскільки рішень про надання у користування цієї земельної ділянки Кам`янською міською радою не приймалось, встановлено факт самовільного будівництва спірного нерухомого майна без необхідних дозвільних документів та без вводу в експлуатацію у порядку передбачений чинним законодавством України, а тому наявні підстави для скасування таких договорів та скасування державної реєстрації з припиненням права власності. Питання щодо скасування заходів забезпечення позову вирішується відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №9 від 22.10.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо. Як вбачається з матеріалів справи ухвалою від 04.02.2019 р. забезпечено позов, у зв`язку з тим, що підстави, які послужили для забезпечення позову відпали, то суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сплачений позивачем судовий збір з урахуванням задоволених вимог, стягнувши з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Кам`янської міської ради Дніпропетровської судовий збір у розмірі по 2\~424\~грн. 69 коп. з кожного.

Outcome: approved