Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

16.09.2021 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-трансопртною пригодою. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 06.10.2018 р. о 12 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Mersedes-Benz Vito реєстраційний номер [NUMBER] на перехресті пр. Грушевського з вул. Героїв Небесної Сотні порушила Правила дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем Мазда 626 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.03.2020 р. в справі № 676/6835/18 скасовано постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03.01.2019 р., якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правоопрушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та визнано не винуватим за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Цивільна відповідальність власника автомобіля Mersedes-Benz Vito [PERSON] застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних трансопртних засобів № АМ/4634200 від 20.08.2018 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Мазда 626. Листом від 27.05.2020 р. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних трансопртних засобів», мотивуючи тим, що ДТП за участю траснпортних засобів Mersedes-Benz Vito та Мазда 626 мала місце 06.10.2018 р., а з заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» після спливу одного року з моменту скоєння вищевказаної ДТП. В зв`язку з тим, що страхова компанія відмовила позивачу у відшкодуванні збитків, заподіяних ДТП, вони мають бути відшкодовані [PERSON] . Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №217/20 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Мазда, д.н.з. [NUMBER] , внаслдіок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 22.07.2020 р. складає 38 473,82 грн. При проведенні дослідження експертом зроблено висновок, що відновлювати пошкоджений автомобіль є економічно недоцільно, тому що вартість відновлювлаьного ремонту перевищує його ринкову вартість без врахування пошкоджень внаслідок даної пригоди. Згідно зазначеного висновку вартість автомобіля Мазда після ДТП складає 10884,30 грн. різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-трансопртної пригоди складає 27589,52 грн. (34873,82 грн. - 10884,30 грн). Внаслідок ДТП автомобіль Мазда 626 отримав значні механічні пошкодження і не міг використовуватись за призначенням, тому змушений був його зберігати на платній стоянці. За зберігання автомобіля ним сплачено за період з жовтня 2018 р. по вересень 2021 р. 8690,00 грн. Добровільно [PERSON] заподіяні збитки не відшкодовує. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 38779,52 грн., моральну шкоду в сумі 20 000 грн. і судові витрати по справі. 26.07.2022 р. [PERSON] звернувся з позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 06.10.2018 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів, які належать позивачу та третій особі [PERSON] . Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована у відповідача. 08.10.2018 р. [PERSON] подав у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Разом з повідомленням про ДТП [PERSON] подав необхідні документи. Однак під час з`ясування обставин ДТП інспектори поліції вважали винуватцем ДТП [PERSON] і на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. За результатами розгляду протоколу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.03.2020 р. в справі № 676/6835/18 скасовано постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03.01.2019 р. за відстуністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; встановлено, що дії водія автомобіля Mersedes-Benz Vito [PERSON] не відповідали вимогам ПДР і знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що сталася 01.10.2018 р. 27.03.2020 р. [PERSON] звернувся в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Мазда 626. З моменту скоєння ДТП (06.10.2018 р.) до моменту подачі заяви про виплату страхового відшкодування (27.03.2020 р.) пройшло більше 17 місяців. Подати заяву раніше [PERSON] не міг, оскільки його невинуватість у ДТП була встановлена судом тільки 05.03.2020 р., вже після спливу одного року з моменту скоєння ДТП. Листом від 27.05.2020 р. страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування посилаючись на п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пропуском строку. Згідно правової позиції, сформульованої Великою Палатою ВС у постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17, у випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежі від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Оскільки ліміт відповідальності страхової компанії згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних трансопртних засобів № АМ/4634200 від 20.08.2018 р. покриває заподіяні власлідок ДТП збитки відшкодувати [PERSON] збитки внаслідок пошкодження автомобіля має страхова компанія. [PERSON] пропустив річний строк для зверенння до ПРАТ з незалежних від нього причин, оскільки розгляд справи № 676/6835/18 закінчився 05.03.2020 р., тому він має бути поновлений судом. Просить визнати причини пропуску [PERSON] строку позовної давності для зверення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 41 129,52 грн. (27 589,52 + 11040 + 2500) і судові витрати. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16.11.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04.04.2022 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06.09.2022 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа без самостійних вимог [PERSON] про відшкодування збитківоб`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди та присвоїно № 676/5536/21. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 30.11.2022 р. прийняти відмову [PERSON] від вимог до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди - провадження у справі закрито. В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити. В суді представник відповідача [PERSON] позов не визнав, заперечив проти його задоволення, надав відзив на позов. Заперечення обгрунтовує тим, що цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», вартість збитку охоплюється страховою сумою, тому підстави для відповідальності відповідача в даному випадку відстуні. Звернення позивача з заявою про відшкодування страхового відшкодування з пропуском строку, передбаченого Законом, не покладає автоматично обов`язок на відповідача, просить відмовити в задоволенні позову. Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно, подав відзив на позов. Суд вважає за можливе розглянути справу у відстуності представника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 06.10.2018 р. о 12 год. в м. Кам`янці-Поділському по пр. Грушевського відбулася дорожньо-трансопртна пригода за участю транспортних засобів «MAZDA 626» д.н.з. [NUMBER] та «MERSEDER-BENS VITO» д.н.з. [NUMBER] . За постановою Кам`янець-Подільського міськраойнного суду від 03 січня 2019 року [PERSON] , 06 жовтня 2028 року о 12 год. 00 хв. в м. Кам`янці-Подільському, керуючи транспортним засобом - автомобілем «MAZDA 626» д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись по пр. Грушевського в напрямку м. Хмельницького, в порушення вимог п. 16.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого «у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофору, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід», на регульованому перехресті з вул. Героїв Небесної Сотні, рухаючись по крайній правій смузі при ввімкненні сигналу світлофора, який дозволяє рух, не надав дорогу транспортному засобу - автомобілю «MERSEDER-BENS VITO» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по вул. Героїв Небесної Сотні в напрямку вул. Привокзальної, закінчуючи проїзд перехрестя, внаслідок чого допустив зіткнення трансопртних засобів, що призвело до механічних пошкоджень обох автомобілів. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2020 року постанову Кам`янець-Подільського міськраойнного суду від 03 січня 2019 року скасовано, провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Із змісту Постанови Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] , керуючи автомобілем Mersedes-Benz Vito реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті пр. Грушевського з вул. Героїв Небесної Сотні порушила п. 8.7.3 (г), 16.3 Правил дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем Мазда 626 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає вину [PERSON] у даній ДТП доведеною. Під час ДТП автомобіль Мазда 626 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. 22 липня 2020 року складено протокол огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому встановлено деталізований перелік пошкоджень транспортного засобу «Мазда 626 реєстраційний номер [NUMBER] . Огляд проводився в присутності позивача. 31 серпня 2020 р. складено ремонтну калькуляцію автомобіля на суму 48 284 грн. 94 коп. (з ПДВ). Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 217/20 від 31 серпня 2020 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Мазда внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 22.07.2020 р. станом на час завершення виконання данного дослідження складає 38 473 грн. 82 коп. Вартість пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Mazda 626 1.8i 4 dr, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на момент огляду складає 10 884 грн. 30 коп. Власником авттомобіля Mazda 626 реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Довіреністю від 19.03.2020 р., посвідченою приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотарільаного округу Швець А.О., [PERSON] надав [PERSON] право розпоряджатись автомобілем і отримувати кошти за заподіяну шкоду. Цивільна відповідлаьність власника автомобіля Mersedes-Benz Vito реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4634200 від 20.08.2018 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Mazda 626. Листом від 27.05. 2020 р. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальност і власників наземних трансопортних засобів» і мотивуючи тим, що ДТП за участю транспортних засобів мала місце 06.10.2018 р., а з заявою про виплату страхового вдішкодування [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСУ» 27.03.2020 р., тобто після спливу одного року з моменту скоєння вищевказної ДТП. Подати заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] не міг, так як його невинуватість в дорожньо-транспортній пригоді встановлена рішенням суду від 05.03.2020 р. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 р у справі № 147/66/17 зробила наступний првовий висновок: «аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Врахровуючи, що дорожньо-транспортна пригода за участю трансопртних засобів під керуванням [PERSON] та [PERSON] сталась 06.10.2018 р., визначений ч. 1 ст. 257 ЦК України строк позовної давності для звернення до суду з позовом до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування закінчився 06.10.2021 р. [PERSON] , реалізуючи своє право на захист порушеного права і відшкодування заподіяної шкоди звернувся до Кам`янець-Подільського міськраойнного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків 16.09.2021 р. Враховучи, що невинуватість [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2020 року, [PERSON] , як водій транспортного засобу, причетного до дорожньо транспортної пригоди, вчинив всі необхідні дії, передбачені ст. 33 Закону, що свідчить про добрсовісність поведінки позивача у правовідносинах, відсутність у Законі № 1961-IV обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду, суд приходить до висновку про поважність причини пропущення [PERSON] строку позовної давності, а отже такий строк слід поновити. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Так, відповідно до п. 22.1 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Матеріалами справи підтверджується, що різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-трансопртної пригоди складає 27 589,52 грн. (38473,82 грн. - 10 884,30 грн). За проведення експертного дослідження позивачем слпачено 2500,00 грн. Відповдіно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію трансопртного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. До матеріалів спарви долучені квитанції про оплати послуг стоянки транспортного засобу на загальну суму 11040,00 грн. за період з\\х жовтня 2018 р. по вересень 2021 р. Таким чином дорожньо-транспортною пригодою [PERSON] заподіяні матеріальні збитки в розмірі 41 129,52 грн., які підлягають стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує про те, що він зазнав моральних страждань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Під час аварії був великий шок, від пережитого погіршився стан здоров`я і тривалий час були головні болі. У зв`зя з пошкодженням автомобіля порушився нормальний ритм життя. Крім того був змушений тривалий час доводити свою невинуватість у суді. Все це негативно влпинулина психологічний стан позивача. Розмір моральної шкоди оцінює в 20 000 грн. Враховуючи обставини, при яких позивачу була спричинена моральна шкода, глибину, тяжкість її моральних страждань, а також, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнення з відповідача на користь позивачки у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди суму у розмірі 4000,00 грн. Саме такий розмір моральної шкоди суд вважає достатньою компенсацією за отримання позивачкою страждання внаслідок протиправних дій відповідача. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі, що зазначений судом вище, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial