Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 16.02.2019 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 146. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, з тієї причини, що дружина психологічно та практично не готова до сімейного життя, що приводить до конфліктів. Між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, з жовтня 2022 р. проживають окремо. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просила залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 16 лютого 2019 р. між сторонами Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №146. Від даного шлюбу подружжя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, разом не проживають з жовтня 2022 р.. Подружжя не підтримує шлюбні стосунки та не бажає зберегти шлюб, що свідчить про відсутність підстав для надання строку на примирення. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх спільній дитині, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того,на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме 992,40 судового збору.

Outcome: approved