Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

04.10.2021 року представник позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушев С.П. про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент її смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з частки вищевказаного житлового будинку. За життя, померлою, заповіт не складався. Спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилась. [INFO] помер [PERSON] , який є дідом позивача та на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент його смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За життя померлий заповіту не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 3/4 частки житлового будинку за вищевказаною адресою. За заявами [PERSON] та [PERSON] в Єланецькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 53 від 30.06.1999 року, які спадщину прийняли та померли. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , що на день смерті був зареєстрований та фактично проживав в будинку [ADDRESS] . На момент смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 3/8 частини житлового будинку за вищевказаною адресою. За життя [PERSON] заповіт не складав. Позивач та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщину після смерті [PERSON] позивач та відповідачка [PERSON] прийняли фактично, тому що проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою. Розмір часток кожного у спадковому майні становить по 3/16. [INFO] помер батько відповідача [PERSON] - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та фактично проживав в будинку [ADDRESS] . На момент смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті батька відповідача [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 5/8 частини житлового будинку за вищевказаною адресою. За життя [PERSON] заповіт не складав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщину після смерті [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли фактично, тому що проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою. Розмір часток кожного у спадковому майні становить по 5/16. 30.03.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Єланецького районного нотаріального округу Миколаївської області Макушева С.П., однак своєю постановою від 31.03.2021 року нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на положення ст. ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 15,16, 86, 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України просила суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на 3/16 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, відповідно технічного паспорта на житловий будинок від 27.10.2020 року (А - житловий будинок: заг. - 84,5 кв.м., жит. - 49,4 кв.м.; а1 - сіни; Б1-літня кухня; Б1пд - підвал; В1 - сарай; №1 - басейн для води; №2 - ворота з хвірткою; №3-5 - огорожа), розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] . Ухвалою від 13.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 30.11.2021 року витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушева С.П. відомості зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та копію спадкової справи у відношенні спадкового майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 11.01.2022 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом; прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом; прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом; об`єднано вимоги за зустрічними позовами [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушев Сергій Павлович про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 08.08.2022 року витребувано від Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації інвентаризаційну справу № 13682 на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та належним чином завірений реєстраційний запис за № 1148 на вказане домоволодіння. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Зустрічні позови [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнав в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги за первісним позовом. Заявлений нею зустрічний позов просила задовольнити повністю та визнати за нею право власності на 3/16 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги за первісним позовом визнала в повному обсязі. Заявлений нею зустрічний позов просила задовольнити повністю та визнати за нею право власності на 5/16 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги за первісним позовом визнав в повному обсязі. Заявлений ним зустрічний позов просив задовольнити повністю та визнати за ним право власності на 5/16 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] . Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Макушев С.П. в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність в зв`язку з зайнятістю на роботі, проти розгляду справи без його участі не заперечує. Вислухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході розгляду справи по суті, [INFO] померла баба позивача за первісним позовом [PERSON] , [INFO] (том І а.с. 21), яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] , [INFO] - чоловік померлої, [PERSON] , [INFO] - син померлої. Після смерті баби позивача - [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями, та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя, померлою [PERSON] , заповіт не складався. Спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але не оформили своїх спадкових прав. Розмір частки кожного від спадкового майна становив по . Спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилась. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача за первісним позовом [PERSON] , [INFO] (том І а.с. 22), який на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] , [INFO] - син померлого, [PERSON] , [INFO] - син померлого, [PERSON] , [INFO] - невістка померлого, [PERSON] , [INFO] - онук померлого, [PERSON] , [INFO] - невістка померлого, [PERSON] , [INFO] . За життя померлий [PERSON] заповіту не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 3/4 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями, та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були сини померлого: [PERSON] та [PERSON] , які звернулись до Єланецької державної нотаріальної контори з заявами про прийтяття спадщини, заведена спадкова справа № 53/1999 від 30.06.1999 року (том І а.с. 116-121). Розміри часток у спадковому майні становлять: [PERSON] - 5/8, [PERSON] - 3/8. Із матеріалів справи слідує, що [INFO] помер батько позивача за первісним позовом - [PERSON] , [INFO] , що на день смерті був зареєстрований та фактично проживав в будинку [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] , [INFO] - дружина померлого, [PERSON] , [INFO] - син померлого, [PERSON] , [INFO] - дружина брата померлого, [PERSON] , [INFO] - племінник померлого. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 3/8 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складав. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , яка доводиться дружиною померлому, є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщину після смерті [PERSON] ваказані спадкоємці прийняли фактично, тому що проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою, про відмову від спадщини не заявляли. Розмір часток кожного у спадковому майні становить по 3/16. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько відповідача [PERSON] та чоловік відповідачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований та фактично проживав в будинку [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] його дружина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , проживали та були зареєстровані разом з ним за вищевказаною адресою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 5/8 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Вказану спадщину відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли фактично, тому що проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою. Розмір часток кожного у спадковому майні становить по 5/16. 30.03.2021 року позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , 07.09.2021 року позивачка за зустрічним позовом [PERSON] , а 23.09.2021 року позивачка за зустрічним позовом [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Єланецького районного нотаріального округу Миколаївської області Макушева С.П. по питанню оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте постановами від 31.03.2021 року, 07.09.2021 року і 23.09.2021 року нотаріус відмовив їм у вчиненні нотаріальної дії. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що спадкові справи щодо майна [PERSON] та [PERSON] не заводились (том І а.с. 35, 135, 147, 156). Як вбачається з свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. в п. 1 даного Свідоцтва Забудовник значиться померлий [PERSON] . В п.2 Свідоцтва місце забудови вказано [ADDRESS] Свідоцтва земельна ділянка під забудову площею 0,07 виділено із присадибних земель на підставі виписки із Протоколу № 5 засідання правління колгоспу «40 Років Жовтня». В п.4 Свідоцтва забудова дозволена рішенням виконавчого комітету Єланецької районної ради депутатів від 1969 року по типовому проекту. В п.5 Свідоцтва на земельній ділянці повинен бути збудований житловий будинок на 3 кімнати житловою площею 40 кв. метрів і корисною площею 16,5 кв.м. із матеріалів: фундамент - камінь граніт; стіни - камінь ракушняк; крівля - шифер. Надвірні постройки: кухня, сарай, басейн для води. Згідно п.6 Свідоцтва визначено початок будівництва 1969 р. та кінець будівництва 1970 р. Згідно п.7 Свідоцтва дата реєстрації зазначена 03.04.1969 р. В даному Свідоцтві є план забудови земельної ділянки в [ADDRESS] (том І а.с. 38-39). В судовому засіданні встановлено, що з метою створення особистої приватної власності [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] збудували житловий будинок з надвірними прибудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується випискою з протоколу № 5 засідання членів правління колгоспу «40 років Жовтня» Єланецького р-ну від 04.03.1969 року (том І а.с. 37). Як слідує з технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] до складу вказаного домоволодіння входять: житловий будинок (А-1) - 84,1 кв.м., сарай (В-1), підвал (Б-п/д), сарай (Б-1), басейн № 1, огорожа №2,3, які були побудовані в період часу з 1970 по 1972 роки. Технічний паспорт складений 25.01.1983 року та скріплений печаткою та підписом начальника Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації (том І а.с. 40-41). Із матеріалів справи вбачається, що Новоодеським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 2-306 від 07.07.1982 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будинок, яким позов [PERSON] задоволено повністю, визнано за останньою право власності на частину житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] (том І а.с. 55). Згідно довідки комунального підприємства Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації від 08.12.2020 року № 644 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] частки на підставі рішення суду від 07.07.1982 року, Новоодеський суд Миколаївської області; [PERSON] частки на підставі рішення суду від 07.07.1982 року, Новоодеський суд Миколаївської області - згідно запису в реєстровій книзі на сторінці № 298 за реєстровим номером 1148. Оскільки в архіві МБТІ відсутня інвентаризаційна справа № 13682 з реєстровим номером правової реєстрації 1148, МБТІ не може надати копії правового документу, на підставі якого проводилась реєстрація права власності на будинок та копію вказаної інвентаризаційної справи. Також, надано копії з реєстрової книги про реєстрацію права власності (том І а.с. 52). Згідно рішення виконавчого комітету Єланецької селищної ради від 03 квітня 2020 року №23 «Про уточнення та присвоєння поштових адрес» уточнено та присвоєно поштову адресу нерухомого майна: житловому будинку, що належав [PERSON] , уточнено поштову адресу: [ADDRESS] (том І а.с. 51). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 27 жовтня 2020 року ТОВ «НІКЮТАС» на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та довідки № 85 від 27.10.2020 року до складу вказаного домоволодіння входять: житловий будинок - А1 (заг. - 84,5 кв.м., жит. - 49,4 кв.м.); сіни - а1; літня кухня - Б1, підвал - Б1пд; сарай - В1; басейн для води - № 1; ворота з хвірткою - №2; огорожа - №3-5, які були побудовані до 1992 року, що відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України № 304 від 13.06.2012 р. не є самочинним будівництвом (том І а.с. 43-44, том І а.с. 46). Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1969 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Отже, згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР забудовником є [PERSON] . Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , виготовленого Єланецьким бюро технічної інвентаризації 25.01.1983 року та довідки Комунального підприємства Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації, власниками будинку є [PERSON] та [PERSON] . Право власності на будинок було зареєстровано Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення Народного суду Новоодеського району Миколаївської області від 07 липня 1982 року згідно діючого на той час законодавства. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Із листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач [PERSON] та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємцями за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] , а позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] , прийняли спадщину у встановленому законом порядку, але свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не отримали через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, однак не можуть реалізувати своїх законних права на нотаріальне оформлення спадщини. З метою захисту законних прав спадкоємців на спадщину та приймаючи до уваги, що іншим шляхом захистити права позивачів неможливо, суд вважає за необхідне первісні позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved