Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

позивач звернулася з даним позовом, який мотивує тим, що 03 вересня 2011 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого у них народилося троє дітей доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що причиною звернення до суду є те, що з відповідачем мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та сварок. Крім цього відповідач зловживає спиртними напоями, а тому незважаючи на всі наміри зберегти сім`ю це не вдається. Питання розірвання шлюбу нею обдумане остаточно, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем і відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ».\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак попередньо подавала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а також просила не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Суд встановив, що 03 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 09, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом вказаної ради 03 вересня 2011 року. Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилося три доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 26 березня 2012 року, [NUMBER] від 06 серпня 2014 року та [NUMBER] від 12 серпня 2016 року. Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать викладені у позові обставини. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільних дітей, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Що стосується питання розподілу судових витрат, то з врахуванням позиції позивача, в якій остання просить питання щодо судових витрат не вирішувати, а також положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, суд приходить до висновку, що таке волевиявлення позивача не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

Outcome: approved