Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (далі - відповідач, ТОВ «Фінфорс») за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича (далі - третя особа-1, Приватний Колейчик В.В.), Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Дорошкевич В.Л.), в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 23 980,00 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 18 732,66 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 984,80 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 9136, яким запропоновано стягнути з нього на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором від 17.06.2019 року № 585421-А, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (далі - ТОВ «СС ЛОУН»), у розмірі 23 980,00 грн. Позивач вказує, що не укладав з ТОВ «СС ЛОУН» кредитний договір від 17.06.2019 року № 585421-А. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень; нотаріусу не було надано оригіналу нотаріально посвідченої угоди, виписки з рахунку боржника та нотаріус не пересвідчився у наявності безспірної заборгованості. У подальшому відповідач звернувся до Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого напису та постановою Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 22.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62395289. Крім того, 09.09.2020 року постановою Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. у межах виконавчого провадження ВП № 62395289 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що отримує дохід в ТОВ «АДК ЛЛІР». Так, згідно листа ТОВ «АДК ЛЛІР» від 27.08.2022 року № 121/22 та довідки ТОВ «АДК ЛЛІР» від 22.08.2022 року № ЗПЛР0000012 останнім на виконання постанови Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 09.09.2020 року у виконавчому провадженні № 62395289 було утримано із заробітної плати позивача 5 893,21 грн. Також 14.09.2020 року Приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. у межах виконавчого провадження ВП № 62395289 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що отримує дохід в ТОВ «СІЛЬПО-ФУД». Відповідно до листа ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» від 01.07.2022 року № ЦР-07-4741 останнім на виконання постанови Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 14.09.2020 року було утримано із заробітної плати позивача 12 839,45 грн. за оспорюваним виконавчим написом від 15.04.2020 року № 9136, вчиненим Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. Враховуючи те, що позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136 таким, що не підлягає виконанню, то грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису вважаються безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі положень ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2022 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 31.01.2023 року. 19.12.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи, в якій останній просить долучити до матеріалів справи копію меморіального ордеру від 13.12.2022 року № 151871785 на суму 3 000,00 грн. на підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу. 19.12.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання 31.01.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 17.06.2019 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (далі - ТОВ «СС ЛОУН», Кредитодавець) укладено договір про споживчий кредит № 585421-А (далі - Договір), відповідно до умов якого Кредитодавець надає Позичальнику споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах, встановлених Договором (а. с. 40 - 47). Згідно п. 1.2 Договору, строк, на який надається кредит - 30 календарних днів. Відповідно до п. 2.1. Договору, загальний розмір наданого кредиту становить 10 000,00 грн. Як визначено у п. 2.2. Договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,5% в день. Згідно п. 3.2. Договору, кредит надається Позичальнику в безготівковій формі (шляхом зарахування суми кредиту на платіжну картку Позичальника). Відповідно до п. 5.6 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються щодня. Згідно п. п. 7.1.1., 7.4.1. Договору, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (у разі її нарахування) та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених Договором. Позичальник зобов`язаний у строк, передбачений п. 1.2. Договору, повернути суму кредиту у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному Договором та додатковими угодами до нього. 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 9136, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором від 17.06.2019 року № 585421-А, укладеним між [PERSON] та ТОВ «СС ЛОУН», за період часу з 29.08.2019 року до 11.03.2020 року у розмірі 23 980,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9 000,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 4 980,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями (а. с. 48). 22.06.2020 року ТОВ «ФІНФОРС» звернулося до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. із заявою від 21.04.2020 року за вих. № б/н про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136 (а. с. 39). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 22.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62395289 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136 (а. с. 50 - 51). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 09.09.2020 року у межах виконавчого провадження № 62395289 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які він отримує в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АДК ЛЛІР» (а. с. 34 - 35). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 14.09.2020 року у межах виконавчого провадження № 62395289 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які він отримує в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (а. с. 34 - 35). Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. В свою чергу, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, з 26.11.2014 року по 22.02.2017 року нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями на підставі наданого кредитором оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Наданий нотаріусу договір про споживчий кредит від 17.06.2019 року № 585421-А вчинений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а отже не є тим договором, за яким стягнення заборгованості може бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Також суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалося. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за договором про споживчий кредит від 17.06.2019 року № 585421-А та одержання її боржником. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису, вчиненого 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 23 980,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині повернення грошових коштів, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження № 62395289 з примусового виконання виконавчого напису від 15.04.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136, суд зазначає наступне. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «АДК ЛЛІР» (далі - ТОВ «АДК ЛЛІР») від 27.08.2022 року № 121/22 та довідки ТОВ «АДК ЛЛІР» від 22.08.2022 року № ЗПЛР0000012 на виконання постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 09.09.2020 року у межах виконавчого провадження № 62395289 із заробітної плати [PERSON] за період часу з вересня 2020 року до лютого 2021 року було утримано 5 893,21 грн. (а. с. 63 - 64). Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (далі - ТОВ «СІЛЬПО-ФУД») від 01.07.2022 року № ЦР-07-4741 на виконання постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 14.09.2020 року у межах виконавчого провадження № 62395289 із заробітної плати [PERSON] було утримано: основний борг - жовтень 2020 року - 1 717,99 грн.; листопад 2020 року - 1 376,06 грн.; грудень 2020 року - 1 786,05 грн.; січень 2021 року - 2 044,52 грн.; лютий 2021 року - 1 686,58 грн.; березень 2021 року - 2 151,95 грн.; винагорода державного виконавця - жовтень 2020 року - 171,80 грн.; листопад 2020 року - 137,60 грн.; грудень 2020 року - 178,60 грн., січень 2021 року - 168,66 грн.; лютий 2021 року - 168,66 грн., березень 2021 року - 215,19 грн.; витрати на проведення виконавчих дій: вересень 2020 року - 476,20 грн.; жовтень 2020 року - 523,80 грн. (а. с. 54). Ураховуючи те, що правова підстава для стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису, вчиненого 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136, таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що стягнення з позивача грошових коштів було безпідставним. Так, у позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису у розмірі 18 732,66 грн. (5 893,21 грн. було утримано ТОВ «АДК ЛЛІР» та 12 839,45 грн. - ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»). Разом з тим, суд зауважує, що винагорода державного виконавця у розмірі 1 076,30 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1 000,00 грн., що були утримані із заробітної плати [PERSON] , яку він отримує у ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на виконання постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 14.09.2020 року у межах виконавчого провадження № 62395289, не підлягають стягненню з ТОВ «ФІНФОРС» з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Ураховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин в частині стягнення з ТОВ «ФІНФОРС» винагороди державного виконавця у розмірі 1 076,30 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 1 000,00 грн., що були утримані із заробітної плати [PERSON] , яку він отримує у ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на виконання постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 14.09.2020 року у межах виконавчого провадження № 62395289. Отже, позовні вимоги [PERSON] про повернення безпідставно набутих грошових коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження № 62395289 за виконавчим написом, вчиненим 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136, є обґрунтованим, проте, підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 16 656,36 грн. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 984,80 грн., що підтверджується квитанцією № 39014367 від 30.09.2022 року. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1 874,80 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 6 984,80 грн. та складаються з: 1 984,80 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 5 000,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 19.08.2022 року, укладеного між адвокатом Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та [PERSON] ; копію додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 19.08.2022 року; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 03.10.2022 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 19.08.2022 року; копію меморіального ордеру від 13.12.2022 року на суму 3 000,00 грн. Згідно п. 2 додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 19.08.2022 року, за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п. п. 1.1 Договору, Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) у розмірі 5 000,00 грн., з яких не менше 3 000,00 грн. сплачує до або під час розгляду справи в суді та 2 000,00 грн. - після набрання рішенням законної сили. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 03.10.2022 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 19.08.2022 року адвокатом були надані наступні послуги: усна з вивченням документів консультація Клієнта щодо захисту його прав, а саме за рішенням суду визнати таким, що не підлягає виконавчий напис, вчинений 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., що зареєстрований в реєстрі за № 9136 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 23 980,00 грн. - 1 год. 30 хв. - 500,00 грн.; складання, оформлення (друк) адвокатського запиту до ТОВ «АДК ЛЛІР» - 1 год. (2 стр.) - 500,00 грн.; складання (аналіз та узагальнення практики Верховного Суду щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зокрема постанови Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17, від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18), оформлення, подання до Печерського районного суду м. Києва позовної заяви в інтересах Клієнта до ТОВ «ФІНФОРС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави - 8 год. (11 стр.) - 4 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, в частині третій статті 141 ЦПК України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Так, представником позивача не надано доказів, які підтверджують понесені позивачем судові витрати по справі у розмірі 5 000,00 грн., оскільки додатком № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 19.08.2022 року передбачено сплату адвокатському бюро сплату 3 000,00 грн. до або під час розгляду справи в суді. Відтак, враховуючи документально надані докази наданих правничих послуг, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, підлягають задоволенню в розмірі 3 000,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial