Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Аннишинець Микола Васильович, звернувся до суду з позовом до\~\~[PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач купив дерево сировини порода Акація (біла) пропарена, суха (8%), товщиною 40 мм, об`ємом 3 метри куб, на загальну суму 28 500 гривень. Строк, протягом якого вказаний товар мав бути переданий позивачу становить 21 день з дня підписання договору. Свої зобов`язання за вказаним договором позивач виконав в повному обсязі, 27.05.2021 року перерахував відповідачу авансовий платіж в розмірі 19\~600 гривень. Однак, відповідачем не були виконанні вимоги цього договору, товар не поставлений, що на думку позивача, порушило його права та змусило звернутись до суду за захистом своїх прав. Таким чином, позивач просить суд cтягнути з відповідача на його користь: сплачений 27.05.2021 року авансовий внесок у розмірі 19 600 грн; інфляційні нарахування\~на суму\~неповернутого авансу\~за період\~з 16.06.2021\~року по\~24.08.2022\~року у\~розмірі 4371,08\~грн;\~3\~% річних, згідно статті 625 ЦК України, на суму неповернутого авансу за період з 16.06.2021 року по 24.08.2022 року у розмірі 700,77 грн; витрати на правничу допомогу у розмірі 4300 грн та сплачений судовий збір. 23 вересня 2022 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.35). Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений строк відзив до суду не подав, від його представника адвоката Мельник Ю.В. 11.11.2022 надійшли письмові пояснення щодо позиції відповідача до позовних вимог (а.с.46-49), відповідно до яких позовні вимоги не визнають та просять залишити їх без задоволення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав та пояснив, що між сторонами договір було укладено у 2021, а не у 2020 році, як про це зазначає відповідач, вводячи суд в оману. Рахунок-фактуру №27/29 було оформлено відповідачем 26.05.2021 року і на наступний день 27.05.2021, на виконання укладеного договору, позивач перерахував відповідачу на картковий рахунок аванс в розмірі 19600 грн, що підтверджується квитанціями та роздруківкою скріншотів переписки сторін по телефону. Проте, відповідач замовлений товар позивачу не передав. В квітні 2022 року позивачем направлялася відповідачу рекомендованим листом письмова претензія щодо повернення суми авансу, проте останній добровільно кошти не повернув. Просив позов задовольнити. Докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу будуть надані після ухвалення судового рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] дійсно замовляв у нього дерево сировини порода Акація (біла) пропарена у травні 2020 року, на що ним було оформлено останньому рахунок-фактуру на загальну суму 28500 грн, проте в подальшому позивач відмовився отримувати замовлений товар, оскільки було надано невірні розміри. Суму авансу в розмірі 19600 грн. він дійсно отримував від позивача 27.05.2021 року, але це кошти було перераховано за інший товар, який замовляв у нього позивач. Письмову претензію позивача про повернення коштів отримав у квітні 2022 року, проте кошти не повернув, оскільки вони були витрачені на виготовлення товару. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, вважає заявлені вимоги безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статі 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (стаття 656 ЦК України). Судом встановлено, що 26 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу товару, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати позивачу товар «дерево сировина Акація (біла) пропарена суха (8%)» товщиною 40 мм, 3м3, ціною 9500 гривень, на загальну суму 28500 гривень, у 21 денний термін з моменту підписання договору. В день укладання усного договору відповідачем\~оформлений рахунок-фактура №27/29, відповідно до якого у ньому вказано найменування товару (дерево сировина Акація (біла) пропарена суха (8%), кількість (3 м3), ціна (загальна сума 28500 грн), платник ( [PERSON] , м.Хуст) та постачальник (ПП [PERSON] , [ADDRESS] )\~/а.с.9/. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (частина 1 стаття 693 ЦК України). Відповідно до частин 1-3 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. На виконання умов договору позивачем 27 травня 2021 року було сплачено відповідачу аванс у розмірі 19 600 грн., що підтверджується квитанціями від 27.05.2021 року про перерахування коштів на банківський рахунок відповідача чотирма платежами в розмірі 4900 грн, на загальну суму 19600 грн (а.с.10-13). Дана обставина, щодо отримання 27.05.2021 року від позивача авансу в сумі 19600 грн, визнана відповідачем [PERSON] та не заперечується. Як вбачається з фото таблиць (скриншотів) СМС повідомлень у додатку «Viber» (а.с.62-64) між сторонами 25, 26, 27 травня 2021 року здійснювалася переписка за замовлення та отримання товару (дошок Акації сухої, товщиною 40 мм, вартістю 9500 грн. за 1 м3) із зазначенням його вартості. В даній переписці наявні фото рахунку-фактури №27/29 та банківської картки відповідача, надісланих позивачу, а також квитанцій від 27.05.2021 року про перерахування коштів на банківський рахунок [PERSON] . Отже, доводи відповідача у своїх запереченнях, що договір купівлі-продажу та відповідно рахунок фактура №27/29 було укладено у 2020 році, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються встановленими обставинами справи і доказами на їх підтвердження. Посилання відповідача на те, що кошти в розмірі 19600 грн були отримані ним від позивача як авансовий внесок по іншому замовленню, судом до уваги не приймаються, оскільки в судовому засіданні було встановлено та підтверджено письмовими доказами, що рахунок-фактура №27/29 було оформлено відповідачем 26 травня 2021 року і на наступний день, 27 травня 2021 року, на виконання цього договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останнім було сплачено аванс в сумі 19600 грн. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 стаття 693 ЦК України). 04 квітня 2022 року позивач звернувся до відповідача із претензією, яка була отримана останнім, що підтвердив в суді відповідач. Згідно із вказаною претензією позивач вимагав відповідача повернути сплачені кошти, оскільки останній не виконав умови договору у строки обумовлені в ньому (а.с.14). Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що позивач після замовлення, декілька разів змінював розміри дошок, внаслідок чого ним було виготовлено товар з розмірами, які не влаштовували позивача і останній відмовився їх забирати. Згоден віддати позивачу виготовлений товар, якщо він повністю сплатить їх вартість згідно рахунку-фактури. Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Оскільки продавець [PERSON] одержав суму попередньої оплати товару, однак, не передав товар у встановлений строк, тому позивач як замовник товару має право отримати суму попередньої оплати (аванс) в розмірі 19600,00 грн. Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором від 26 травня 2021 року у розмірі, що відповідає розміру авансового внеску 19600 грн., підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача згідно статті 625 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних нарахованих на суму неповернутих відповідачем грошових коштів за період з 16.06.2021 по 24.08.2022 року, то суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що стаття 625 ЦК України застосовується лише у разі не виконання грошового зобов`язання, суд вважає, що правові підстави для застосовування відповідальності у зв`язку з ухиленням відповідача від виконання обов`язку в натурі (поставити товар), у сумі 4371,08 грн інфляційних нарахувань та 3% річних у сумі 700,71 грн відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, що становить 67,65 % від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 671,35 грн (992,4х67,65%) Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. З огляду на вищевикладене та наявність заяви представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, докази по яким ним будуть подані після ухвалення рішення суду, суд вважає необхідним призначити судове засідання, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, для вирішення питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial