Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на їх користь вартість спожитої теплової енергії у приміщенні за адресою: [ADDRESS] у розмірі 32740,06 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2014 року належить нежитлове приміщення за адресом [ADDRESS] першого поверху, загальною площею 137,1 кв.м. в літ «А-12». Відповідач користується тепловою енергією. Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщення підтверджується актом переддоговірного користування від 05.01.2022 року №173/5085 та актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку по [ADDRESS] №1273/20220 від 26.10.2018 року, №173/21454 від 10.04.2019 року, №173/23211 від 16.11.2019 року, № 173/25936 від 09.04.2020 року, №173/26332 від 30.10.2020 року, №173/28796 від 12.04.2021 року, № 173/31032 від 16.10.2021 року, які складено представниками відповідача. Зазначили, що відсутність письмового договору між сторонами не є підставою для не оплати заборгованості за спожиту теплову енергію. Вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору складає 19344,59 грн. за період з 01.11.2018 року по 31.12.2021 року. На офіційному сайті КП «ХТМ» в мережі інтернет було розміщено 31.10.2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Даний договір є публічним. Позивач вказав, що з 01.12.2021 року по нежитловому приміщенню за адресом [ADDRESS] укладений індивідуальний договір про надання послуги з теплової енергії. За період з 01.12.2021 року по 30.06.2022 року вартість несплаченої теплової енергії складає 13114,69 грн. 04.10.2022 року відповідачу було направлено досудове повідомлення щодо обов`язку сплатити заборгованість, однак вимоги не були виконані відповідачем. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, суду не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2014 року належать нежитлові приміщення 1-го поверху №99-1-:-99-5 в літ. «А-12» за адресом [ADDRESS] , загальною площею 137,1 кв.м. Акти, складені КП «Харківські теплові мережі» від 05.01.2022 року №173/5085, №1273/20220 від 26.10.2018 року, №173/21454 від 10.04.2019 року, №173/23211 від 16.11.2019 року, № 173/25936 від 09.04.2020 року, №173/26332 від 30.10.2020 року, №173/28796 від 12.04.2021 року, № 173/31032 від 16.10.2021 року свідчать про періодичність включення та відключення опалювального періоду споживача, у приміщенні розташованого за адресом: [ADDRESS] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України № 1875-ІV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 3 цього Закону визначені предмет його регулювання і суб`єкти у сфері житлово-комунальних послуг. Так, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно пункту 1 частини 1 статті 13 закону № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до частини 1 статті 19 закону №1875-ІV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини першої статті 20 закону №1875-ІVпередбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За визначенням, наданим у пункті першому статті 1 вказаного закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з наданим КП «ХТМ» розрахунком заборгованість [PERSON] за отримані послуги за період з 01.11.2018 року по 31.12.2021 року без укладення договору складає 19344,59 грн., за період з 01.12.2021 року по 30.06.20222 року за індивідуальним договором складає 13114,69 грн., абонентське обслуговування у розмірі 166,18 грн.; плата за обслуговування внутрішньо - будинкової системи у розмірі 114,60 грн. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем не доведено факту не отримання послуг КП «ХТМ» або отримання таких послуг неналежної якості, тому суд приходить до висновку про наявність у відповідача обов`язку сплачувати за надані КП «ХТМ» послуги у визначеному позивачем обсязі, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved