Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

15.12.2022 року до суду звернулася представник: адвокат Ясир Д.І. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 26.12.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. В позові посилалися на те, що 27.09.2019 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що було видане свідоцтво про шлюб [NUMBER] , актовий запис №1101. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюб з відповідачем вичерпав себе. З березня 2022 року проживання однією сім`єю із відповідачем фактично припинено, шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться, вони втратили почуття любові, довіру та взаєморозуміння між собою, мають різні погляди на життя та не мають спільних інтересів. За останній час між ними стали постійно виникати непорозуміння, суперечки, конфлікти. Відповідач не приймає участі у житті родини, у веденні домашнього господарства. Вони стали чужими людьми один для одного. На теперішній час відносини із чоловіком вичерпали себе. Подальше спільне життя є неможливим, тому вважає примирення та збереження сім`ї недоцільним. Як було зазначено, сторони мають спільну дитину, яка у зв`язку із воєнною агресією та введенням воєнного стану в Україні проживає з позивачем в Польщі та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання спільної дитини не надає, від утримання дитини ухиляється. Вважає, що справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини будуть аліменти у розмірі 25% від доходу відповідача. Як їй відомо відповідач перебуває та офіційно працює у Польщі, тому може сплачувати у аліменти у такому розмірі, інших дітей або утриманців не має, аліментів не сплачує. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.09.2019 року Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць, а судові витрати покласти на відповідача. 18.01.2023 року до суду звернувся представник відповідача: адвокат Усенко А.В. з відзивом на позов, в якому відповідач визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Щодо необґрунтованості заявлених вимог про стягнення аліментів зазначили, що позивач вказує на те, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, проте не надає жодних доказів обґрунтованості заявлених вимог. Не надано підтвердження здійснення позивачем повного утримання та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання доньки. Тому, вважають, що вимога про стягнення аліментів на утримання доньки, саме на її користь не доведена належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання доньки. Крім того, позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Щодо обов`язку здійснювати утримання неповнолітньої доньки зазначили, що відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу не відповідає вимогам закону, оскільки відповідач не має стабільного заробітку, з урахуванням нерегулярного, мінливого доходу, з метою належного виконання обов`язку утримання доньки, прохає стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. Прохав позов задовольнити частково: розірвати шлюб, стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. 24.01.2023 року до суду звернулася представник позивача: адвокат Ясир Д.І. з відповіддю на відзив, в якій посилалася на те, що відповідачем не надано доказів на спростування утримання позивачем їх спільної дитини та виконання цього обов`язку, наприклад, безпосередньо ним. На підтвердження утримання дитини надають докази реєстрації місця проживання у Польщі за однією адресою, копію договору із польським дошкільним навчальним закладом про перебування дитини у дитячому садку (зазначені документи викладені польською мовою та наразі надаються без перекладу, переклад на українську мову буде наданий пізніше). Також звертають увагу, що з урахуванням того, що сторони перебувають у стадії розірвання шлюбу, спільне господарство не ведеться, угоди про утримання спільної дитини ними не досягнуто, а дитина проживає разом із позивачем, то вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини з того з батьків, хто проживає окремо цілком обґрунтовані. Щодо зауваження про недоведеність позивачем можливості відповідача надавати матеріальну допомогу вважають таке зауваження взагалі неспроможнім. Щодо пропозиції відповідача про присудження аліментів у вигляді твердої грошової суми, звертають увагу на те, що прерогатива вибору способу стягнення аліментів належить виключно позивачу. Спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі є складовою предмету позову про стягнення аліментів. З положень ЦПК України вбачається, що предмет позову може змінити виключно сам позивач, суд також позбавлений можливості за власної ініціативи змінити предмет позову. Таким чином, пропонуючи суду стягнути з нього аліменти на утримання своєї дитини у твердій грошовій сумі, відповідач намагається змінити спосіб стягнення аліментів, що не передбачено чинним законодавством. Також звертають увагу, що відповідач перебуває у Польщі, та має дохід, який отримує у грошовій одиниці Польщі за мінімальними соціальними гарантіями Польської Республіки, а отже 1/4 від навіть нерегулярного доходу буде перевищувати запропоновані 3000 грн. Тому позивач не погоджується на зміну способу стягнення аліментів та наполягає на своїх позовних вимогах. 26.01.2023 року до суду звернувся представник відповідача: адвокат Усенко А.В. з запереченнями на відповідь на відзив, в яких посилався на те, що позивач є учасником державної програми у Польщі, мета якої фінансування витрат батьків на перебування дітей у яслах чи спеціальних клубах, допомога складає 400 злотих на місяць, тобто позивач не несе витрати у зв`язку перебуванням малолітньої дитини в польському дитячому садку, а сама по собі копія договору із польським дошкільним навчальним закладом не може братися до уваги на підтвердження конкретних витрат понесених позивачем на утримання дитини та визначені суми аліментів. Крім того, позивач отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 500 злотих. Твердження позивача, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків не відповідають дійсності, на спростування надали останні збережені чеки витрат на придбання одягу для доньки за грудень. Вважають, що розмір аліментів повинен бути співрозмірний з урахуванням аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захисти ти інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Аліменти - це кошти, спрямовані саме на утримання дитини, розмір яких повинен бути достатнім для цього, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя саме дитини, а не спосіб утримання в тому числі і працездатного позивача. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак позивачем в порушення ст.81 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. В зв`язку із вказаними обставинами, та не доведеністю фактичних витрат понесених позивачем на утримання дитини, відповідач вважає, що достатнім розміром аліментів на щомісячне утримання дочки буде грошова сума у розмірі 3000 грн. Прохав позов задовольнити частково: розірвати шлюб, стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. 09.02.2023 року до суду звернулася представник позивача: адвокат Ясир Д.І. з додатковими письмовими поясненнями, в яких посилалися на те, що відповідач стверджує, що позивач є учасником державної програми у Польщі, мета якої фінансування витрат батьків на перебування дітей у яслах, але відповідач не зазначив, що це субсидія для зменшення плати за перебування дитини в дитсадку, а отже позивач несе витрати по оплаті дитячого садка. Крім того, зазначена субсидія передбачена до досягнення дитиною 3 років, тобто до травня цього року. Також відповідач зазначає, що позивач отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 500 злотих на місяць, однак ця допомога призначена до 31.05.2023 року, та відсутні жодні гарантії чи зобов`язання з боку польської держави щодо продовження її отримання. Крім того, отримання будь-яких соціальних виплат жодним чином не впливає на аліментні зобов`язання відповідача. Звертають увагу, що надані відповідачем чеки про придбання одягу датовані 12 та 15 грудня 2022 року, тобто вже напередодні подання позову та після подання до суду, з яких не зрозуміло, який саме товар придбаний. Цитуючи ст.181 СК України, щодо способу визначення розміру аліментів, відповідач робить це вибірково, наголошуючи лише на словосполученні «за рішенням суду», але вибір способу визначення розміру аліментів (тверда грошова сума або частка від доходу) належить виключно стягувачу (отримувачу) аліментів. Щодо недоведення фактичних витрат на утримання дитини та обов`язку позивача довести такі витрати вважають це хибною думкою відповідача. У даному позові предметом позовних вимог є не вже понесені витрати на утримання дитини, а аліментні зобов`язання, які спрямовані у майбутнє до досягнення дитиною повноліття, а отже позивач не має доводити, які саме витрати, здійснені ним в минулому на утримання дитини, до моменту подання позову. Також звертають увагу, що обидві сторони перебувають у Польщі, а отже розмір як доходів відповідача, так і витрати позивача, пов`язані з утриманням дитини, визначаються польськими цінами, а отже запропоновані аліменти у розмірі 3000 грн. не адекватним розміром в даній ситуації, тобто відповідач бажає сплачувати лише 3000 грн. (приблизно 361 злотих) при мінімальній заробітній платі у Польщі 3010 злотих (у 2022 році це приблизно 25031 грн.), а при цьому витрати на утримання дитини здійснюються у польских злотих за польскими цінами. 09.02.2023 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, 09.02.2023 року представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали відзив на позов, в якому прохали позов задовольнити частково: розірвати шлюб, стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народився відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 28.03.2009 року. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 06.12.2013 року. 27.09.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Олександрівському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1101, після реєстрації шлюбу дружина прізвище не змінювала, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.09.2019 року. [INFO] в м. Лодзь Республіка Польща у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина донька [PERSON] , що підтверджується копією [PERSON] виписки з акту про народження Республіки Польща серії [NUMBER] від 14.05.2020 року. \~ \~ \~ \~Донька проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. \~ \~ \~ \~Дитина відвідує ясла-садок «Міське об`єднання Ясель в Лодзі Яслі №10». Позивач отримує дотацію для зменшення плати за перебування дитини в садку в розмірі 400 злотих, також, позивач отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 500 злотих на місяць, на строк до 31.05.2023 року. \~ \~ \~ \~Відповідач проживає та працює у Республіці Польща. Позивач наполягає на тому, що шлюб з відповідачем вичерпав себе. З березня 2022 року проживання однією сім`єю із відповідачем фактично припинено, шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться, вони втратили почуття любові, довіру та взаєморозуміння між собою, мають різні погляди на життя та не мають спільних інтересів. За останній час між ними стали постійно виникати непорозуміння, суперечки, конфлікти. Відповідач не приймає участі у житті родини, у веденні домашнього господарства. Вони стали чужими людьми один для одного. На теперішній час відносини із чоловіком вичерпали себе. Подальше спільне життя є неможливим, тому вважає примирення та збереження сім`ї недоцільним. Відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти розірвання. Суд, задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов про розірвання шлюбу і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу. Суд, задовольняючи позов в частині стягнення аліментів, виходить з наступного: Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно ч.1\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів,\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 27.09.2019 року, від шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Тому, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 частини свого заробітку, оскільки останній іншим особам аліменти не виплачує, є платоспроможним та працездатним. Суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві на позов про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. з підстави ч.3 ст.181 СК України, оскільки спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі є складовою предмету позову про стягнення аліментів, оскільки з положень ч.3 ст.181 СК України вбачається, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором саме позивача, також спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто предмет позову може змінити виключно сам позивач, суд також позбавлений можливості з власної ініціативи змінити предмет позову. Наведене узгоджується з ч.1 ст.184 СК України, відповідно якої суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно правової\~позиції Верховного\~Суду у\~Постанові від\~23.12.2019\~року у\~справі №\~344/10971/16-ц факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції). Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем сплачено судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 992,40 грн., і так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 992,40 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то суд стягує з відповідача судовий збір в загальному розмірі 1984,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved