Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка вказала, що 25 червня 2005 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Сюртівській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 10 від 25.06.2005. Позивач зазначила, що спільне життя у них не склалося, виникли неприязні відносини. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства вони не ведуть з листопада 2021 року. Також позивач зазначила, що збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила також, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, засвідчену консулом України в Ніредьгазі (Угорщина), в якій зазначив, що визнає позов у повному обсязі та просить розглянути цивільну справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, суд прийшов донаступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.06.2005 виконкомом Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 10 від 25.06.2005. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, бажання змінити відносини між подружжям та неодноразові спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, відповідач проживає окремо, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений позивачкою судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved