Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до відповідача, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив поновити [PERSON] на посаді музичного вихователя Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі, посилаючись на те, що 16 лютого 2021 року позивачку було незаконно звільнено з посади музичного вихователя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією. Під час звільнення позивачки не дотримано вимоги щодо її працевлаштування, трудову книжку було видано в день звільнення на загальних зборах трудового колективу. Посилаючись на незаконне звільнення [PERSON] з посади, представник позивачки просив стягнути на користь позивачки заробітну плату за час вимушеного прогулу. До суду від представниці відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого представниця відповідача заперечувала проти задоволення позову, просила залишити його без задоволення, посилаючись на те, що позивачку було звільнено у зв`язку зі скороченням штату, яке проводилося через реорганізацію органу місцевого самоврядування та створенням Арцизької громади. 14 грудня 2020 року [PERSON] було попереджено про наступне звільнення. Арцизькою міською радою було затверджено штатний розпис в розмірі 19,5 штатних одиниць на підставі рішення сесії від 24 грудня 2020 року, а 26 січня 2021 року було внесено зміни до вказаного рішення і було затверджено новий штатний розпис з 17 лютого 2021 року у розмірі 13,25 штатних одиниць. Рішення про скорочення посад, залишення на посаді працівників, які мають переважне право на залишенні на посаді було погоджено з Арцизькою міською радою, Відділом освіти, молоді та спорту, старостою села та профспілковим комітетом. Переважне право на залишенні на посаді мала [PERSON] , оскільки вона має вищу освіту, більш високий рівень продуктивності праці. Запропонувати позивачці іншу вакантну посаду не було можливості, у зв`язку з відсутністю вакантних посад. Позивачка та її представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явилися, але від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представниця Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради - Арабаджі Г.К. в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у відзиві на позов просила залишити позов без задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору директорки Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради [PERSON] - адвокат Пеліван Є.К. в судове засідання також не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги, що позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, представниця відповідача у відзиві просила позов залишити без задоволення, а представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору заперечував проти задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з трудового законодавства, пов`язані з правовідносинами між робітником та роботодавцем, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Кодексом законів про працю України та Цивільним кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] (т. 1 а.с. 5, 6), позивачка по справі, на підставі наказу № 6 від 01 лютого 2003 року, наказу № 6 від 15 лютого 2003 року на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України призначена на посаду музичного керівника (т. 1 а.с. 7-8, 84, 85, 89). Відповідно до статуту Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради заклад є комунальною власністю Арцизької міської ради, що забезпечує потреби громадян громади у дошкільній освіті (т. 1 а.с. 24-40). Як вбачається з штатного розпису на 2020 рік кількість штатних одиниць у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради склала 19,5, з яких посада музичного вихователя 0,75 штатних одиниць (т. 1 а.с. 87-88). Згідно з рішенням Арцизької міської ради № 22-VІІІ від 08 грудня 2020 року розпочато процедуру реорганізації Главанської сільської ради шляхом приєднання до Арцизької міської ради (т. 1 а.с. 41-44), у зв`язку з чим на підставі розпорядження Арцизької міської ради № 124-К від 24 грудня 2020 року працівників дошкільного навчального закладу «Ромашка» Главанської сільської ради попереджено про наступне вивільнення (т. 1 а.с. 46). Рішенням Арцизької міської ради № 74-VІІІ від 24 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 50) затверджено і введено в дію з 01 січня 2021 року штатний розпис закладів освіти, зокрема, «Надання дошкільної освіти» - 296,5 штатних одиниць. Згідно штатного розпису на 01 січня 2021 року кількість штатних одиниць у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради склала 19,5, з яких посада музичного вихователя 0,75 штатних одиниць (т. 1 а.с. 59). На підставі рішення Арцизької міської ради № 133-VIII від 26 січня 2021 року внесено зміни та доповнення до зазначеного рішення міської ради, а саме п. 1.1. викладено в такій редакції, зокрема, «Надання дошкільної освіти» - 298 штатних одиниць, з них Главанський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради 19,5 штатних одиниць (т. 1 а.с. 51-52, т. 2 а.с. 7-9). Як вбачається з штатного розпису на 17 лютого 2021 року кількість штатних одиниць у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради у 2021 рік зменшилась до 13,25 одиниць, скорочено 6,25 штатних одиниць, в тому числі, 1 посада музичного вихователя 0,25 штатних одиниць (т. 1 а.с. 58). Відповідно до листа особистого ознайомлення з розпорядженням № 124-К від 14 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 47), персонального попередження (т. 1 а.с. 48, 119) [PERSON] було ознайомлено під особистий підпис про наступне вивільнення у зв`язку із реорганізацією Главанської сільської ради та скороченням штату працівників. З метою отримання згоди на попередження про наступне звільнення працівників закладів дошкільної освіти начальником відділу освіти, молоді та спорту 09 грудня 2020 року направлено повідомлення до голови Арцизької організації профспілки працівників освіти і науки України (т. 1 а.с. 49). Як вбачається із витягу з протоколу засідання президії Арцизької організації профспілки працівників освіти і науки України № 11 від 13 грудня 2020 року, надано згоду на послідовні дії керівників закладів освіти Арцизької міської ради про наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією та скорочення штату працівників закладів дошкільної освіти (т. 1 а.с. 45). 27 січня 2021 року директоркою Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради [PERSON] внесено голові профспілкового комітету ЗДО «Ромашка» повідомлення про надання згоди на звільнення, в тому числі, [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності працівників 16 лютого 2021 року (т. 1 а.с. 53-54). Як вбачається з витягу із протоколу засідання профспілкового комітету Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради № 1 від 29 січня 2021 року надано згоду на внесення змін у структуру і штатний розпис закладу, розірвання трудового договору у зв`язку з реорганізацією установи з [PERSON] , про що повідомлено директорку Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради [PERSON] (т. 1 а.с. 55, 56-57). На підставі наказу № 8/К від 16 лютого 2021 року розірвано трудовий договір з [PERSON] з 16 лютого 2021 року, у зв`язку з реорганізацією та скороченням власником чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 7-8, 61-62). [PERSON] не погодилась з зазначеним наказом, відмовилась від його підписання, а також відмовилась розписатися в книзі видачі трудових книжок про отримання трудових книжок, про що складено відповідні акти (т. 1 а.с. 63, 64). Відповідно до пояснювальної записки директорки Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради [PERSON] з 17 лютого 2021 року у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради штатна кількість склала 13,25 одиниць, було заплановано скоротити чисельність та штат працівників, переважне право на залишенні на посад було надано працівникам з більш високою продуктивністю праці, які відповідально ставляться до дітей, працівникам у яких є діти дошкільного та шкільного віку, працівникам в сім`ях яких немає інших працівників з самостійним заробітком (т. 1 а.с. 60). Як вбачається з характеристики на [PERSON] , остання працювала у дошкільному закладі освіти на посаді музичного вихователя 29 років, має середню спеціальну освіту, як педагог не відповідає сучасним вимогам до роботи музичного керівника (дистанційна робота, відео звіти про роботу закладу), не володіє навичками роботи на комп`ютері (т. 1 а.с. 23). На посаді музичного вихователя залишилася працювати [PERSON] , яка має вищу освіту ступеню магістр дошкільної освіти (т. 2 а.с. 15). Як вбачається з довідки № 59 від 29 вересня 2022 року, виданої Главанським закладом дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради станом на 16 лютого 2021 року та 01 грудня 2022 року вакантних посад не було і немає (т. 2 а.с. 4, 15). Відповідно до копії диплому серії [NUMBER] від 26 рудня 1979 року [PERSON] закінчила культурно-просвітницьке училище та отримала середню спеціальну освіту за спеціальністю культурно-просвітницька робота (т. 2 а.с. 33, 34). У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на наявне « [PERSON] » (т. 2 а.с. 14). Як вбачається з довідок про доходи № 59 від 29 вересня 2022 року та № 70 від 29 листопада 2022 року, виданих Відділом освіти, молоді та спорту заробітна плата позивачки за 2 місяці, що передували звільненню грудень 2020 року та січень 2021 року становила 8356,79 грн. (т. 1 а.с. 226, 227, 228-229, т. 2 а.с. 11-13, 17). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому звільнення на таких підставах допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. За змістом ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду (постанова Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 753/3889/17 (провадження № 61-2св20). Переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад. Стаття 42 КЗпП України враховується роботодавцем лише у разі скорочення однорідних професій чи посад, у випадку, коли виникає питання щодо залишення працівника на цій же посаді, обираючи його з поміж інших подібних за допомогою встановлених законом критеріїв. Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення ч. 1 ст. 40, ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2020 року у справі № 235/3377/19 вказано, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Аналогічні правові висновкии викладені Верховним Судом у постановах від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19, провадження № 61-13999св20, від 22 липня 2021 року у справі № 456/57/20, провадження № 61-6288св21, від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19, провадження № 61-7098св21, від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19, провадження № 61-10299св21, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20, провадження № 61-7496св21. Згідно правових позицій, викладених Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Отже, суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний, зокрема перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти, як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Главанським закладом дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради на посаді музичного вихователя. Згідно з рішенням Арцизької міської ради № 22-VІІІ від 08 грудня 2020 року розпочато процедуру реорганізації Главанської сільської ради шляхом приєднання до Арцизької міської ради (т. 1 а.с. 41-44), у зв`язку з чим працівників дошкільного навчального закладу «Ромашка» Главанської сільської ради попереджено про наступне вивільнення (т. 1 а.с. 46). Як вбачається з штатного розпису на 2020 рік, який діяв до скорочення, кількість штатних одиниць складала 19,5 (т. 1 а.с. 87-88), одну з яких займала позивачка, внаслідок внесення змін до штатного розпису на 2021 рік кількість штатних одиниць у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради була скорочена до 13,25 одиниць, скорочено 6,25 штатних одиниць, в тому числі, 0,25 штатних одиниць посади музичного вихователя (т. 1 а.с. 58). Розпорядженням Арцизької міської ради № 124-К від 24 грудня 2020 року [PERSON] - позивачку по справі, було завчасно попереджено про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 46). На підставі наказу № 8-К від 16 лютого 2021 року розірвано трудовий договір з [PERSON] з 16 лютого 2021 року, у зв`язку з реорганізацією та скороченням власником чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 61-62). Вакантні посади [PERSON] не було запропоновано, оскільки вакантних посад у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради не було. Виходячи з вищезазначеного, судом встановлено, що на час звільнення [PERSON] наказом від № 8-К від 16 лютого 2021 року у зв`язку зі скороченням штату її посада залишалась і скорочення штату проведено не було, зокрема, було скорочено посади вихователя, помічника вихователя, медсестри, сторожа, бухгалтера, костелянши та пралі, однак посада музичного вихователя у новому штатному розписі станом на 2021 рік залишилась у кількості 1 посада (0,5 штатних одиниць), тобто зменшилась ставка від 0,75 до 0,5. Скорочення штату передбачає зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо, однак судом встановлено, що кількість штатних одиниць музичного вихователя не змінилася, що підтверджується з штатними розписами до скорочення та після, які є в матеріалах справи (т. 1 а.с. 58, 87-88). Судом встановлено, що у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради відбулися зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату працівників (підстава звільнення позивачки), але посада музичного вихователя у новому штатному розписі залишилася. Крім того, застосування роботодавцем ст. 42 КЗпП України та надання переважного права на залишенні на посаді [PERSON] є помилковим, оскільки посада музичного вихователя у штатному розписі була та залишилася після скорочення штату працівників єдиною на підприємстві. Заперечення представниці відповідача, викладені у відзиві щодо наявності у [PERSON] переважного права на залишенні на посаді, вищої кваліфікації та продуктивності праці є безпідставними. Так, судом встановлено, що станом на час попередження про майбутнє вивільнення посади високий професіоналізм [PERSON] відзначено дипломами, подякою та почесними грамотами (т. 1 а.с. 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що фактично скорочення чисельності або штату працівників у Главанському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради мало місце, однак посада музичного вихователя не була скорочена та залишилася у новому штатному розписі, тому звільнення позивачки відбулось без законної підстави, оскільки встановлення відсутності скорочення чисельності або штату працівників (законної підстави звільнення) є безумовною та достатньою підставою для поновлення на роботі звільненого за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України працівника. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу суд зазнає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається судом одночасно з рішенням про поновлення на роботі. Якщо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні на роботі не відбулось, працівник з урахуванням змісту статті 235 КЗпП України не позбавлений процесуальної можливості заявити таку вимогу за окремим позовом. Згідно з довідками про доходи № 59 від 29 вересня 2022 року та № 70 від 29 листопада 2022 року, виданих Відділом освіти, молоді та спорту заробітна плата позивачки за останні 2 місяці, що передували звільненню (грудень 2020 року та січень 2021 року) становила 8356,79 грн. (т. 1 а.с. 226, 227, 228-229, т. 2 а.с. 11-13, 17). Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] , позивачки по справі, становить за два попередні місяці, яка обчислена з виплат за останні два місяці, що передували даті звільнення, становить 261,15 грн. (6351,00 + 2005,79) : 32 (фактична кількість відпрацьованих робочих днів). Кількість робочих днів за період з 16 лютого 2021 року по 16 лютого 2022 року, включно, становить 251 робочих днів (9 робочих днів у лютому 2021 року; 22 робочі дня у березні 2021 року; 22 робочих днів у квітні 2021 року, 18 робочих днів у травні 2021 року, 20 робочих днів у червні 2021 року, 22 робочих днів у липні 2021 року, 21 робочих днів у серпні 2021 року, 22 робочих днів у вересні 2021 року, 20 робочих днів у жовтні 2021 року, 22 робочих днів у листопаді 2021 року, 22 робочих днів у грудні 2021 року, 19 робочих днів у січні 2022 року; 12 робочих днів у лютому 2022 року). Таким чином, розмір середнього (не отриманого) заробітку [PERSON] , позивачки по справі, за один рік в період з 16 лютого 2021 року по 16 лютого 2022 року становить 65548,65 грн. (261,15 грн. х 251 робочих днів). Вказана сума визначена з урахуванням сплати обов`язкових податків та інших обов`язкових платежів, передбачених діючим законодавством. У пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам розяснено, що відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. У разі розгляду справи більше одного року суду необхідно встановити, чи з вини працівника відбувся тривалий розгляд заяви про поновлення на роботі. Судом встановлено, що позовна заява [PERSON] про поновлення на роботі надійшла до суду 16 березня 2021 року, провадження у справі відкрито 17 березня 2021 року, призначено судове засідання на 30 березня 2021 року о 15 год. 30 хв. 30 березня 2021 року представник позивачки адвокат Бучацький В.В. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи для підготовки заперечень, відкладено розгляд справи на 19 квітня 2021 року о 15 год. 00 хв. 19 квітня 2021 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 27 квітня 2021 року о 16 год. 30 хв. 27 квітня 2021 року представниця Арцизької міської ради надала до суду клопотання про продовження строку надання витребуваних доказів та відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 16 червня 2021 року о 13 год. 00 хв. 16 червня 2021 року задоволено клопотання представника позивачки про залучення до участі у справі співвідповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, прийнято до провадження позовну заяву в новій редакції, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 13 липня 2021 року о 15 год. 00 хв. 13 липня 2021 року судове засідання не відбулося у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Розгляд справи відкладено на 02 серпня 2021 року о 10 год. 30 хв. 02 серпня 2021 року судове засідання з розгляду справи не відбулося у зв`язку з відсутністю енергопостачання,наступне судове засідання призначено на 18 серпня 2021 року о 14 год. 30 хв. 18 серпня 2021 року судове засідання з розгляду справи не відбуло у зв`язку з знаходженням судді у нарадчій кімнаті по іншому судовому провадженню, наступне судове засідання призначено на 07 вересня 2021 року о 10 год. 30 хв. 07 вересня 2021 року судове засідання з розгляду справи не відбуло у зв`язку з знаходженням судді у нарадчій кімнаті по іншому судовому провадженню, наступне судове засідання призначено на 27 вересня 2021 року о 16 год. 00 хв. Розпорядженням щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ від 01 жовтня 2021 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2021 року, у зв`язку з закінченням терміну повноважень суддю Варгаракі С.М. було замінено на суддю Гусєву Н.Д. 11 жовтня 2021 року у зв`язку із припиненням повноважень судді Варгаракі С.М., вказана цивільна справа була повторно розподілена між суддями та передана судді Гусєвій Н.Д., згідно Реєстру судових справ і матеріалів, переданих на розгляд головуючому судді - 11 жовтня 2021 року. Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи на 20 січня 2022 року о 14 год. 00 хв. 20 січня 2022 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху, оскільки була подана до суду з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, копію ухвали направлено позивачці [PERSON] 21 лютого 2022 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представником позивачки були усунені недоліки позовної заяви та ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року продовжено розгляд справи, призначено судове засідання на 29 березня 2022 року о 15 год. 00 хв. 29 березня 2022 року судове засідання по наявній справі не відбулося у зв`язку з зайнятістю судді у іншому судовому провадженні, справу призначено на 11 травня 2022 року о 15 год. 00 хв. 11 травня 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Судове засідання відкладено на 15 липня 2022 року о 13 год. 00 хв. 15 липня 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю енергопостачання у приміщенні суду, розгляд справи відкладено на 13 вересня 2022 року о 10 год. 00 хв. 13 вересня 2022 року в судовому засіданні було постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про витребування доказів від відповідача, відкладено розгляд справи у зв`язку з необхідністю витребування доказів, неявкою в судове засідання представника Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» Арцизької міської ради та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на 04 жовтня 2022 року о 15 год. 30 хв. 04 жовтня 2022 року судове засідання по наявній справі не відбулося у зв`язку з надходженням повідомлення про оголошення повітряної тривоги на території м.Арциз, Болградський район, Одеська область. Судове засідання відкладено на 27 жовтня 2022 року о 14 год. 00 хв. 27 жовтня 2022 року відкладено судовий розгляд на 29 листопада 2022 року о 15 год. 30 хв. для повторного виклику відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, витребування необхідних доказів по справі. 29 листопада 2022 року та 21 грудня 2022 року розгляд справи не відбувся, оскільки було знеструмлено електромережу суду, розгляд справи відкладено на 26 січня 2023 року об 11 год. 00 хв. 26 січня 2023 року судове засідання по наявній справі не відбулося у зв`язку з надходженням повідомлення про оголошення повітряної тривоги на території м.Арциз, Болградський район, Одеська область. Судове засідання відкладено на 16 лютого 2023 року о 09 год. 30 хв. У частині першій статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що, на переконання судової колегії, і мало місце у даній справі. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що розгляд позовної заяви про поновлення на роботі розглядався більше одного року, в тому числі з вини позивачки, тому з урахуванням викладеного, середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача за один рік та становитиме 65548,65 грн., тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період більше одного року. Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах зокрема про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. п. 1, 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 16 вересня 2005 року позивачка є особою з інвалідністю II групи (т. 1 а.с. 164). Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням того, що позивачку звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає, що судовий збір у розмірі 1816,00 грн. підлягає стягненню з Главанського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради в дохід держави. Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2017 року кількість суддів в Арцизькому районному суді Одеської області зменшилася з 5 до 1), щодо яких має здійснюватися автоматизований розподіл справ, внаслідок чого навантаження на одного суддю виходить за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів у зв`язку з надмірним навантаженням, яке утворилося на суддю, яка одна здійснює правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України.

Outcome: partial