Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

У квітні 2021 року представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та [INFO] у них народився син [PERSON] . Батько з дитиною не спілкується, не зустрічається. Крім аліментів, які стягуються з відповідача за рішення суду, останній ніякої допомоги на виховання сина не надає. За всі роки не здійснював спроб зателефонувати сину, поцікавитися його навчанням, успіхами. Не займається підготовкою сина до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, одягом, медичним доглядом, належним лікуванням. Усім забезпеченням дитини займається матір самостійно. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позивачка просить позбавити його батьківських прав відносно сина. Ухвалою суду від 20.09.2021 року судом було залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи Службу у справах дітей Святогірської міської ради Краматорського району Донецької області. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явилися, від позивачки надійшла заява, в якій вона просила проводити розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач до судового засідання не з`явився, 05.11.2021 року надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить розгляд справи провести без його участі, оскільки він є інвалідом третьої групи з дитинства; внаслідок перенесеного інсульту має проблеми з мовою та зором, тому прибути у судове засідання не може. З приводу позовних вимог зазначив, що після інсульту позивачка припинила їх спільне проживання. У травні 2011 року народився син та ще деякий час він мав змогу спілкуватися з дитиною. У жовтні 2018 року їх зв`язок припинився. Зв`язатися телефоном не було можливо, оскільки він постійно був вимкнений, двері квартири ніхто не відчиняв. Пізніше стало відомо, що позивачка змінила номер телефону та місце мешкання. У жовтні 2018 року позивачка дозволила поспілкуватися з дитиною, але тільки на своїх умовах. З поведінки дитини можна було зробити висновок щодо негативного відношення позивачки до нього. У жовтні 2020 року відповідач останній раз бачив сина, коли той прийшов за подарунком. До квартири зайти син відмовився. Зазначає, що алкоголь та наркотики не вживає, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. Отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2200 грн, 50% якої сплачує на аліменти за рішенням суду від 21.02.2012 року. Інших доходів не має, оскільки не може працевлаштуватися за станом здоров`я. Має бажання спілкуватися з сином. Позов просив вирішити з урахуванням інтересів дитини. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов`янської міської ради, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду до судового засідання не з`явився, заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Святогірської міської ради Краматорського району Донецької області до судового засідання не з`явився, від начальника служби надійшла заява про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.05.2011 року, виданого Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 10, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.02.2012 року було вирішено стягнувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , аліменти у розмірі 1/5 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини. З акту Святогірської міської ради від 02.11.2020 року вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається в 3-Б класі Святогірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Слов`янської міської ради Донецької області, що підтверджується довідкою, виданої директором Святогірської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4548 від 12.11.2020 року. З акту обстеження житлово побутових умов родини від 02.11.2020 року, складеного депутатом Святогірсьткої міської ради, вбачається що [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] , також в квартирі мешкають сини позивачки [PERSON] та [PERSON] , матір позивачки [PERSON] . В квартирі чисто та охайно, об лаштовані спальні місця для дітей, присутнє навчальне приладдя, продукти харчування, іграшки. Бабуся допомагає в вихованні та утриманні дітей. З відповіді директора КНП Слов`янської міської ради «Центр первинної медико санітарної допомоги м. Слов`янська» від 09.11.2020 року № 01-27/137 вбачається, що [PERSON] обслуговується в амбулаторії № 9 КНП СМР «ЦПМСД м. Слов`янська», декларація від 12.04.2018 року. [PERSON] не відвідує амбулаторію разом з сином. [PERSON] навчається в 3-Б класі Святогірської ЗОШ І-ІІІ ступенів Слов`янської міської ради Донецької області, має неповну родину. Зі слів матері батько не спілкується з сином та не бере участь у його вихованні. У першому класі батько приводив та забирав дитину зі школи, на вихідні брав дитину до себе. У другому класі матір виявила бажання організувати для дитини домашньо-сімейну форму навчання, дитина не відвідувала школу один семестр. Бабуся [PERSON] цікавиться успіхами свого онука. Вказане вбачається з відповіді на адвокатський запит директора Святогірської ЗОШ І-ІІІ ступенів Слов`янської міської ради Донецької області від 04.11.2020 року. [PERSON] працює в Святогірської загальноосвітній школі інтернаті І-ІІ ступенів № 12 з 26.05.2018 року. З 18.03.2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується характеристикою робітника, виданою 04.11.2020 року директором вищевказаної школи. З громадської характеристики, виданої депутатом Святогірської міської ради, [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, ввічлива у спілкуванні з оточуючими, працьовита, шкідливих звичок не має. Одна виховує двох дітей, діти доглянуті та охайні. [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства, встановлена інвалідність третьої групи безстроково, що вбачається з довідки виданої МСЕК м. Слов`янська 05.06.2017 року. З епікризу із історії хвороби № 546/286 вбачається, що [PERSON] переніс ішемічний інсульт 21.02.2011 року. Встановлено інвалідність третьої групи з 2002 року безстроково. З протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Святогірської міської ради Краматорського району Донецької області від 12.01.2023 року, вбачається що було вирішено недоцільною підготовку та подання до суду висновку орану опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , оскільки будинок [ADDRESS] , в якому мешкав відповідач, має значні пошкодження внаслідок воєнних дій на території громади, до проживання не придатний, опитати сусідів або скласти громадську характеристику на відповідача, з`ясувати його ставлення до дитини, виконання ним батьківських обов`язків не вбачається за можливе. На даний час сторони та їх син на території м. Святогірська не мешкають, їх місцезнаходження не відоме. Суд, розглядаючи справу, виходив з наступного чинного законодавства України: Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). ЄСПЛ в рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідачем проти позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Під час судового розгляду встановлено, що спілкування між дитиною та батьком припинилося внаслідок об`єктивних причин, проте відповідач має бажання відновити спілкування з сином. За встановлених обставин справи та з наданих сторонами доказів судом не встановлена протиправна поведінка та свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків, підстави покладення на відповідача юридичної відповідальності у вигляді позбавлення батьківських прав відсутні. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач умисно та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи положення національного законодавства, а також зважаючи на вказані обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров`ю дитини. У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ наголосив на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд не приймає до уваги висновок Служби у справах дітей Святогірськоїї міської ради № 01-18/217 від 13.10.2021 року, оскільки ним досліджені умови проживання дитини [PERSON] , та не досліджено питання доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed