Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги, посилаючись на те, що [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як одержувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Даний вид соціальної допомоги призначається сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям від 01.06.2000 №1768-ІІІ та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» від 24.02.2003 року № 250. Однією із умов отриманих державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям є визнання працездатного члена малозабезпеченої сім`ї у встановленому порядку безробітним та таким, що за інформацією центрів зайнятості не порушує законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню (п. 10 Порядку). Згідно поданих заяв від 30.08.2018 та 04.02.2019, департаментом прийнято рішення про призначення гр.. [PERSON] державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на період з 01.08.2018 по 31.01.2019 та на період з 01.02.2019 по 31.07.2019. На підставі листа Черкаського міського центру зайнятості від 17.04.2019 № 03-25/693, департаментом встановлено факт припинення реєстрації відповідача, як безробітної, яка перебувала з 04.10.2018 по 13.03.2019. Відповідно до рішення департаменту від 24.04.2019 припинено виплату соціальної допомоги з 01.04.2019. В зв`язку з вищевикладеним, за період з 01.04.2019 по 31.05.2019 виникла переплата допомога у розмірі 3902,80 грн. 08.05.219 AT КБ «Приватбанк» повернув кошти в сумі 1951,40 грн. за період з 01.05.2019-31.05.2019, на підставі листа департаменту від 26.04.2019 за вих. № 2921/28-5/01-1. Залишок коштів, які підлягають стягненню за період з 01.04.20119 по 30.04.2019 станом на 01.04.2019 складає 1951,40 грн. 07 червня 2019 за вих. № 4135/28-5/01-10 на адресу відповідача було надіслано повідомлення про переплату та запропоновано надміру виплачені кошти в розмірі 1951,40 грн. перерахувати в місячний термін на рахунок департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. Додатково гр. [PERSON] повідомлена про заборгованість листами від 13 листопада 2019 за вих. №9135/28-5/01-10, 09 листопада 2021 за вих. № 8698/28-5/01-10. Крім того, в подальшому, згідно з перевіркою достовірності наданої відповідачем інформації через Державну фіскальну службу України, а також відповідно до довідки ПАТ «Укртелеком» від 15.06.2020 за вх.. № 4109/28-5/01-10 встановлено, що гр. [PERSON] (дочка відповідача) отримала дохід за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 в сумі 9419,06 грн. Відповідач, при зверненні із заявами від 30.08.2018 та 04.02.2019 до департаменту про призначення усіх видів соціальної допомоги, надала неповну інформацію про доходи, що в подальшому вплинуло на визначення розміру допомоги. В зв`язку з вищенаведеним, департаментом було визначено суму надміру виплачених коштів за період з 01.08.2018 по 31.03.2019 в розмірі 7958,58 грн. Відповідач повідомлена про листом від 03 листопада 2020 за вих. № 9316/28-5/01-10. Крім того, 04.02.2021 за вих.. № 578/28-5/01-10 та 21.02.2021 за вих. № 1610/28-5/01-10 на адресу [PERSON] надсилалися листи нагадування, проте відповідачем листи проігноровано. Також департаментом попереджено гр.. [PERSON] , що у разі несплати вищевказаних коштів у зазначений термін, питання про їх стягнення буде вирішуватись у судовому порядку. Однак відповідач ніяких заходів щодо повернення надміру виплачених грошових коштів не вжила. Відповідно до п. 25 Порядку, виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється: якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку. Просить стягнути з [PERSON] на рахунок департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надмірно виплачені кошти в розмірі 7958 грн. 58 коп. за наступними реквізитами: UA938201720343130028000079620, код 37853109, банк ДКСУ, м. Київ. Стягнути з [PERSON] на рахунок департаменту соціальної політики Черкаської міської ради судові витрати у розмірі 2481 грн. за наступними реквізитами: UA 958201720344250046000079620, код 37853109, банк ДКСУ, м. Київ. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Нарахування та виплата допомоги малозабезпеченим сім`ям проводиться у відповідності до\~Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250. Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 р. № 1768-ІІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 20.01.2018 року. Згідно положень ст. 1 зазначеного Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї; середньомісячний сукупний доход сім`ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. До сукупного доходу сім`ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення. Згідно ст. 3 Закону № 1768-ІІІ право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України. Порядок надання державної соціальної допомоги встановлений ст. 4 Закону № 1768-ІІІ, згідно положень якого заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги, додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї; довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції. Форми заяви, довідки про склад сім`ї, декларації про доходи та майно встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як одержувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Даний вид соціальної допомоги призначається сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям від 01.06.2000 № 1768-ІІІ та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» від 24.02.2003 року № 250. Однією із умов отриманих державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям є визнання працездатного члена малозабезпеченої сім`ї у встановленому порядку безробітним та таким, що за інформацією центрів зайнятості не порушує законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню (п. 10 Порядку). Згідно поданих заяв від 30.08.2018 та 04.02.2019, департаментом прийнято рішення про призначення гр.. [PERSON] державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на період з 01.08.2018 по 31.01.2019 та на період з 01.02.2019 по 31.07.2019. На підставі листа Черкаського міського центру зайнятості від 17.04.2019 № 03-25/693, департаментом встановлено факт припинення реєстрації відповідача, як безробітної, яка перебувала з 04.10.2018 по 13.03.2019. В судовому засіданні відповідач зазначила, що після зняття її з Центру зайнятості як безробітна, вона звернулася до позивача та повідомила про даний факт, та просила залучити до матеріалів справи довідку отриману нею в Центрі зайнятості. Відповідач в судовому засіданні наполягала на відсутність вини з її боку, оскільки спеціаліст соціальної служби своєчасно не залучила до матеріалів справи довідку отриману відповідачем в Черкаському міському центрі зайнятості про припинення реєстрацій 13.03.2019 року, яка була видана не одразу, а в двадцятих числах березня місяця (після закінчення періоду нарахування бухгалтерією - 21.03.2019 року), повідомивши відповідача про відсутність необхідності надавати довідку і залучати її до матеріалів особової справи, оскільки Черкаський міський центр зайнятості повідомляє самостійно. Черкаський міський центр зайнятості повідомив орган праці та соціального захисту населення про припинення реєстрації відповідача, як безробітної, яка перебувала на обліку з 04.10.18 р. по 13.03.19 р. лише 17.04.19 року. за № 03-25/693, що є порушенням п. 27 (аб. 4) Порядку відповідно до якого інформування органів соціального захисту населення стосовно дотримання безробітним працездатним членом малозабезпеченої сім`ї законодавства про зайнятість у частині сприяння своєму працевлаштуванню та припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу малозабезпеченої сім`ї, здійснюється центрами зайнятості до 10 числа місяця, що настає за звітним. В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до рішення департаменту від 24.04.2019 припинено виплату соціальної допомоги з 01.04.2019 року. В зв`язку з вищевикладеним, за період з 01.04.2019 по 31.05.2019 виникла переплата допомога у розмірі 3902,80 грн. 08.05.219 AT КБ «Приватбанк» повернув кошти в сумі 1951,40 грн. за період з 01.05.2019-31.05.2019, на підставі листа департаменту від 26.04.2019 за вих. № 2921/28-5/01-1. Залишок коштів, які підлягають стягненню за період з 01.04.20119 по 30.04.2019 станом на 01.04.2019 складає 1951,40 грн. 07 червня 2019 за вих. № 4135/28-5/01-10 на адресу відповідача було надіслано повідомлення про переплату та запропоновано надміру виплачені кошти в розмірі 1951,40 грн. перерахувати в місячний термін на рахунок департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. Додатково гр. [PERSON] повідомлена про заборгованість листами від 13 листопада 2019 за вих. №9135/28-5/01-10, 09 листопада 2021 за вих. № 8698/28-5/01-10. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не отримувала вказані повідомлення, доказів які б підтверджували отримання відповідачем повідомлень позивачем суду не надано. Також в позовній заяві позивач зазначає, що згідно з перевіркою достовірності наданої відповідачем інформації через Державну фіскальну службу України, а також відповідно до довідки ПАТ «Укртелеком» від 15.06.2020 за вх.. № 4109/28-5/01-10 встановлено, що гр. [PERSON] (дочка відповідача) отримала дохід за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 в сумі 9419,06 грн. Відповідач, при зверненні із заявами від 30.08.2018 та 04.02.2019 до департаменту про призначення усіх видів соціальної допомоги, надала неповну інформацію про доходи, що в подальшому вплинуло на визначення розміру допомоги. В зв`язку з вищенаведеним, департаментом було визначено суму надміру виплачених коштів за період з 01.08.2018 по 31.03.2019 в розмірі 7958,58 грн. В судовому засіданні відповідач зазначила, що [PERSON] , [INFO] отримала дохід за період: з 01.06.2018 р. по 31.08.2018 р. в сумі 9419,06 грн. на ПАТ «Укртелеком» за договором про надання послуг (договором ЦПХ) з 14.06.2018 р. по 15.08.2018 р., тобто під час літніх канікул. Їй було відомо, що донька проходила стажування на ПАТ «Укртелеком». Отриманих донькою грошей вона не бачила, про роботу вона їй не казала, свою згоду про прийняття на роботу вона не давала (про що свідчать відомості особової справи), обов`язковий медичний огляд, як того вимагає Закон України «Про охорону праці» від 14.10.92 року № 2694-ХІІ (абз. 2 ст. 11) при прийомі на роботу неповнолітніх її донька не проходила. Крім того, десь протягом року (в т.ч. у вказаний період) донька проживала в новому будинку разом з сім`єю її колишнього чоловіка - [PERSON] (який ніде не працював і займався по господарству, в т.ч. ремонтними роботами). Майновий стан у колишнього чоловіка був значно кращий, дохід і можливості більші, про що свідчить новий будинок, два придбаних авто для сім`ї і т.п, то ж можна сказати, що батько брав на себе основні витрати на проживання і харчування її дитини на той період часу). У свій вільний час донька, здебільше займалася з двома малолітніми дітьми (від другого шлюбу) її колишнього чоловіка. Певний період часу вона з донькою не були пов`язані спільним побутом, проте право і обов`язок щодо її виховання і утримання залишалось, вона допомагала їй як могла (фінансово і морально...). З рідним батьком [PERSON] вона не спілкується, проте, факт спільного проживання з дитиною на той період не заперечує і підтверджує. Задля уникнення можливих непорозумінь, під час проведення розрахунку суми допомоги спеціалістом (в приміщенні органу праці та соціального захисту населення), до заповнення відомостей відповідної заяви і декларації вона повідомляла про проходження стажування її донькою на ПАТ «Укртелеком». Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі: Закон № 2811-XII) визначено, що громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом. Згідно з пунктом 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок № 250), державна соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням. Пунктом 10 Порядку № 250 (в редакції на час виникнення правовідносин) визначено, що\~державна соціальна допомога не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 р. №1768-ІІІ, з врахуванням редакції ЗУ № 2249-VIII від 19.12.2017р., яка набрала чинності з 20.01.2018 року та діяла на момент виникнення спірних правовідносин, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх,професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню. Крім того, державна соціальна допомога не призначається також у випадку якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення (абз. 11 ст.7 Закону). Згідно з п.12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 № 250 (з врахуванням редакції № 595-2018-п від 26.07.2018 року, яка набрала чинності з 01.08.2018 року і діяла на час виниклих спірних правовідносин), у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. За вимогами п. 25 Порядку № 250, якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. Чстинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, допомога малозабезпеченим сім`ям є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки малозабезпечених сімей, у яких виховуються та проживають неповнолітні діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. В даному випадку, позивачем виплата допомоги проведена добровільно, позивачем не доведено факту недобросовісності з боку відповідача, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed