Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

У вересні 2022 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулося АТ КБ «ПриватБанк». Свої вимоги обґрунтувало тим, що АТ КБ «ПриватБанк» (далі банк, позивач) та [PERSON] (далі відповідач) 02.04.2008 уклали кредитний договір № K3YWGA15006755 (далі договір). Згідно з договором АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 417887,50 грн на термін до 02.04.2023, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. Як визначено договором, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної заборгованості в строк заборгованості за кредитом. Як стверджує позивач, він зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості з договором № K3YWGA15006755. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконала. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 17.01.2022 приватним нотаріусом було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як зазначає позивач, винесення виконавчого напису від 17.01.2022 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 406082,58 грн. Оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 17.01.2022, тобто за період з 02.04.2008 по 13.09.2021, то за період після винесення виконавчого напису від 17.01.2022, з 02.02.2022 по 05.09.2022 відповідач має заборгованість у розмірі 75086,68 грн, яка складається з: 67877,32 грн індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 7209,36 грн 3 % річних від простроченої суми. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 75086,68 грн за кредитним договором № K3YWGA15006755 від 02.04.2008, яка складається з: 67877,32 грн індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 7209,36 грн 3 % річних від простроченої суми. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В силу приписів пункту 1 ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України вказана цивільна справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження враховано, що дана справа не належить до категорії спорів, визначених ч. 4 ст. 274 ЦПК України, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, ціна позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорія та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку про доцільність проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відтак, клопотання представника позивача було задоволено частково. Ухвалою судді\~Березанського міського\~суду Київської\~області від\~06.10.2022\~було прийнято\~позовну заяву\~до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, судові повістки про виклик до суду, копія позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу надсилались судом в порядку ст. 128 ЦПК України на адресу його зареєстрованого місця проживання. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснив, що за виконавчим написом нотаріуса суму заборгованості з відповідача на даний час не стягнуто. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] , належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи (а.с. 76-77), до суду не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] 15.11.2022 подав до канцелярії суду письмові пояснення по справі (зареєстровано канцелярією суду за вх. № 2243 від 15.11.2022), у яких, серед іншого, просив розгляд справи № 356/385/22 проводити за відсутності відповідача та його представника (а.с. 55). У письмових поясненнях представник відповідача просив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі. Зазначив, що представник позивача не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог аба заперечень, зокрема, в матеріалах справи відсутні будь--які докази того, що рішення суду про стягнення суми заборгованості відповідачем не виконане або виконане частково. Також додав, що суми інфляційних витрат позивачем належним чином не розраховані з наведенням всіх цифрових показників. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). В силу приписів ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як визначено\~ч.\~1,\~2\~ст.\~633\~ЦК України\~публічним є\~договір,\~в якому\~одна сторона\~-\~підприємець взяла\~на себе\~обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України за договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою\~статті 638\~ЦК України\~встановлено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1054\~ЦК України\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту статті 610\~ЦК України слідує, що під порушенням зобов`язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено, що 02.04.2008 ПриватБанк та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір № K3YWGA15006755 (а.с. 7-11). Відповідно до п. 1.1 р. І вказаного вище кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 8 договору. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Згідно з п. 8.1 розділу 8 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 02.04.2008 по 02.04.2023 включно, у вигляді не поновлювана лінія (далі кредит) у розмірі 417887,50 грн на наступні цілі: 353500,00 грн на споживчі цілі, а також у розмірі 64387,50 грн на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 8.2 даного договору. Додатки № 1 та № 2 до кредитного договору № K3YWGA15006755 від 02.04.2008 це розрахунок загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту (а.с. 10-11). Матеріали справи містять копію заяви на видачу готівки від 02.04.2008 на підтвердження надання відповідачу банком кредиту (а.с. 12). 17 січня 2022 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, вчинила виконавчий напис, яким пропонує звернути стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № K3YWGA15006755, посвідченого 02.04.2008 державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Малиновською Н.В. за реєстровим № 1-2231, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна нотаріус пропонує задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, у розмірі: заборгованість за кредитом 406\~082,58 грн; заборгованість за відсотками - 1 101\~047,34 грн, комісія - 17212,39 грн, пеня- 3\~607\~115,45 грн, що всього становить 5\~131\~457,76 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн. Всього, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконачого напису, становить 5134957,76 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - тринадцять років п`ять місяців одинадцять днів, а саме з 02.04.2008 по 13.09.2021 (а.с. 4). Позивач надав розрахунок заборгованості у розмірі 75086,68 грн, яка складається з: 67877,32 грн індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 7209,36 грн 3 % річних від простроченої суми (а.с. 5). Відповідно до положень статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. За своєю суттю вчинення виконавчого напису не є вирішенням спору між кредитором та боржником, а є лише підтвердженням безспірності зобов`язання боржника. Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Постанові від 16 вересня 2019 року у справі справа № 357/9784/18. Доказів того, що зобов`язання за кредитним договором виконані - суду надано не було. Сам факт вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням на підставі рішення суду. [PERSON] , її представник не надали доказів на спростування позиції позивача, не надали контррозрахунку розміру заборгованості. Про яке саме рішення суду, яким стягнута сума заборгованості з відповідача, йдеться у письмових поясненнях, наданих представником відповідача (а.с. 55 абз. 9), суду не видається можливим встановити. Копії вказаного рішення до матеріалів справи не долучено. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2481, 00 грн (а.с. 19). Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 2481,00 на відшкодування понесених позивачем судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved