Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Сторони із 15 березня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з позивачем і перебувають на її повному утриманні, а відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дітей. [PERSON] 10 листопада 2022 року заявила до суду позовну вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2022 року. 14 листопада 2022 року отримано інформацію про фактичне місце проживання відповідача на [ADDRESS] . Ухвалою від 15 листопада 2022 року (а.с. 12) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвала про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками до неї 16 листопада 2022 року були направлені для відома відповідачу на адресу фактичного місця проживання, однак, повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 13). 22 грудня 2022 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача у будинку [ADDRESS] старостинського округу Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 15, 16). Ухвалою від 23 грудня 2023 року (а.с. 17) судом постановлено ухвалу про призначення судового засідання в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Судове засідання було призначено на 16 січня 2023 року. На підставі ч. 1 ст. 279, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання, судом 16 січня 2023 року було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 09-ту годину 06 лютого 2023 року. В той же час 16 січня 2023 року (після закінчення судового засідання) до суду повернулося без вручення відповідачу поштове відправлення із копіями постановлених у справі ухвал, позовної заяви з додатками та повідомлення про судове засідання, на якому 30 грудня 2022 року зроблено відмітку про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання (а.с. 22). Повідомлення про судове засідання на 06 лютого 2023 року були направлені відповідачу 17 січня 2023 року, однак не вручені адресату через його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, про що 24 січня 2023 року зроблено відповідний запис на конверті (копія на а.с. 23, оригінал в справі № 139/650/22). З врахуванням положень п. 2 ч. 7 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань і на 16 січня 2023 року, і на 06 лютого 2023 року. Наведене узгоджується із правовою позицією Верхового Суду, викладеною у постанові № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22) від 30 листопада 2022 року. Відзив на позовну заяву відповідач не подав, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Позивач 16 січня 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 20). Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України (ч. 1 ст. 279 ЦПК України). На підставі ч. 1 ст. 279, ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з врахуванням такого: Із копії свідоцтва про шлюб (а.с. 3) слідує, що сторони із 15 вересня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтв про народження (копії на а.с. 4, 5, 6, 7), - що\~ мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою Мурованокуриловецької селищної ради № 149 від 31 жовтня 2022 року (а.с. 8) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач належними доказами цю обставину не спростував. Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Як вбачається із позовної заяви, такої домовленості між сторонами не досягнуто, а тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх та дітей права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а тому ця її вимога підлягає до беззаперечного задоволення. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Позивач у позовній заяві просила стягувати із відповідача всього 8 тисяч гривень на місяць, що відповідає розміру аліментів у сумі 2 тисячі гривень на кожну дитину щомісячно. Сімейне законодавство\~(ст.\~182\~СК України)\~зобов`язує суд\~при визначенні\~розміру аліментів\~враховувати стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини\~та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, рухомого і нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Із тексту позовної заяви слідує, що до вересня 2022 року відповідач забезпечував матеріальні потреби дітей в розмірі по 2 тисячі гривень на кожного щомісячно. [PERSON] до суду не подав відзиву на позов чи будь-яких доказів на спростування позовних вимог до нього. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч. 2 ст. 182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2833 гривні. Отже, заявлений позивачем розмір аліментів близький до мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, а тому ця частина її позовної вимоги також підлягає до задоволення. У позові [PERSON] просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів із 01 жовтня 2022 року, вказавши, що починаючи з цієї дати відповідач уникає виконання свого обов`язку з утримання дітей. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду з цим позовом 10 листопада 2022 року. Тому саме з 10 листопада 2022 року мають бути стягнені аліменти з відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ якщо\~ сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684 гривні. Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved