Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 10 вересня 2005 року перебував у шлюбі з відповідачем, за час спільного проживання ними було придбане майно, зокрема: автомобіль Skoda fabia, 2008 року випуску р.н. [NUMBER] - 165 000 грн., телевізор PHILIPS 32 PFL7762 - 7000,00 грн., холодильник ARDO nordfest - 7000 грн., газова плита ARDO 55 см - 4000 грн., кондиціонер Mitsubishi srk 20 HG - 10 000 грн, бойлер termal - 4000 грн, кухонні меблі (вбудовані) - 15 000 грн, спальний гарнітур (ліжко, гардероб, матрас, стіл-трюмо) - 15 000 грн., меблі для коридору - 15 000 грн. Загальна вартість майна становить 246 000 грн. Тому просить поділити майно подружжя, визнати за позивачем право власності на холодильник ARDO nordfest - 7000 грн., газову плиту ARDO 55 см - 4000 грн., бойлер termal - 4000 грн., кухонні меблі (вбудовані) - 15 000 грн., спальний гарнітур (ліжко, гардероб, матрац, стіл-трюмо) - 15 000 грн., меблі для коридору - 15 000 грн. Визнати за відповідачем право власності на автомобіль Skoda fabia, 2008 року випуску р.н. [NUMBER] - 165 000 грн., телевізор PHILIPS 32 PFL7762 - 7000,00 грн., кондиціонер Mitsubishi srk 20 HG - 10 000 грн. та стягнути з відповідача на її користь компенсацію частки спільного майна подружжя в розмірі 59 000,00 грн. 26 березня 2020 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] , в якому ставить питання про визнання за ним права власності на 1/2 частину 3-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що під час шлюбу подружжям було придбано вищевказану квартиру, в якій був проведений капітальний ремонт. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач зустрічний позов підтримав, проти первісного заперечив, подав письмові заперечення, в яких зазначив, що пральна машина та кухонний комбайн був придбаний до шлюбу. В запереченнях відповідач просить визнати за ним право власності на ряд кухонної техніки та меблів, однак в зустрічній позовній заяві вказані вимоги не заявлені. А тому суд розцінює їх як заперечення, а не позовні вимоги. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Грищенко О.В. від 10 січня 2020 року в даній справі відкрите провадження та справа призначено підготовче судове засідання на 5 березня 2020 року. 5 березня 2020 року відкладено розгляд справи до 28 травня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 травня 2020 року призначено справу до судового розгляду на 10 серпня 2020 року. Згідно розпорядження №339 та протоколу повторного автоматизованого розподілу від 2 липня 2020 року справу передано судді Шелєховій Г.В. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 3 липня 2020 року прийнято справу до розгляду, призначено судове засідання на 30 вересня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 30 вересня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні до 11 листопада 2020 року для виклику свідків. 11 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 20 січня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 20 січня 2021 року відкладено розгляд справи до 18 лютого 2021 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 18 лютого 2021 року оголошено перерву в судовому засіданні до 29 березня 2021 року за клопотанням представника позивача. 29 березня 2021 року відкладено розгляд справи до 21 травня 2021 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді в розгляді іншої справи. 21 травня 2021 року відкладено розгляд справи до 8 липня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по іншій справі. Протокольною ухвалою головуючого від 8 липня 2021 року відкладено розгляд справи до 16 серпня 2021 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 16 серпня 2021 року відкладено розгляд справи до 7 жовтня 2021 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 7 жовтня 2021 року відкладено розгляд справи до 8 листопада 2021 року за клопотанням позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 8 листопада 2021 року оголошено перерву в судовому засіданні до 15 грудня 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 15 грудня 2022 року відкладено розгляд справи до 24 січня 2022 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 24 січня 2022 року оголошено перерву в судовому засіданні до 14 лютого 2022 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 14 лютого 2022 року оголошено перерву в судовому засіданні до 28 березня 2022 року у зв`язку із закінченням робочого часу. З 24 лютого 2002 року справу знято з розгляду. 3 травня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 31 травня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 31 травня 2022 року відкладено розгляд справи до 20 червня 2022 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 20 червня 2022 року відкладено розгляд справи до 7 липня 2022 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 7 липня 2022 року відкладено розгляд справи до 10 серпня 2022 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 12 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 12 вересня 2022 року за клопотанням позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 12 вересня 2022 року відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача до 29 вересня 2022 року. 29 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 26 жовтня 2022 року за клопотанням відповідача. 26 жовтня 2022 року відкладено розгляд справи до 28 листопада 2022 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. Протокольною ухвалою головуючого від 28 листопада 2022 року оголошено перерву в судовому засіданні до 13 грудня 2022 року для виклику свідка. Протокольною ухвалою головуючого від 13 грудня 2022 року відкладено розгляд справи до 10 січня 2023 року за клопотанням сторін. Протокольною ухвалою головуючого від 10 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 8 лютого 2023 року за клопотанням представника позивача. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний задоволенню в позовному обсязі, виходячи з наступного: судом встановлено, що з 10 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (Т.1 а.с.8). До укладення шлюбу прізвище позивача було « [PERSON] ». Позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] придбана за її особисті кошти. Згідно договору купівлі-продажу квартири, 22 грудня 2005 року [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] (Т.1 а.с.94). 23 грудня 2005 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (Т.1 а.с.31). В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється матір`ю позивача, пояснила, що квартира [ADDRESS] [PERSON] отримала у спадок від бабусі, у 2005 році продала. За квартиру [ADDRESS] розраховувалася донька, послуги нотаріуса та ріелтора також оплачувала вона. Відповідач на придбання вказаної квартири коштів не надавав. Ремонт робили за спільні кошти: шпалери, стеля, лінолеум. Про продаж автомобіля знає зі слів матері відповідача. До реєстрації шлюбу сторони зустрічалися 4 роки, місяць жили разом. До 2005 року позивач мешкала з батьками. Постановою Сумського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року у справі №591/3322/21 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права право особистої приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, питання щодо належності спірної квартири на праві особистої приватної власності [PERSON] вже досліджувалося та було вирішене в іншому судовому провадженні. Позивач за первісним позовом ставить питання про поділ спільно набутого майна, а саме: автомобіля Skoda fabia, 2008 року випуску р.н. [NUMBER] , газової плити ARDO, бойлера, гарнітура кухні, шафи (меблі) в коридор (3,5м*2,62м), холодильника ARDO, спального гарнітуру (ліжко, гардероб, матрац, стіл-трюмо), кондиціонера Mitsubishi srk 20 HG , меблів для коридору (0,95м*2,62м). Відповідач за первісним позовом в процесі слухання справи погодився з вищезазначеним переліком спільно набутого майна, за виключенням автомобіля. Згідно звіту про незалежну оцінку майна вартість газової плити ARDO - 3800,00 грн., бойлера - 3500,00 грн, гарнітура кухні - 14900,00 грн, шафи (меблі) в коридор (3,5м*2,62м) - 16300,00 грн, холодильника ARDO - 6200,00 грн., спального гарнітуру (ліжко, гардероб, матрац, стіл-трюмо) - 13900,00 грн., кондиціонера Mitsubishi srk 20 HG - 10 000,00 грн., меблів для коридору (0,95м*2,62м) - 3000,00 грн. (Т.2 а.с. 147-202). Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічний позов щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки Сумський апеляційний суд в своїй постанові від 30 листопада 2022 року встановив, що спірна квартира купувалася саме подружжям в інтересах сім`ї і, тому відсутні підстави для визнання того, що дана квартира є особистою власністю [PERSON] . При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного розвитку). В даному випадку суд вважає, що наявні інші обставини, за яких можливе незначне відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, оскільки з [PERSON] залишаються проживати двоє дітей, яким теж необхідно користуватися побутовою технікою та меблями. Тому суд прийшов до наступного варіанту поділу майна: [PERSON] виділити газову плиту ARDO вартістю 3800,00 грн., бойлер termal вартістю 3500,00 грн, гарнітур кухні вартістю 14900,00 грн, шафу (меблі) в коридор (3,5м*2,62м) вартістю 16300,00 грн. (загальна сума 38500,0 грн.) [PERSON] - холодильник ARDO nordfest вартістю 6200,00 грн., спальний гарнітур (ліжко, гардероб, матрас, стіл-трюмо) вартістю 13900,00 грн., кондиціонер Mitsubishi srk 20 HG вартістю 10 000,00 грн., меблі для коридору (0,95м*2,62м) вартістю 3000,00 грн. (загальна сума 33 100,00 грн.). При поділі меблів та побутової техніки, суд враховує інтереси дітей, які залишаються проживати з [PERSON] , а також той факт, що деякі меблі є вбудованими і їх демонтаж потягне за собою додаткові витрати. Вартість спірного майна суд вважає визначеною відповідно до оцінки, вказаної звітом, який наданий позивачкою. Відповідач, заперечуючи проти вартості спірного майна, будь-яких доказів на спростування вартості, вказаній у звіті, суду не надав. Про призначення експертизи клопотань не заявляв. Щодо переліку спірно нажитого подружжям майна, суд встановлює його з врахуванням позиції відповідача - в межах визнання позову, оскільки будь-яких інших доказів на підтвердження придбання іншого майна суду надано не було. Крім цього, [PERSON] ставить вимогу про поділ автомобіля SKODA FABIA 1.4, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER] . Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області №31/18-488 від 2 березня 2021 року, згідно з обліковими даними ЄДР МВС за [PERSON] 8 жовтня 2011 року зареєстровано автомобіль SKODA FABIA 1.4, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER] . 26 січня 2019 року даний транспортний засіб перереєстровано на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з обліковими даними [PERSON] на момент відчуження транспортного засобу не була співвласником транспортного засобу, тому письмова згода на продаж зазначеного автомобіля в неї не витребовувалась (а.с.126-127). Оскільки автомобіль проданий, суд не може визнавати право власності в порядку поділу майна подружжя на майно, яке належить третім особам. Тим більше спір стосовно автомобіля є предметом розгляду в рамках іншої цивільної справи, тому в цій частині в задоволенні первісного позову належить відмовити. Враховуючи вищевикладене, первісний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зустрічний позво [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: partial