Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

У провадження Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебуває позовна заява (з врахуванням змін та уточнень до позовної заяви) [PERSON] до [PERSON] , третя особа Великосілківська сільська рада Львівської області про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 14.03.1995 вона зареєстровала шлюб з відповідачем. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у 2008 році ними було придбано транспортний засіб, який був оформлений на відповідача. 04.02.2016 відповідач без її відома відчужив цей автомобіль без її згоди, а тому вона має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу. Ухвалою суду від 07.12.2021 задоволено клопотання представника позивача про об`єднання цивільних справ в одне провадження та відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28.11.2022 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу - залишено без розгляду. Ухвалою суду від 20.02.2023 позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на незавершене будівництво - залишено без розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Новінський О.О. в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи на інший день. Однак, враховуючи час протягом якого справа перебуває в провадженні суду (з 2016) та те, що відсутні передбачені ст. 240 ЦПК України будь-які об`єктивні причини для відкладення чи оголошення перерви в судовому засідання, суд з метою дотримання процесуальних строків відхиляє заяву представника відповідача про відкладення судового засідання. Представник третьої особи Великосілківської сільської ради Львівської області в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі. Беручи до уваги те, що у суду відсутні будь-які об`єктивні причини для відкладення чи оголошення перерви в судовому засідання та з урахуванням заяв представника позивача та третьої особи про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 14.03.1995 відділом РАГС Кам`янка-Бузького РУЮ Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] від 15.06.2001, актовий запис №24 (а.с. 9). Згідно з листом Територіального сервісного центру №4643 МВС Регіонального сервісного центру у Львівській області 331/13-4643-1149 від 01.09.2016 про надання інформації, відповідач [PERSON] з 18.01.2008 був власником транспортного засобу "Chery Tiggo" 2.01 Comfort 5 MT, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с.81). Як видно з долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу №1969 від 04.02.2016 укладеному в ТСЦ, автомобіль "Chery Tiggo" 2.01 Comfort 5 MT, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] перереєстровано на нового власника ( а.с. 83). Доказів надання згоди [PERSON] на відчуження транспортного засобу матеріали справи не містять. Відповідно до висновку спеціаліста СПД [PERSON] , ринкова вартість автомобіля "Chery Tiggo" 2.01 Comfort 5 MT, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] на дату оцінки складає153160,00 грн. ( а.с. 72-86). Відповідно до рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.04.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.03.1995 відділом РАГС Кам`янка-Бузького РУЮ Львівської області за актовим записом № 24 розірвано. Відповідач позовні вимоги підтримали та визнав позов. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо поділу майна подружжя, які регулюються відповідними нормами СК України, які суд і застосовує при вирішенні цього спору між сторонами. Так, у ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 у справі № 591/692/19, тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, така презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ст. положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ч. 2 ст. 76 ЦПК України). При цьому, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що спірне майно було набуте за час шлюбу, а тому таке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і підлягає поділу між сторонами в рівних частках. А оскільки спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди позивача, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу половину його вартості. При цьому суд враховує, що хоч шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний 08.04.2019, проте з позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу видно, що така датована 29.08.2016 та в ній вказано, що сторони на час подання позову до суду, більш як 4 роки разом не проживали через погіршення подружніх відносин. Відповідно до роз`яснень, які викладені в абз. 2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У ході судового розгляду справи суд встановив, і що не заперечили сторони по справі, що відповідач відчужив придбаний в шлюбі автомобіль. Відтак, спірний транспортний засіб, який придбаний сторонами під час шлюбу є об`єктом спільної власності подружжя, а враховуючи те, що цей транспортний засіб, був відчужений відповідачем без згоди позивача, як співвласника, то є всі підстави вирішувати питання щодо визначення його вартості при поділі. Відповідно до роз`яснень, які викладені в абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відступаючи від правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Отже, вартість спірного транспортного засобу майна за конкретних обставин цієї цивільної справи необхідно визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, яка згідно зі висновком спеціаліста СПД [PERSON] становить 153160,00 грн, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає половина такої вартості, а саме 76580,00 грн. Відтак, встановивши фактичні обставини у справі, оцінивши доводи, аргументи та докази сторін у справі, надані ними на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення повністю. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та витрат пов`язаних із залученням спеціаліста, суд виходив з наступного. Згідно з ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як видно з квитанції від 28.11.2019, представником позивача було сплачено 1800,00 грн. на рахунок ФОП [PERSON] за оцінку майна згідно разунку Е-1737 від 27.11.2019 (а.с.101). Таким чином з відповідача в користь позивача підлягають до стягнення кошти, в сумі 1800,00 грн. пов`язаних із залученням спеціаліста. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як видно з уточненої позовної заяви від 06.01.2022, представник позивача просить суд стягнути з відповідача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Однак, з договору про надання юридичної допомоги від 15.07.2016 вбачається, що розмір гонорару адвоката за представництво [PERSON] в суді становить 3000.00 грн., а тому таку заяву необхідно задовольнити частково та визначити суму відповідно до умов договору. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею та документалльно підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 870 грн. Одночасно, враховуючи положення ч.7 ст. 158, п.8 ч.1 ст. 264 ЦПК України, а також те, що з набранням законної сили рішення у справі, права позивача будуть захищені, то заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 09.12.2016, необхідно зберегти до дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: partial