Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю в ньому понад одного року без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрована [PERSON] . Оскільки, відповідачка у житловому будинку не проживає понад один рік без поважних причин, позивачка просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, та позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві (а.с. 19, 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 18), про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до\~вимог ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.05.2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Соломко З.В. за реєстровим №771, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9749004 від 04.01.2006 року (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області №5659 від 09.12.2022 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 14.12.2010 року (а.с. 13). [PERSON] в належному позивачу домогосподарстві не проживає з 2010 року, позивач не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку в добровільному порядку, це створює їй додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, та обмежує її права щодо користування й розпорядження власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження поважних причин відсутності понад встановлені строки відповідач не надав, так вони не були встановлені під час судового розгляду справи. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-709цс16. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин понад один рік, а саме з 2010 року, що підтверджується актом обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , проведеного 01.11.2022 року депутатом Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області Салівоном С.П. та Козьміною Г.М., [PERSON] (а.с. 10). Підстави вважати, що відповідачу чиняться перешкоди у його праві на проживання у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні, а будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вищевказаній будинку відсутні та з огляду на те, що реєстрація відповідача у приміщені обмежує права позивача у здійсненні права власності на житло, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно з ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягти судові витрати в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved