Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

В січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису . В обґрунтування заяви зазначила, що вона протягом 2013 -2022 р.р. перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який 15.12.2022 року на підставі рішення суду розірвано. [PERSON] , протягом спільного проживання систематично вчиняв стосовно неї домашнє насильство, внаслідок чого притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановивши тимчасове обмеження його прав строком на шість місяців у виді заборони наближення на відстань 500 метрів до місця її проживання та реєстрації, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20.01.2023 року у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Заявник у судовому засіданні подану заяву підтримала та просила таку задовольнити. Додала, що після фактично припинення шлюбних стосунків в грудні 2022 року [PERSON] переїхав за місцем своєї реєстрації у с. Гута Шепетівського (Славутського) району. Проте, останній зловживає спиртними напоями, з цього приводу лікувався. Під час сімейних скандалів останній погрожував сокирою, а тому побоюється за власне життя і здоров`я двох їх спільних дітей та вважає, що до останнього слід застосувати обмеження зазначене у заяві. [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 04.05.2013 року Хоровецькою сільською радою Славутського району Хмельницької області, про що складено актовий запис №2. Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15.12.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Встановлено, що [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживав по [ADDRESS] . Згідно постанов Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30.09.2022 року та 23.12.2022 року [PERSON] піддавався адміністративному стягненню з накладенням штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] . Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №804351від 11.12.2022 року, складеного інспектором з РППСПД №1 ВП№3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Собко І.В. за ч.2 ст. 173-2 КУпАП щодо [PERSON] , останній 11.12.2022 року умисно вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно дружини [PERSON] . На час розгляду даної справи, наслідки розгляду даного протоколу відсутні. Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник вказує, що [PERSON] щодо неї вчиняє фізичне та психологічне насильство, у зв`язку з чим в неї наявне постійне відчуття страху та тривоги. Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначено п.п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Отже, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелікосіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Виходячи з аналізу зазначених норм закону, та з огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами заявниці щодо наявності фізичного та психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо своєї колишньої дружини, а тому вона, як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , а тому, оцінивши пропорційність втручання у права свободи особи, дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, зазначених у заяві та які зокрема встановлені ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Поряд з цим, суд вважає, що обмежувальний припис слід видати на 6 місяців. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved