Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

12.01.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності по спадкуванню за законом на 1/2 частку нерухомого майна. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] , як члена колгоспного двору, оскільки даний будинок мав статус колгоспного двору, і вона за її життя, станом на 15.04.1991 була членом колгоспного двору, іншим членом колгоспного двору був позивач. Інших спадкоємців немає. Після смерті спадкодавця позивач в порядку передбаченому чинним законодавством звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Мельник М.В. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу за №248/2021. В подальшому, постановою нотаріуса вих. №109/02-31 від 22.11.2021, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом. Підставою для відмови стало те, що нотаріусу, як правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, було надано свідоцтво № [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок, видане виконкомом Щасливецької сільської ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області 20.06.1989 року, на підставі рішення Липовецької районної Ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 та рішення виконкому Щасливської сільської ради №27 від 21.08.1985. Право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" 20.06.1989. У вищевказаному свідоцтві зазначено, що жилий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був батько померлої дружини - [PERSON] , який помер [INFO] . Однак з цього документа неможливо встановити, яка частка вищезазначеного майна належала [PERSON] . В позовній заяві позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку - "А" (загальною площею - 43,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.); веранду - "а", сарай - "Б", сарай - "б", погріб - "В", сарай - "П"; убиральню - "Д"; огорожу - "№", що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 16.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також було витребувано матеріали спадкової справи після смерті спадкодавця. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім на адресу суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 26.08.2021 (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] , як члена колгоспного двору, оскільки даний будинок мав статус колгоспного двору, і вона за її життя, станом на 15.04.1991 була членом колгоспного двору, а іншим членом колгоспного двору [PERSON] , в підтвердження чому є довідка Липовецької міської ради (а.с.19). Право власності спадкодавця на вказаний вище житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 20.06.1989, виданим на підставі рішення виконкому Щасливської сільської ради народних депутатів №27 від 21.08.1985, зареєстровано в БТІ та записано в реєстрову книгу за №3 від 20.06.1989 (а.с. 9), а також підтверджується технічним паспортом, складеним від 20.06.1989 (а.с. 10-12). Згідно з довідки виданої виконавчим комітетом Липовецької міської ради від 15.12.2021 за №09-17-01/542 (а.с. 18) слідує, що померла [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адрресою був зареєстрований та проживав [PERSON] , що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 21). З матеріалів спадкової справи №248/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , що надійшла на адресу суду 25.01.2023 слідує, що після смерті спадкодавця до приватного нотаріуса Мельник М.В. із заявою про прийняття спадщини відповідного змісту звернувся позивач [PERSON] , який являється чоловіком померлої. З даної спадкової справи також слідує те, що позивач 22.11.2021 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а.с. 56). Утім в оформленні позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку із погосподарськими спорудами, нотаріусом було відмовлено, оскільки даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється можливим, в підтвердження чому є наявна в матеріалах цивільної справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14). Такі обставини стали підставою для звернення позивачів до суду з метою захисту їх прав у судовому порядку. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що житловий будинок за [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір. Як вбачається із довідки органу місцевого самоврядування станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору, до якого належав даний будинок були - позивач [PERSON] та його покійна дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] . З матеріалів спадкової справи №248/2021 заведеної до майна померлої [PERSON] , що були витребувані судом, встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Позивач своїм правом на спадкування скористався, будучи чоловіком спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси позбавлений можливості за обставин, незалежних від його волі. Однак, в силу припису ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Суд вважає, що наявність порушених прав позивачів є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Також представником відповідача було подано заяву про визнання позову. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оцінюючи надані позивачами докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються позивачі та які не оспорює відповідач. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем частки права власності по спадкуванню за законом на спадкове майно, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved