Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Сектору Служби у справах дітей Недобоївської сільської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком. Позов обгрунтовано тим, що 13 липня 2003 року він з відповідачем уклав шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні суперечки, конфлікти та непорозуміння, кардинально протилежні погляди на сімейне життя. Між ними втрачено почуття любові та поваги. Всі спроби зберегти сім`ю були марними і не привели до об`єднання сім`ї, відповідач не бажала підтримувати нормальні сімейні стосунки і знаходити компроміс у спірних питаннях виховання дітей. Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені з липня 2021 року. Ввважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому підлягає розірванню. Також зазначає, що через тривалий конфлікт з відповідачем, вони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання дітей. Відповідач систематично змінює місце проживання дітей, не повідомивши його. Діти з народження проживають за адресою його реєстрації в [ADDRESS] , за місцем проживання відвідують школу та обслуговуються в медичному закладі. Також вказував, що рівень його прибутків дозволяє повністю усім необхідним забезпечити неповнолітніх дітей, має належні житлові умови та позитивну характеристику з місця проживання, шкідливих звичок не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Все, що потрібно для життєдіяльності та лікування дітей, забезпечувалось ним. Враховуючи наведене просив суд: розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 13 липня 2003 року виконавчим комітетом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №14; визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з їх батьком [PERSON] . Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.11.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.26). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, та просив суд їх задовольнити. Представник позивача адвокат Мельник С.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно в установленому законом порядку (а.с.62), надала на адресу суду заяву від 19.12.2022 року, згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, просить справу розглянути у її відсутність через знаходження за межами Чернівецької області (а.с.45). Представники третьої особи - Органу опіки та піклування в особі сектору Служби у справах дітей Недобоївської сільської ради Мазур О.Г., [PERSON] в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову, пояснивши, що досліджуючи умови проживання сторін та їх характеризуючи дані, було встановлено, що батько дітей має постійне місце проживання та джерело існування, мешкає в будинку з дітьми, де створені всі умови для розвитку та виховання дітей. Родина забезпечена всім необхідним, діти навчаються в Шировецькому ліцеї. Відповідач [PERSON] не заперечувала щодо визначення місця проживання дітей біля батька за місцем реєстрації, пояснюючи тим, що планує виїхати за кордон. У зв`язку з чим, органом опіки та піклування, після опитування сторін, з`ясування думки їх неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 р.н., було ухвалено висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін разом з батьком. Заслухавши пояснення позивача та його представника, висновок органу опіки та піклування, з`ясувавши думку неповнолітнього [PERSON] щодо визначення його місця проживання, та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області 13 липня 2003 року, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2003 року, виданим виконавчим комітетом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.7). Від сумісного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 03.02.2006 року та [NUMBER] від 17.07.2013 року, виданих виконавчим комітетом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.10-11). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2022 року, проживають за різними адресами, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя, та сім`ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як сторони сімейні відносини не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин. Примирення між сторонами неможливо, а тому враховуючи згоду обох сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне задовольнити в цій частині позовні вимоги та шлюб на підставі ст.112 СК України - розірвати. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дітей, то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми зареєстровані та проживають в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Недобоївської сільської ради Чернівецької області від 16.12.22 (а.с.54). Після припинення шлюбних відносин у червні 2022 року відповідач виїхала на проживання у будинок свого батька в с.Владична, Дністровського району Чернівецької області, а діти фактично залишились проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач в суді пояснив, що відповідач періодично забирає на деякий час проживати неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] за своїм місцем проживання, при цьому, вихованням та доглядом за дітьми не займається, залишивши їх під наглядом батька та сестри, а сама виїжджає в невідомому напрямку на декілька днів. Через це у нього з відповідачем виник конфлікт щодо визначення місця проживання дітей. Позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з ним, посилаючись на те, що діти з народження проживають за адресою реєстрації, за місцем проживання відвідують школу та обслуговуються в медичному закладі, він має достатній рівень заробітної плати для забезпечення дітей усім необхідним, володіє належними житловими умовами та має позитивну характеристику з місця проживання. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків, якщо батьки проживають окремо, то місце дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до правил ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з висновку про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, діючи в інтересах дітей, орган опіки і піклування Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком [PERSON] (а.с.41). Висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області №132/13-22 від 29.11.2022 року(а.с.34). Критеріями за яких орган опіки і піклування дійшов подібного висновку послугувало те, що умови проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком є задовільними, вони проживають в будинку, в якому створені всі умови для проживання, діти мають місце для сну та відпочинку, а також місце для зберігання особистих речей й навчання. Також слід зазначити, що у вказаному висновку міститься інформація щодо ставлення [PERSON] до питання про визначення місця проживання їх спільних дітей, яка полягає в тому, що остання не заперечує про визначення місця проживання дітей із батьком, оскільки це буде краще відповідати їх інтересам, що також підтверджується письмовими поясненнями відповідача від 21.09.22 року написаними в присутності працівника сектору служби у справах дітей Недобоївської сільської ради (а.с.69). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов родини позивача [PERSON] від 25.11.2022 року за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що житловий будинок, в якому проживає родина позивача, складається з трьох житлових кімнат зі зручностями. Будинок знаходиться в задовільному стані, відповідає санітарним вимогам. Діти проживають в хороших умовах, місце для навчання та відпочинку облаштовано (а.с.53). Неповнолітні [PERSON] , 2013 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н. навчаються в «Опорному закладі освіти - Шировецький ліцей» Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, що підтверджується довідками даного закладу від 23.08.2022 року (а.с.15-16). Згідно характеристики виконкому Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 16.12.2022 року, [PERSON] за період проживання на території села Ширівці зарекомендував себе з позитивної сторони; добрий, ввічливий, працьовитий, користується авторитетом серед жителів села, скарг на порушення громадського порядку до старостинського округу на нього не надходило (а.с.55). Позивач [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий (а.с.18-19, 64). Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей, суд бере до уваги, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я, відносини, які склалися між сторонами після припинення шлюбно-сімейних відносин, а також характеризуючи дані сторін. Заслухавши пояснення позивача, його представника, думку неповнолітнього [PERSON] , який висловив своє бажання проживати разом з батьком, думку органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дітей з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час діти фактично проживають разом з батьком, проживають за вказаною адресою тривалий час, за місцем проживання дітей створені всі умови, позивач добросовісно виконує батьківські обов`язки, виховує та утримує дітей, останні за місцем проживання відвідують навчальний заклад, відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком чи негативно впливали на їх виховання та розвиток, тому суд вважає вірним визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з їх батьком - позивачем [PERSON] . Саме проживання неповнолітніх дітей з батьком, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дітей, забезпечить комфортні умови та сприятиме їх здоровому розвитку, як психологічному так і фізичному, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дітей разом із батьком не позбавляє права відповідача спілкуватися з дітьми та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дітей у разі визначення місця проживання останніх з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, прояву турботи відносно них та участі у їх вихованні. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції від 13.09.2022 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 1984,80 грн (а.с.6). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1984,80 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному об`ємі.

Outcome: approved