Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Харківської міської ради і просить суд визначити, що ідеальна частка [PERSON] , померлої [INFO] , в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 20/100 часток; визнати за позивачем право власності на 20/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. З поміж іншого спадкового майна, до спадкового майна відноситься 20/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Так, 10.07.2001 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] було укладено Договір дарування серії АЕВ №141597, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. Відповідно до вказаного Договору дарування [PERSON] прийняла в дар 480/1200 часток домоволодіння [ADDRESS] . Разом з тим, 08.08.2006 року було винесено рішення Жовтневим районним судом м. Харкова по справі №2-3262/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Кривошеєва Ірина Миколаївна про визнання заповіту недійсним і визнанні права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про перерозподіл ідеальних часток у праві власності й визнання права власності на частину домоволодіння. Рішення суду набрало законної сили. Вказаним рішенням суду було проведено перерозподіл ідеальних часток співвласників домоволодіння [ADDRESS] . В мотивувальній частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №2-3262/06 встановлено, що частка [PERSON] становить 20/100 замість 48/1200. Відповідно до Довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів №1091853 від 02.12.2020 року назва « [ADDRESS] » згідно рішення І сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 року №12/15 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» та значиться право власності [PERSON] на 480/1200 часток домоволодіння [ADDRESS] . Окрім того, відповідно до примітки у Довідці: «Згідно матеріалів інвентарної справи за адресою: [ADDRESS] при перерозподілі ідеальних часток по фактичному користуванню ідеальна частка [PERSON] складає 20/100 часток замість 480/1200». 30.12.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. склала лист, відповідно до якого просила зареєструвати в Державному реєстрі речових прав право власності померлої [PERSON] . Також, 27.01.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Тетяною Василівною було прийнято Рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі того, що заявником не надано документа, відповідно до якого частка об`єкта нерухомого майна, що заявлено до реєстрації, складає 20/100 часток замість 480/1200. Разом з тим, 29.01.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаментом реєстрації Харківської міської\~ради було прийнято рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без розгляду у зв`язку з її відкликанням. Таким чином, склалася ситуація, за якої спадкоємець не має змоги оформити право власності на спадкове майно, оскільки не має документу, яким визначені ідеальні частки померлої у спільній частковій власності на будинок, а також право власності не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав. Позивач не має змоги отримати Свідоцтво про право на спадщину на 20/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки відсутній документ, який би визначав ідеальну частку померлої на будинок після винесення 08.08.2006 року рішення Жовтневим районним судом м. Харкова по справі №2-3262/06, а відтак, і належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися частиною житлового будинку, який він отримав у спадок після смерті дружини, чим порушується його право власності. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальної частки та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено підготовче засідання. 17.08.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальної частки та визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залучення до участі у вищевказаній цивільній справі співвідповідача задоволено. Залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальної частки та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якості співвідповідача Харківську міську раду. У судове засідання 30.01.2023 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини, провести судове засідання у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви, в яких визнали позовні вимоги, просили розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов від нього не надходив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~судом не\~здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 27.08.1971 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №5108 та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.07.1993 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.75). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №14268 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії № [NUMBER] , виданого 25.09.2020 року (а.с.11, 68). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, і [INFO] [PERSON] , чоловік померлої, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 67). З копії спадкової справи №5/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. встановлювалось коло спадкоємцев та обсяг спадкового майна (а.с.66-88). В подальшому 15.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. посвідчено і видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки у праві власності на квартиру номер [ADDRESS] (а.с.99-101). Однак, в листі №70/02-14 від 15.07.2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше нерухоме майно 480/1200 часток у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] , оскільки відсутній документ, який визначає ідеальну частку померлої у спільній частковій власності на домоволодіння та відсутня реєстрація права власності на домоволодіння у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 102). Однак судом досліджувались обставини походження незареєстрованого спадкового майна, так 10.07.2001 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] укладено Договір дарування серії АЕВ №141597, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д., на підставі якого [PERSON] прийняла в дар 480/1200 часток домоволодіння [ADDRESS] (а.с.12). 08.08.2006 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №2-3262/06 за позовом [PERSON] \~до [PERSON] ,\~треті особи:\~ [PERSON] ,\~приватний нотаріус\~Кривошеєва Ірина\~Миколаївна про\~визнання заповіту\~недійсним і\~визнанні права\~власності на\~частину домоволодіння\~в порядку\~спадкування за\~законом та\~зустрічним позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~перерозподіл ідеальних\~часток у\~праві власності\~й визнання\~права власності\~на частину\~домоволодіння позовні\~вимоги [PERSON] \~й [PERSON] \~задоволені в\~повному обсязі.\~Вирішено заповіт,\~складений [PERSON] \~й засвідчений\~приватним нотаріусом\~ХМНО Кривошеєвою\~І.М.\~20\~липня 2001\~року за\~№3359,\~визнати недійсним.\~Визнати за\~ [PERSON] в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~її матері\~ [PERSON] ,\~що вмерла\~12\~липня 2004\~року право\~власності,\~з урахуванням\~перерозподілу ідеальних\~часток на\~42/100\~частки домоволодіння\~ [ADDRESS] ,\~замість 54/100\~часток,\~що належали\~гр-кі\~ [PERSON] ,\~з виділенням\~їй в\~користування приміщень:\~житлового будинку\~літер «Г»,\~1/2 ч.\~вбиральні-душу\~«Н»,\~«О»,\~сараїв літер\~«К»,\~«М»,\~гаража літер\~«Л»,\~льоху літер\~«П»,\~1/4\~ч.\~колодязя №5,\~1/2\~ч.\~замощення №1,\~1/8\~ч.\~забору №1,\~1/2\~ч.\~воріт №4.\~Визнати за\~ [PERSON] з\~урахуванням перерозподілу\~ідеальних часток,\~право власності\~на 38/100\~частки зазначеного\~домоволодіння,\~замість 6/100,\~з виділенням\~їй у\~користування приміщень:\~2-1,\~2-2,\~2-3,\~2-4,\~2-5,\~2-6,\~2-7\~і ганку\~«а4»\~у житловому\~будинку А-1,\~льоху літер\~«Е» сарай-гараж\~літер «Р»,\~1/2\~частини вбиральня-душ\~літер «Н»,\~«О»,\~1/2\~ч.\~колодязя №5,\~1\\2\~ч.\~замощення №1,\~1/8\~ч.\~забору №1,\~1/2 ч. воріт №4. Рішення суду набрало законної сили. Отже, вказаним, рішенням суду було проведено перерозподіл ідеальних часток співвласників домоволодіння [ADDRESS] . При цьому в мотивувальній частині даного рішення встановлено, що частка [PERSON] становить 20/100 замість 48/1200 частин (а.с.13). В Довідці про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів №1091853 від 02.12.2020 року мітиться інформація щодо зміни адреси: назва « [ADDRESS] » змінена на « [ADDRESS] » згідно рішення І сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 року №12/15 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова»; назва «провулок Ранковий» уточнена згідно з реєстром назв урбанонімів м. Харкова, затвердженим рішенням 9 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 25.12.2002 зі змінами та доповненнями. Також вказана довідка містить інформацію про те, що зареєстровано право власності на домоволодіння [ADDRESS] наступним чином: - 480/1200 часток за [PERSON] - на підставі договору дарування від 10.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т.Д., р.№2-2390; -38/100 часток за [PERSON] - на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2006 року, справа №2-3262/06; -42/100 часток за [PERSON] - на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2006 року, справа №2-3262/06. В примітці до довідки, зокрема, зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] при перерозподілі ідеальних часток по фактичному користуванню ідеальна частка [PERSON] складає 20/100 часток замість 480/1200 (а.с.14). 30.12.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. склала лист, відповідно до якого спадкоємцями за законом по справі щодо майна померлої [PERSON] є чоловік померлої [PERSON] та син померлої [PERSON] , і просила відповідно до п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 зареєструвати в Державному реєстрі речових прав право власності померлої [PERSON] , оскільки право власності на 20/100 часток домоволодіння за [PERSON] після перерозподілу ідеальних часток станом на 21.12.2020 року зареєстровано не було (а.с.15). Однак 27.01.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Т.В. прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] , який діяв на підставі листа від 30.12.2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю., оскільки заявником не надано документа, відповідно до якого частка об`єкта нерухомого майна, що заявлено до реєстрації, складає 20/100 часток замість 480/1200 (а.с.16). В подальшому 29.01.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаментом реєстрації Харківської міської ради Венглюк Т.В. було прийнято рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без розгляду, у зв`язку з її відкликанням (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Разом з тим, ст.ст.\~1216,\~1220-1221 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст.\~1222\~ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують права на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.. Статтею 1269 ЦК України передбачено подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Однак, відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею31\~ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.\~335\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Зі змісту ст. 328 ЦК України\~вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За пунктом 3 роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, су дійшов висновку, що позивач [PERSON] \~є спадкоємцем\~після смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~прийняв спадщину\~у передбачений\~законом строк\~та спосіб,\~однак не\~має змоги\~отримати свідоцтво\~про право\~на спадщину\~на 20/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, оскільки відсутній документ, який би визначав ідеальну частку померлої на будинок на теперішній час. Між тим дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі обставинами, встановленими рішенням Жовтневим районним судом м. Харкова від 08.08.2006 року по справі №2-3262/06 рішення, яке набрало законної сили, суд вважає доведеним, що [PERSON] ,\~померлій [INFO] ,\~на час\~смерті належало в результаті перерозподілу саме 20/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому інші відповідачі - співвласники, а також син померлої - [PERSON] позов визнали, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, право власності позивача, яке він отримав у спадок після смерті дружини, підлягає захисту, а позов [PERSON] - задоволенню шляхом визначення, що ідеальна частка [PERSON] , померлої [INFO] , в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 20/100 часток і визнання за [PERSON] права власності на 20/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved