Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

01.12.2022р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , але з серпня 2022 року і по теперішній час вони проживають окремо, дочка проживає біля позивачки, а відповідач добровільно не надає їй належної матеріальної допомоги на її утримання. Враховуючи наведене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] до її повноліття (а.с.1-2). До початку першого судового засідання позивачка подала до суду заяву в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України про зменшення розміру позовних вимог і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.28). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій зменшені позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі (а.с.29). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , у свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком дитини. З серпня 2022 року і по теперішній час позивачка і відповідач проживають окремо, дочка проживає біля позивачки, а відповідач добровільно не надає їй належної матеріальної допомоги на її утримання; між позивачкою\~та відповідачем\~відсутня домовленість\~про сплату\~аліментів на\~дитину та\~відповідач позов\~визнає. Згідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом ст.180, ч.2 ст.141 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 992,40грн.. Таким чином,

Outcome: approved