Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Андренко В.Ю. звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів недійсними. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 12.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу 5310417,93 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2017 року по справі №638/5995/16-ц його позов задоволений, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 26.08.2014 р. в сумі 5782884,60 грн. та понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 6890,00 грн. Дане рішення залишено без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 05.03.2018 року, а тому набрало законної сили. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року по справі №638/5995/16-ц позов було забезпечено шляхом накладення арешту на майно [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , транспортний засіб LEXUS GX 460, д.н.з. [NUMBER] , транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, д.н.з. [NUMBER] , транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. [NUMBER] . Вищезазначена ухвала суду від 14.04.2016 року про забезпечення позову на теперішній час є чинною та не скасована у встановленому законом порядку, вона була подана до РСЦ МВС в Харківській області 15.04.2016 року. На виконання рішення суду у справі №638/5995/16-ц було видано виконавчі листи від 29.03.2018 року, на підставі яких 27.04.2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальовою Є.С. відкрито 2 виконавчі провадження № 56282248, №56282199 про стягнення суми боргу з [PERSON] .В межах даного виконавчого провадження постановою ВП №56282248 від 27.04.2018 року накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на майно, забезпечене ухвалою суду від 14.04.2016 року. З метою унеможливлення в подальшому виконання рішення суду [PERSON] всупереч ухвали суду від 14.04.2016 року про забезпечення позову, якою накладено арешт на майно, що йому належить, перебуваючи у змові з посадовими особами ТСЦ МВС в Київській області № 8047 та іншими особами, 04.04.2018 року провів незаконні дії щодо припинення арешту накладеного на автомобіль PORSCHE PANAMERA, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Як встановлено при виконання ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкові від 02.11.2018 року по справі №638/16114/18 про тимчасовий доступ до речей та документів, незаконні дії щодо припинення арешту майна накладеного у відповідності з ухвалою, було здійснено 04.04.2018 р. у ТСЦ МВС №8047 під логіном та паролем провідного консультанта-адміністратора [PERSON] . Допитаний в якості свідка [PERSON] заперечує свою причетність до дій, щодо зняття арешту з майна та вказує, що данні дії він не вчиняв та вважає, цю дію несанкціонованим доступом до НАІС. Також, як зазначає представник позивача, встановлено, що 05.04.2018 року [PERSON] , перебуваючи у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів видав довіреність, що посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Поліщук С.О. за реєстровим №490 на відчуження автомобілю PORSCHE PANAMERA, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , на який накладено арешт. Довіреність видана на ім`я [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який в подальшому здійснив відчуження арештованого майна. В подальшому на підставі заяви [PERSON] №139225812 від 13.04.2018 р. поданої останнім до ТСЦ МВС №3246 в період часу з 13-30 по 14-00 години та договору купівлі-продажу транспортного засобу №3246/2018/898965 від 13.04.2018 року вищезазначений автомобіль зареєстровано за новим власником [PERSON] , останнім отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та д.н.з. [NUMBER] . В подальшому [PERSON] , на підставі заяви №139367095 від 17.04.2018 р. в період часу з 09-47 по 11-04 години вчинено дії щодо зняття даного автомобілю з обліку для реалізації та отримано транзитний №21АТ8104. 15.05.2018 року на підставі заяви [PERSON] № [NUMBER] в період часу з 10-01 по 13-11 години та договору укладеного ТФ «Полюс» ПП вищезазначений автомобіль було зареєстровано за [PERSON] , яким отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та д.н.з. [NUMBER] . При цьому, [PERSON] знав про факт накладення арешту відповідно до ухвали суду, неодноразово намагався припинити її дію шляхом подачі різного роду заяв та клопотань до Дзержинського районного суду м. Харкова під час розгляду справи, однак дані заяви були залишені без задоволення, а ухвала про забезпечення позову без змін. Крім того, згідно відповіді РСЦ МВС в Харківській області від 25.09.2018 р. ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року про забезпечення позову, якою накладено арешт на майно, що належить [PERSON] надійшла для виконання до РСЦ МВС в Харківській області 15.04.2016 року та була виконана в повному обсязі. В зв`язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та: - визнати недійним договір купівлі-продажу транспортного засобу №3246/2018/898965 від 13.04.2018 року автомобілю PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , укладений між [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.03.1997 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 15.05.2018 року автомобіля PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , укладений між [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 04.12.1996 року, місце реєстрації: [ADDRESS] ; -застосувати наслідки недійсності правочину, а саме: скасувати реєстрацію транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 04.12.1996 року, місце реєстрації: [ADDRESS] ; -зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Київській області № 3246 поновити реєстрацію транспортного засобу PORSCHEPANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] , (ІН [NUMBER] ), паспорт [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.03.1997 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяв, в якому останній просить суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. В обгрунтування заперечень проти позову зазначив, що дійсно ним було придбано автомобіль PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , відповідно до вимог чинного законодавства та зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на нього. Щодо будь-яких незаконних дій відносно вищезазначеного автомобілю йому не було відомо. Під час його купівлі він діяв добросовісно та відповідно до вимог цивільного законодавства України та звичаїв ділового обороту, а тому, законно набув право власності на вказаний транспортний засіб. Звертає увагу суду, що застосування наслідку недійсності правочину, який просить застосувати позивач, як скасування реєстрації транспортного засобу за [PERSON] , матиме наслідком вибуття автомобіля від його законного власника [PERSON] , що вплине на його майнові права. Це є порушенням ст. ст. 330, 388 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням. Тому, вважає, що позовні вимоги не є доведеними позивачем, оскільки він законно набув право власності на автомобіль PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , та не знав і не міг знати про будь-які незаконні дії щодо вказаного автомобілю на момент його продажу, в зв`язку з чим просить в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 15 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 05листопада 2019 року усне клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Коваленка М.В. задоволено, поновлено строк на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 22 листопада 2019 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Коваленка М.В. щодо витребування з Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області копій матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018220480002452 від 23.06.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.364, ч.2 ст.382, ч.2 ст.388 КК України залишено без задоволення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 12 грудня 2019 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Коваленко М.В. про витребування доказів залишено без задоволення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 04 березня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Андренка В.Ю. задоволено, залучено в якості співвідповідача Регіональний сервісний центр МВС в Київській області № 3246, виключено зі складу третіх осіб у справі Регіональний сервісний центр МВС в Київській області № 3246. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 04 вересня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 28 вересня 2020 року клопотання заступника голови ліквідаційної комісії РСЦ МВС в Київській області Петрова С. задоволено, постановлено судове засідання призначене на 02 жовтня 2020 р. провести за участю представника відповідача РСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 02 жовтня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Андренка В.Ю про заміну відповідача. задоволено, замінено Регіональний сервісний центр МВС в Київській області № 3246 на Головний сервісний центр МВС в особі відокремленого структурного підрозділу РСЦ ГСЦ в Київській області. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 22 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання голови ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Київській області про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 01 грудня 2020 року клопотання начальника регіонального сервісного центру МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 17 грудня 2020 р. провести за участю представника РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 15 січня 2021 року клопотання начальника Головного регіонального сервісного центру МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 17 лютого 2021 р. провести за участю представника Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 05 березня 2021 року в задоволенні клопотання відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 16 березня 2021 року заяву представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 06 квітня 2021 р. провести за участю представника Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 20 квітня 2021 року заяву представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 27 квітня 2021 р. провести за участю представника Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 12 травня 2021 року заяву представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 18 червня 2021 р. провести за участю представника Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 06 липня 2021 року в задоволенні клопотання відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 20 вересня 2021 року заяву представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 28 вересня 2021 р. провести за участю представника Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 12 жовтня 2021 року заяву представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 28 жовтня 2021 р. провести за участю представника Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 09 листопада 2021 року в задоволенні клопотання відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 10 листопада 2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про виклик свідка у справі відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 30 листопада 2021 року заяву представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області задоволено, постановлено судове засідання призначене на 13грудня 2021 р. провести за участю представника Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області в режимі відеоконференції. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 12 січня 2022 року клопотання представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області Сергія Петрова про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, задоволено, постановлено судове засідання у цивільній справі, призначене на 11 год. 00 хв. 26 січня 2022 року, провести в режимі відеоконференції за участю представника відповідача Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області Ірини Ільєнко. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкові від\~07\~листопада 2022\~року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Письменної Вікторії Миколаївни про проведення судового засідання, призначеного на 07 листопада 2022 року об 15 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою\~системи відеоконференцзв`язку\~«ЕаsyCon»\~по даній\~цивільній справі, відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 30 листопада 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача начальника Головного сервісного\~центру\~МВС\~в особі\~Регіонального\~сервісного\~центру Головного\~сервісного\~центру\~МВС в\~Київській\~області\~Петрова С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з Київським окружним адміністративним судом по цивільній справі, відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкові від 09 січня 2023 року клопотання представника відповідача начальника Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області Петрова Сергія про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проведення якого доручити Київському окружному адміністративному суду, по цивільній справі задоволено, постановлено судове засідання, призначене на 01 лютого 2023 року об 14 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з Київським окружним адміністративним судом за участі представника відповідача начальника Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській області Петрова Сергія. Відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано пояснення по справі, в яких останній просить в задоволенні позову відмовити, вважає його необгрунтованим та безпідставним. Зазначає, що починаючи з 2011 року він дійсно мав зі [PERSON] позикові відносини, вони працювали за відкритою кредитною лінією із регулярною сплатою відсотків, ці гроші йому були потрібні для розвитку його бізнесу з оптово-роздрібної торгівлі продуктом фірми Apple. З 2013 року він мав ділові стосунки зі своїм знайомим на ім`я [PERSON] з міста Мукачево, у якого в липні 2013 року взяв велику партію товару вказаної марки зі строком розрахунку за товар не більше ніж півроку. Офіційних документів вони не укладали так як була довіра. В зв`язку з нестабільним курсом долара США та першочерговим виконанням його зобов`язань перед [PERSON] повернути борг [PERSON] , який на той момент складав 45000 доларів США за товар в обумовлений строк він не зміг. В квітні-травні 2014 року, перебуваючи у справах в м. Києві, в ході зустрічі з [PERSON] він прогарантував виплату за товар своїм автомобілем PORSCHE PANAMERA з домовленістю, що він буде стояти на охоронюваній стоянці до моменту повернення грошових коштів. Свої зобов`язання перед [PERSON] він виконав в повному обсязі, усі кошти та відсотки за позикою йому сплатив, але розписку з-за дружніх стосунків не отримував від нього. Потім він дізнався про розписку, за якою винен йому ще 20000 доларів США, однак її не писав, ці гроші не брав. Стягнення коштів за тією справою, арешти на майно призвели до заморозки його бізнесу. На початку лютого 2018 р. [PERSON] попросив приїхати до Києва та підписати довіреність на виїзд за кордон до Польщі, так як на той момент він користувався спірним автомобілем. У нотаріуса в Києві, який дав йому текст довіреності він її підписав на зворотній стороні, нотаріус сказав, що поспішає з-за чого він не встиг прочитати лицьову сторону цього документа. Через 2 місяці він став дзвонити [PERSON] , щоб дізнатися чи все гаразд з автомобілем, той не брав трубку, а в кінці 2018 року він дізнався, що його автомобіль якимось чином опинився знятим з обліку, у розшук він не подавав, заяв до правоохоронних органів не писав бо боявся за життя своє та своєї родини, т.я. зі сторони [PERSON] та інших невідомих осіб стали надходити погрози. Відповідачем зазначено, що знаючи про те, що у 2018 році вказаний автомобіль PORSCHE PANAMERA знаходився під забороною через незаконні вимоги та фактичне рейдерство з боку [PERSON] , він був впевнений щодо неможливості відчуження цього автомобілю. Зі змістом довіреності він детально не знайомився з причини, що в цьому не було потреби, бо автомобіль був в забезпеченні, накладеному судом та нічого з ним статися не могло. Обставини зняття автомобіля з реєстраційного обліку, а також підстави для йому подальшого відчуження йому невідомі, з власниками автомобілю він ніколи не спілкувався, не бачив та не знайомий. Підстави звинувачувати в цьому саме його у [PERSON] відсутні, але проти нього триває кримінальне провадження з цього приводу. В зв`язку з чим просить суд в заявленому позові відмовити. Головою ліквідаційної комісії регіонального сервісного центру МВС в Київській області на електронну адресу суду 03.09.2020 р. подано пояснення по справі, в яких останнім зазначено, що з заявленими позовними вимогами позивача він не погоджується. Територіальний сервісний центр №3246 був структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, а територіальний сервісний центр №8047 є структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві. Постановою КМУ від 12 лютого 2020 року №79 «Про деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ «РСЦ МВС в Київській області ліквідовується як юридичні особи публічного права, повноваження та функції РСЦ МВС в Київській області перейшли до Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області, тому РСЦ МВС в Київській області більше на має повноважень з проведення будь-яких реєстраційних дій транспортних засобів. Механізм державної реєстрації транспортних засобів визначений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 ( у редакції чинній на момент виникнення спірних прововідносин). Позивач в своєму позові просить суд поновити реєстрацію транспортного засобу, що є неможливим в силу закону, оскільки, реєстраційна операція поновлення реєстрації транспортного засобу здійснюється у разі коли первинна реєстрація автомобіля була скасована відповідно до п. 40 Порядку №1388. Так як державна реєстрація на автомобіль PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , не була скасована то і поновленню не підлягає. Також, головою ліквідаційної комісії зазначено, що 13 квітня 2018 року у територіальному сервісному центрі №3246 РСЦ МВС у Київській області була здійснена перереєстрація транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , за договором купівлі-продажу 3246/2018/898965 з дотриманням вимог п. 15 Порядку №1388, а саме: була здійснена перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна. Так, на момент здійснення реєстраційних дій у територіальному сервісному центрі №3246, транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , в арешті не перебував. Остання реєстраційна операція з вищезазначеним транспортним засобом проводилась 15 травня 2018 року територіальним сервісним центром №6341 РСЦ МВС в Харківській області. В судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені у позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надала до суду письмову промову в судових дебатах, в якій просила в задоволенні позовних вимог відмовити, так як позивачем обрано неналежний спосіб захисту, жодних доказів, що спірний автомобіль вибув з його володіння незаконним шляхом суду не надано, доказів того, що право власності на спірний автомобіль передавалось позивачу ним також не надано, [PERSON] є добросовісним набувачем, бо ним виконано усі умови правочину, застосування такого наслідку недійсності правочину, як скасування реєстрації транспортного засобу за [PERSON] матиме наслідком вибуття вказаного автомобілю від його законного власника - [PERSON] , що вплине на його майнові права, а тому права позивача не є порушеними, в зв`язку з чим просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, підтримала позицію викладену в відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надала до суду письмову промову в судових дебатах, в якій просила в задоволенні позовних вимог відмовити, бо [PERSON] , здійснив дії щодо придбання та продажу спірного транспортного засобу в межах закону, не порушуючи його норми, здійснивши оплату за придбаний транспортний засіб, а отже, є добросовісним набувачем, відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна. Враховуючи, що [PERSON] укладав договір купівлі-продажу за участю державного органу - Територіального сервісного центру МВС №3246 РСЦ МВС в Київській області, в нього не виникло жодних сумнівів щодо можливості права відчуження представником за довіреністю транспортного засобу, договір був оплатним, а тому дотримані всі основні вимоги до договору, а тому, договір купівлі-продажу від 13.04.2018 року відповідає усім ознакам дійсності правочину, в зв`язку з чим просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, підтримала позицію викладену в відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в поданих через канцелярію суду 20.11.2019 р. письмових поясненнях просить суд проводити розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів та з врахуванням його письмових пояснень. Представник Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Київській області (філія ГСЦ МВС) в судове засідання не з*явився, здійснити відеоконференцію з представником не виявилося можливим, хоча ухвалою від 09.01.2023 було задоволено клопотання, але з технічних причин, відеоконференція не відбулася. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх в сукупності, заслухавши доводи позивача та представників відповідачів, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що в межах розгляду цивільної справи за № 638/5995/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року в порядку забезпечення позову накладений арешт на: квартиру [ADDRESS] ; транспортний засіб LEXUS GX 460, д.н.з. [NUMBER] ; транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, д.н.з. [NUMBER] ; транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. [NUMBER] (а.с.15). З відповіді\~Регіонального сервісного\~центру в\~Харківській області\~МВС України\~від 25.09.18\~за №\~31/20-4183\~вбачається,\~що \~згідно даних\~журналу реєстрації\~вхідних документів\~РСЦ МВС\~в Харківській\~області,\~який зберігається\~та зареєстрований\~в канцелярії\~за інвентарним\~№37\~розпочатого 01.04.2016\~та закінченого\~29.06.2016,\~згідно вхідного\~№2014\~від 15.04.2016\~року,\~ухвала Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова,\~по справі\~№638/5995/16-ц\~стосовно накладення\~обмежень на\~проведення реєстраційних\~дій з\~транспортними засобами,\~номерні знаки\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] \~та [NUMBER] для виконання була отримана начальником відділу ОРЕР та ВСГ Мульгіним С.В. Після чого, ухвала передана на виконання до ТСЦ №6341, ТСЦ №6342 РСЦ МВС в Харківській області за місцем реєстрації транспортних засобів. Ухвала виконана у повному обсязі, на транспортні засобі накладені обмеження на проведення реєстраційних дій (а.с.18). 13 квітня 2018 року між [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , як покупцем, укладений договір купівлі-продажу №3246/2018/898965 транспортного засобу марки PORSCHE моделі PANAMERA, 2011 року випуску, чорного кольору, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] . Від імені продавця [PERSON] на підставі довіреності від 05 квітня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Поліщук С.О. за реєстровим №490 діяв громадянин України [PERSON] . Договір оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі№3246 РСЦ МВС в Київській області (а.с.8). На виконання вищезазначеного договору [PERSON] отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та д.н.з. [NUMBER] , на підставі заяви №139367095 від 17.04.2018 р. в період часу з 09-47 по 11-04 години [PERSON] вчинено дії щодо зняття даного автомобілю з обліку для реалізації та отримано транзитний №21АТ8104. 27 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальовою Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56282248 на виконання виконавчого листа №638/5995/16-ц від 29.03.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 5782884,60 грн. (а.с.16). В межах виконавчого провадження постановою ВП №56282248 від 27.04.2018 року накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , в тому числі на майно, забезпечене ухвалою суду від 14.04.2016 року, а саме: квартиру [ADDRESS] ; транспортний засіб LEXUS GX 460, д.н.з. [NUMBER] ; транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, д.н.з. [NUMBER] ; транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. [NUMBER] (а.с.17). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 12018220480002452 від 23.06.2018 за заявою [PERSON] за ч.4 ст.190, ч.1 ст.364, ч.2 ст.382, ч.2 ст.388 КК України (а.с.9-10). Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про тимчасовий доступ до речей і документів Зобов`язано посадових осіб ТСЦ МВС № 8047, що розташований за адресою: 08131, Київська область, Києво Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 110 А надати тимчасовий доступ до речей та документів та забезпечити проведення вилучення (виїмки) оригіналів документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме: документів, що стали підставою для припинення арешту, накладеного на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року про забезпечення позову у справі № 638/5995/1-ц.Зобов`язано посадових осіб ТСЦ МВС № 3246, що розташований за адресою: 08131, Київська область, Києво Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Толстого, 2 надати тимчасовий доступ до речей та документів та забезпечити проведення вилучення (виїмки) оригіналів документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме: заяви № 139225812 від 13.04.2018 року на перереєстрацію автомобіля Porsche Panamera, д. р. н. [NUMBER] , кузов №№ [NUMBER] , двигун № [NUMBER] на іншого власника; інші документи, що стали підставою для перереєстрації вищевказаного транспортного засобу (а.с.11). З протоколу допиту свідка [PERSON] від 06.11.2018 року вбачається, що останній заперечує свою причетність до дій, щодо зняття арешту з майна та вказує, що данні дії він не вчиняв та вважає, цю дію несанкціонованим доступом до НАІС (а.с.13-14). 15.05.2018 року на підставі заяви [PERSON] № [NUMBER] в період часу з 10-01 по 13-11 години та договору укладеного ТФ «Полюс» ПП вищезазначений автомобіль було зареєстровано за [PERSON] , яким отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та д.н.з. [NUMBER] . Представником позивача в позовній заяві, в якості способу захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача, зазначено ст. ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори). Дво чи багатосторонніми правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 ст.202 ЦК України). Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Пунктом 3 частини 1 ст.208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Договори-купівлі-продажу по даній справі є оспрюваними, відтак, їх недійсність прямо не встановлена законом, тому їх недійсність належить доказати позивачу шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів. Однак, наданими позивачем та представником позивача доказами по справі не доведено невідповідність нормам діючого законодавства України укладених між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договорів купівлі-продажу транспортного засобу, а відтак, не доказано їх недійсність. Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд. Що ж стосується оспорюваного правочину, то він може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Отже, якщо під час розгляду судом спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного буде встановлено, що правочин є нікчемним, суд в мотивувальній частині рішення повинен констатувати факт нікчемності такого правочину, а в резолютивній відмовити в позові про визнання правочину недійсним. На час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу будь-які обмеження щодо відчуження транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , відсутні. З письмових пояснень голови ліквідаційної комісії регіонального сервісного центру МВС в Київській області, надісланих на електронну адресу суду 03.09.2020 р., вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу №3246/2018/898965 від 13.04.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] було проведено з дотриманням вимог п. 15 Порядку №1388, а саме: була здійснена перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна. Так, на момент здійснення реєстраційних дій у територіальному сервісному центрі №3246, транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , в арешті не перебував. Сторонами укладених договорів купівлі-продажу їх недійсність не оспорюється. Як вбачається з наданого суду відзиву [PERSON] ним було придбано автомобіль PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , відповідно до вимог чинного законодавства та зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на нього. Щодо будь-яких незаконних дій відносно вищезазначеного автомобілю йому не було відомо. Під час його купівлі він діяв добросовісно та відповідно до вимог цивільного законодавства України та звичаїв ділового обороту, а тому, законно набув право власності на вказаний транспортний засіб. Факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, а застосування наслідку недійсності правочину, який просить застосувати позивач, як скасування реєстрації транспортного засобу за [PERSON] , матиме наслідком вибуття автомобіля від його законного власника [PERSON] , що вплине на його майнові права, а це є порушенням ст. ст. 330, 388 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Як вбачається з наданих представником [PERSON] пояснень, останній здійснив дії щодо придбання та продажу спірного транспортного засобу в межах закону, не порушуючи його норми, здійснивши оплату за придбаний транспортний засіб, а отже, є добросовісним набувачем, договір купівлі-продажу він укладав за участю державного органу - Територіального сервісного центру МВС №3246 РСЦ МВС в Київській області, в зв`язку з чим в нього не виникло жодних сумнівів щодо можливості права відчуження представником за довіреністю транспортного засобу, договір був оплатним, а тому дотримані всі основні вимоги до договору, а тому, договір купівлі-продажу від 13.04.2018 року відповідає усім ознакам дійсності правочину. Факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, а визнання договору купівлі-продажу недійним буде порушувати його права. Особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження, а власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 19 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За приписами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Пунктом 8 постанови Кабінету міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою внесення змін до реєстраційних документів. Доказів, які б свідчили про недобросовісність набувачів транспортного засобу [PERSON] та [PERSON] позивачем та його представником суду не надано. При цьому, вимоги від колишнього власника транспортного засобу [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна від добросовісного набувача не заявлялись, тоді як тільки власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна. Зважаючи на встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що договори купівлі-продажу в момент їх вчинення відповідали нормам ЦК України, які застосовуються до спірних правовідносин, не суперечили порядку укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх формі, були підписані сторонами правочину, які мали на це повноваження, необхідний обсяг цивільної дієздатності, вчинені з вільного волевиявлення осіб, спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Доказів в спростування вищезазначених обставин позивачем та його представником суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які вони мають встановлювати, а породжує наслідки, що пов`язані з його недійсністю. Зазначена норма передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, а у разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (реституція). На відміну від зазначеної норми, главою 29 ЦК передбачені спеціальні норми, якими закріплені основні способи захисту права власності, що можуть застосовуватись власником майна з метою повернення його в натурі, переданого за недійсним правочином (віндикація). Зокрема, ст. 388 ЦК України визначено: якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 2 цієї статті передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно передане власником за правочином, який є оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтись тоді, коли майно залишається у набувача, тобто коли вчинено один правочин і повернути майно можливо шляхом застосування реституції. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив його іншій особі, то потрібно звертатись з віндикаційним позовом. Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший, і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача). Отже, реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який визнано недійсним. Між [PERSON] , яким заявлено дані позовні вимоги,\~\~та набувачами транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину. Обов`язок щодо доказування, надання доказів та обрання способу захисту лежить на позивачеві, однак, оскільки позивачем та його представником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що транспортний засіб - PORSCHE PANAMERA, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , вибув з його володіння незаконним шляхом. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребувано у добросовісного набувача. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності або законного права користування особою відповідним майном. Зокрема, відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Такі ж саме права має законний володілець майна. Цивільним кодексом України передбачені як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою\~статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України\~залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора. Частина перша статті 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу, зокрема відмовити у захисті права, яким особа зловживала. Позов про витребування майна, яке відчужене стороною недійсного правочину, що за його твердженням було вчинено з метою уникнення звернення стягнення на майно, не підлягає задоволенню, оскільки зазначений позов спрямований на одержання судового захисту права, яким особа зловживала. [PERSON] є добросовісним набувачем, який законним шляхом набув своє майно, покладаючись на добросовісність дій продавця, тому у нього не може бути витребувано майно на підставі статті 388 ЦК України, оскільки в діях продавця наявна воля на передачу майна іншій особі. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною у даному випадку та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. [PERSON] , придбаваючи вищевказане майно, яким володіл [PERSON] , а перед ним [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу, мав усі підстави вважати, що такі договори є законними та розраховувати на певний стан речей, тобто правомірно очікував, що [PERSON] , відчужуючи йому рухоме майно має право ним розпоряджатися, а він після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти. Таким чином, перекладання на третіх осіб наслідків визнання недійсними договорів матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний індивідуальний тягар на відповідача і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції. Аналогічна правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2020 року по справі №641/9904/16-ц. Частинами 9, 10 ст.158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. На підставі ч.9, ч.10 ст.158 ЦПК України, вжитий судом на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 17 липня 2019 року захід забезпечення позову у вигляді арешту на автомобіль PORSCHE PANAMERA, ДНЗ [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , І.Н. [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 04.12.1996 року, місце реєстрації: [ADDRESS] , підлягає скасуванню. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору залишається за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed