Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

у червні 2022 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ «Гадячгаз»\~про захист\~прав споживача\~та зобов`язання\~виконання обов`язку\~в натурі,\~в якому\~просить зобов`язати\~ПАТ \~«Гадячгаз» виконати\~роботи з\~технічного обслуговування\~внутрішньо будинкової/внутрішньо\~квартирної системи\~газопостачання квартири\~та газового\~обладнання замовника\~ -\~ [PERSON] , передбачені договором на технічне обслуговування внутрішньо будинкової/ внутрішньо квартирної системи газопостачання приватного житлового будинку/квартири, які не є ГРМ №991159 від 2 грудня 2021 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 4 липня 2022 року названа цивільна справа передана на розгляд Гадяцького районного суду. Ухвалою від 11\~серпня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Представник позивача - адвокат Козченко В.М. в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що [PERSON] є власником квартири в якій відключено газопостачання через самовільну заміну газової плити. Ним була видана довіреність на ім`я [PERSON] на представництво його інтересів в ряді підприємств, установ та організацій. 2 грудня 2021 року [PERSON] з метою відновлення газопостачання в квартирі звернулася до ПАТ «Гадячгаз», де їй видали рахунки на оплату даних послуг та був укладений договір на технічне обслуговування внутрішньо будинкової/внутрішньо квартирної системи газопостачання приватного житлового будинку/квартири, які не є ГРМ. Вважаючи, що вартість послуг для відновлення газопостачання є завищеною, значно відрізняється від тієї, що вказана на сайті, позивач звернувся до ПАТ «Гадячгаз» з відповідним зверненням, при цьому рахунки не були оплачені. Відповідач надав відповідь, що на даний час ціна послуг змінилася. Після цього вони повторно звернулися до відповідача з проханням виконати укладений 02.12.2021 договір, однак мотивованої відповіді не отримали. В цілому спір заключається в тому, що 29 вересня 2021 року при заміні газового лічильника виявили, що [PERSON] самовільно замінив газову плиту, в зв`язку з чим до квартири припинили газопостачання. Однак даний факт не є предметом даного позову, позивач просить виконати договір від 02.12.2021 на технічне обслуговування квартири, тобто відповідним приладом перевірити наявність загазованості в квартирі та перевірити безпечність з`єднання газової труби з плитою та газовим лічильником. Також просив стягти понесені судові витрати з оплати адвокатських послуг. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що дійсно у даній квартирі було відключено газопостачання через самовільну заміну газової плити та погодився, що дана обставина не є предметом даного позову. Однак відповідач не може виконати договір та провести ТО через відсутність технічного паспорту на замінену плиту. Крім того вважає, що договір на ТО від 02.12.2021 є неукладеним, оскільки підписаний не уповноваженою на те особою і відповідно виданий рахунок до цього договору є недійсним. Також зазначив, що газовий лічильник не є газовим приладом, тому для проведення ТО немає підстав. Свідок [PERSON] показала суду, що в кінці листопада 2021 року вона переїхала з м. Донецька до м. Гадяч в квартиру внука - [PERSON] , де була відключена газова плита через її заміну на іншу та невнесення змін у проектну документацію і стали користуватися електроплитою. Згодом зателефонували з газового господарства, щоб прийшли укласти договір на ТО. Попередньо погодивши все з [PERSON] , вона пішла з дорученням в ПАТ «Гадячгаз», де підписала договір і їй були видані рахунки на оплату. Виявивши, що сума в рахунках є завищеною, вирішили їх не оплачувати. До цього часу газопостачання в квартирі не відновлено, за цей час контролерами здійснювалася перевірка показників газового лічильника, але за газову трубу вони платять щомісячно. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири під номером [ADDRESS] . 19 вересня 2020 року [PERSON] оформив довіреність, якою уповноважив [PERSON] від його імені представляти його інтереси, управляти та користуватися квартирою під номером [ADDRESS] . 2 грудня 2021 року між [PERSON] від імені якого діяла [PERSON] та ПрАТ «Гадячгаз» було укладено договір №991159 на технічне обслуговування внутрішньо будинкової/внутрішньо квартирної системи газопостачання приватного житлового будинку/квартири,які не є ГРМ. Згідно п.1.1 даного договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньо будинкової/внутрішньо квартирної системи газопостачання квартири або приватного житлового будинку та газового обладнання Замовника. Відповідно до п.1.2 договору до переліку газових приладів та пристроїв та газових мереж Замовника віднесено газовий лічильник ВК-G4. Згідно п.2.1 загальна вартість послуг за розрахунком договірної ціни становить 69,52 грн., відповідно до п.2.4 оплата проводиться протягом 5 робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт. 2 грудня 2021 року видано рахунок акт №991159 на т.о. газопр. на суму 69.52 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Виходячи з наявних у справі доказів, суд вважає, що договір на технічне обслуговування внутрішньо будинкової/внутрішньо квартирної системи газопостачання приватного житлового будинку/квартири, які не є ГРМ є укладеним, виходячи з наступного. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. На думку суду для позивача на час укладення договору не мало значення хто заповнює текст бланку договору та видає рахунки на оплату, оскільки виходячи з загального правила дії усіх суб`єктів в правовому полі, [PERSON] правомірно вважала, що особа, яка укладає з нею договір, є уповноваженою на його укладення і діє відповідно від імені товариства. Суд не приймає до уваги заперечень відповідача про не укладення договору з тих підстав, що він підписаний не ідентифікованою особою від імені замовника, оскільки даний договір укладався на пропозицію ПАТ «Гадячгаз» на бланку, розробленому товариством, працівником цього ж товариства, який, вочевидь, був уповноважений на заповнення його реквізитів, ідентифікацію особи і т.д. При цьому є слушними доводи представника позивача, що особа, яка заповнювала договір, бачила, що перед ним стоїть жінка, а не молодий чоловік, власноруч вказала дані [PERSON] , а не [PERSON] і надала останній договір для підписання. При цьому дійсно є усталеною практикою написання в договорі даних саме про власника житла, особи, на яку відкрито особовий рахунок та зазначення персональних даних саме цієї особи. Не зазначення в договорі даних про особу, яка його підписала на законних підставах та не зазначення відповідного документу (в даному випадку довіреності), є питанням внутрішньої неналежної організації роботи товариства, де відповідальні працівники або ж через незнання або ж з власної недбалості не вказують всіх необхідних даних про таку особу, допускають скорочення, які мають неоднозначні трактування та інші недоліки, не має для споживача ніяких правових наслідків, оскільки останній вважає, що така особа діє правомірно. Посилання представника відповідача на ту обставину, що [PERSON] мала б власноручно вказати свої дані теж не приймаються судом до уваги, оскільки, як встановлено, цього їй ніхто не пропонував, а заповненням бланку договору займалась відповідальна особа, яка зобов`язана була вносити відповідні дані в його текст. Суд вважає, що умови договору на ТО відповідають волевиявленню обох сторін, оскільки вони обоє надали згоду і повноваження на його укладення, ними досягнуті всі істотні умови цього договору в очікуванні його виконання. Стосовно відсутності в договорі строку його виконання, судом встановлено, що дійсно строк виконання робіт по договору в ньому не вказаний, однак 31.12.2021 позивач звернувся до ПАТ «Гадячгаз» з заявою в якій просив виконати та належно оформити технічне обслуговування системи газопостачання відповідно до укладеного договору на ТО. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, ПАТ «Гадячгаз» мав би виконати роботи з технічного обслуговування у семиденний строк від дня отримання листа позивача від 31.12.2021, але не зробив цього. Договір на ТО не виконується ПАТ «Гадячгаз» понад рік, починаючи з 08.01.2022 року, що вказує на порушення ним принципу розумності, який відноситься до основних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи , підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав споживача, його вимоги ґрунтується на умовах добровільно укладеного сторонами договору, ініціатором якого був ПАТ «Гадячгаз», складений у його редакції, на підставі взаємного вільного волевиявлення сторін та який своєчасно не виконується відповідачем на заявлену позивачем вимогу про його виконання. Позивач правомірно бажає знати чи є безпечним проживання у власній квартирі у зв`язку з виявленими ПАТ «Гадячгаз» порушеннями п.5.7 Правил безпеки систем газопостачання, що відображено в акті припинення газопостачання від 25.09.2021. Суд відзначає, що вимоги позивача не є надмірними чи нереалістичними, адже виконання цього договору не потребує ні значних зусиль, ні будь яких витрат, оскільки позивач вимагає аби відповідальний за це працівник прибув до квартири та перевірив її на предмет загазованості, а також перевірив наявні з`єднання з газовими приладами на предмет витоку газу та скласти відповідно акт виконаних робіт, який би підлягав оплаті. Навіть за весь час знаходження даної справи в суді вимоги позивача можливо було виконати неодноразово, однак з незрозумілих для суду причин цього зроблено не було. За наведених вище підстав, суд вважає, що ПАТ «Гадячгаз» порушило права споживача і умисно не виконує договір на технічне обслуговування квартири, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги аргументів сторони відповідача з приводу того, що газовий лічильник не є газовим приладом, а є приладом обліку, тому ТО відносно нього не проводиться, з тих підстав, що даний прилад власноручно зазначений ПАТ «Гадячгаз» в договорі на ТО від 02.12.2021. Даний лічильник є складовою частиною внутрішньоквартирної системи газопостачання, технічне обслуговування якої взяв на себе зобов`язання виконати відповідач. Крім того, суд відзначає, що в тексті договору, запропонованим ПАТ «Гадячгаз» в п.1.1 вказано, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкової/ внутрішньо квартирної системи газопостачання квартири та газового обладнання замовника. В п.2.1 р.ІІ Правил безпеки систем газопостачання наведено визначення термінів та понять. Так, технічним обслуговуванням є системи обходів (оглядів), ремонтів, які дають змогу утримувати обладнання в справному стані. При технічному обслуговуванні здійснюється контроль за технічним станом, перевірка на загазованість, виявлення місць витоків газу, очищення, змащення, регулювання та інші операції з утримання працездатності і справності системи газопостачання. Система газопостачання це технічний комплекс, до складу якого входять газопроводи і споруди на них; газовикористовуючі установки, резервуарні, групові та індивідуальні установки зріджених вуглеводних газів, а також газифіковані житлові та громадські будинки, газорегуляторні пункти та установки, вузли обліку газу, газифіковані промислові, сільськогосподарські та інші підприємства, котельні, засоби електрохімічного захисту від корозії, допоміжне технологічне обладнання., що забезпечує роботу системи газопостачання. Таким чином технічне обслуговування системи газопостачання жодним чином не залежить від наявності чи відсутності в квартирі газової плити та газового лічильника, а передбачає проведення огляду на предмет перевірки на загазованість, виявлення місць витоку газу, очищення, змащення та інші операції з утримання працездатності і справності системи газопостачання в помешканні [PERSON] , де є внутрішній газопровід, до якого приєднана газова плита та газовий лічильник. Питання щодо заміни газової плити не входить до предмету спору та предмету доказування у даній справі, оскільки умовами Договору на ТО не передбачено технічного обслуговування газової плити, тому дані обставини судом не беруться до уваги і не розглядаються. Інші аргументи сторони відповідача на заперечення проти позову відхиляються судом, так є неналежними. Посилання на них, на думку суду, є відволікання від предмету позову безпідставного невиконання умов укладеного договору, який є пріоритетом у даному спорі на відміну від інших аргументів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Розглядаючи питання відшкодування судових витрат \~ \~ \~ \~на правничу допомогу суд виходить з принципів верховенства права, справедливості та розумності. При цьому суд враховує дійсність та необхідність \~ \~ \~ \~ таких витрат для правильного розгляду справи. Так, адвокат Козченко В.М., який представляє інтереси позивача, подав до суду пакет документів, необхідних для вирішення даного питання: договір, тарифи на правничу допомогу, акт прийому передачі правничої допомоги, розрахунок судових витрат та детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.193). Судом встановлено, що адвокатом складалася позовна заява, якій передували збір доказів та аналіз чинного законодавства, складалися різного роду клопотання та заперечення на відзив, інші заяви та пояснення. Також адвокат брав участь в судових засіданнях, як в режимі відео конференції, так і безпосередньо в Гадяцькому районному суді, що відповідно вимагало додаткових затрат на проїзд та збільшення часу надання правової допомоги. Є належним чином підтверджені поштові витрати в сумі 357 грн.99 коп. Чинне законодавство не вимагає від суду виносити рішення про повне відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених стороною у справі на користь якої ухвалено рішення. В даній справі суд виходить з предмету спору, кількості проведених судових засідань, підготовлених документів та участі захисника в судових засіданнях і вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є дещо завищеним, тому виходячи з критерію розумності та співрозмірності розміру таких витрат на правничу допомогу, останні підлягають частковому відшкодуванню. Також з відповідача на користь держави слід стягти судовий збір, оскільки позивач, як споживач у даному спорі, звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved