Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

\~06.10.2022 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що він з 06 травня 1995 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 15 травня 1997 року позивач набув право приватної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Синельниківською міською радою. Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2007 року позивача було засуджено за ч.3 ст.307 КК України до дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою колегії суддів Судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 200 7року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська змінено, із застосуванням ст.69 КК України позивача було засуджено до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. 23 жовтня 2007 року державним виконавцем державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Деркач С.В., на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, був складений акт опису й арешту майна, що належить позивачу, яке складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] . 01 листопада 2007 року державним виконавцем ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження (виконавчий лист № 1-11/2007, виданий 20.07.2007 р.). 25 червня 2011 року вищезазначене виконавче провадження державним виконавцем було поновлено. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року квартиру [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за [PERSON] право приватної власності на частину цієї квартири та виключено 1/2 частину зазначеної квартири з акту опису й арешту майна, складеного 23.10.2007 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Як вбачається з витягів про державну реєстрацію прав та відомостей КП «СМБТІ» та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2022 року, 02 березня 2012 року було зареєстровано право приватної власності на вищезазначену квартиру за позивачем та [PERSON] , за кожним по частині. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься запис про обтяження за №12366897, зареєстрований 05.04.2012 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 16480939, 02.04.2012 р. відділу ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції, державний виконавець Деркач С.В., об`єкт обтяження: частка квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] . 15 серпня 2012 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа № 1-11/2007, виданого 20.07.2007 року стягувачеві, та припинення чинності арешту майна боржника. Винесенню зазначеної постанови передували прилюдні торги по реалізації арештованого майна, яке у позивача конфісковано. Торги проходили тричі: 24.05.2012року, 27.06.2012року, 30.07.2012 року, але частка квартири позивача так і не була реалізована. Стягувач мав можливість повторно пред`явити виконавчий документ для виконання строком до 15.08.2012 року, або протягом 10 робочих днів заявити своє бажання про залишення за собою нереалізованого майна. Але стягувач ні вищезазначених дій, ні якихось інших дій не зробив. 05.11.2012 шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. 01 грудня 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 188. 18 грудня 2012 року колишня дружина позивача, [PERSON] , продала його дружині, [PERSON] , частку їх спільної квартири за адресою: [ADDRESS] . Тобто на теперішній час позивач з дружиною є власниками вищезазначеної квартири. Проживають в ній разом з трьома дітьми вже багато років, здійснюють ремонт, заборгованості по комунальним платежам не мають. Згідно відомостей, зазначених в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо наявності зазначеного обтяження, арешт зберігає чинність до теперішнього часу, а отже перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати право власності на належне майно. З листа Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 32284 від 12.09.2022 року вбачається, що виконавче провадження №16480939, згідно виконавчого № 1-11/2007 від 20.07.2007, виданого Красногвардійським районним судом про конфіскацію майна, що належить [PERSON] , знищено у зв`язку зі спливом строку зберігання. Ухвалою суду від 25.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та ухвалою суду від 24.01.2023 року призначено справу до судового розгляду. У сьогоднішнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади в особі Синельниківської міської ради в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, рішення просили прийняти відповідно до вимог законодавства. Представник відповідача ГУ ДПС у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, раніше надали до суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позов було пред`явлено до неналежного відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.05.1997 року Виконкомом Синельниківської міської Ради народних депутатів, належить частка квартири [ADDRESS] (а. с. 25-26). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] вбачається запис про обтяження вказаного нерухомого майна, накладеного 05.04.2012 року за №12366897 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 16480939, 02.04.2012, відділ державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, державний виконавець Деркач С.В. (а. с. 28-29). Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2007 року [PERSON] було засуджено за ч.3 ст.307 КК України до дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2007 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська змінено, із застосуванням ст.69 КК України [PERSON] було засуджено до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна (а.с.18-24). 23 жовтня 2007 року державним виконавцем державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Деркач С.В., на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, був складений акт опису й арешту майна серії АА №988876 зроблений з оригіналу серії АА №889753, що належить [PERSON] , яке складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.30-31). 01 листопада 2007 року державним виконавцем ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження (виконавчий лист № 1-11/2007, виданий 20.07.2007 р.). 25 червня 2011 року виконавче провадження №16480939 постановою державного виконавця було поновлено (а.с.36). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року квартиру [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за [PERSON] право приватної власності на частину цієї квартири та виключено 1/2 частину зазначеної квартири з акту опису й арешту майна, складеного 23.10.2007 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.32, 34-35). Як вбачається з витягів про державну реєстрацію прав та відомостей КП «СМБТІ» та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2022 року, 02 березня 2012 року було зареєстровано право приватної власності на вищезазначену квартиру за позивачем та [PERSON] , за кожним по частині (а.с.27, 33). Відповідно до повідомлень від 08.05.2012 року за вих. №01-03/1247, від 07.06.2012 року за вих. №01-03/1663 та від 04.07.2012 року за вих. №01-03/1987 24.05.2012 року, 27.06.2012року, 30.07.2012 року відбувалися прилюдні торги по реалізації арештованого майна, яке конфісковане у [PERSON] , однак частка квартири позивача не була реалізована (а.с.37-39). 15 серпня 2012 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа № 1-11/2007, виданого 20.07.2007 року стягувачеві, та припинення чинності арешту майна боржника (а.с.40). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). 01 грудня 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 188, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до договору купівлі-продажу частини квартири від 18.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстровано в реєстрі за №6990, колишня дружина позивача [PERSON] продала [PERSON] частку їх спільної квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.53-56). На теперішній час позивач з дружиною є власниками вищезазначеної квартири, проживають в ній разом з трьома дітьми вже багато років, здійснюють ремонт, заборгованості по комунальним платежам не мають, що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 09.09.2022 року, виданого ТОВ «ЖБК Проект», довідкою про розмір платежів на комунальні послуги, виданою 09.09.2022 року ТОВ «ЖБК Проект», довідкою від 09.09.2022 року, виданою Житлово-експлуатаційною конторою-2, довідкою від 06.09.2022 за вих. №619, виданою КП «Синельниківський міський водоканал» ДОР, довідкою, виданою ТОВ «Дніпропетровськгаз Збут» (а.с.12-16). З листа Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 32284 від 12.09.2022 року вбачається, що виконавче провадження №16480939, згідно виконавчого № 1-11/2007 від 20.07.2007, виданого Красногвардійським районним судом про конфіскацію майна, що належить [PERSON] , знищено у зв`язку зі спливом строку зберігання (а.с.41). Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України, право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна, що на праві власності належить позивачу. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний позов пред`явлений до належних відповідачів, а відтак підстав для відмови у задоволенні позову, на які посилався представник ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву, немає. Згідно частини 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до положення статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. У зв`язку з тим, що був накладений арешт, позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved