Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, під час розгляду справи позовні вимоги уточнював, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого позивач передав у власність Спадкодавця строком до 05 липня 2016 року включно грошові кошти в розмірі 300 000,00 гривень, а спадкодавець, в свою чергу, прийняв ці кошти та зобов`язувався повернути в строк до 05 липня 2016 року. У передбачений договором позики від 01 жовтня 2015 року термін [PERSON] відмовився повертати грошові кошти Позивачу, у результаті чого Позивач був вимушений звертатись до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року по справі № 175/2048/18 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики грошових коштів від 01.10.2015 року у розмірі 300\~000,00 гривень. У 2020 році позивачу стало відомо, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть № [NUMBER] . Вищезгадане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 р. вступило в законну силу, не оскаржувалось та строк дня відкриття виконавчого провадження, на момент смерті [PERSON] , не сплив. Позивач надав заяву до приватного нотаріуса Юрченко Л.Л. про наявність кредиторських вимог в рамках спадкової справи № 64726065 після померлого [PERSON] . Позивачу відомо, що у [PERSON] є спадкоємці - зазначену інформацію Позивачу повідомив нотаріус. З матеріалів спадкової справи № 123/2019 після смерті [PERSON] стало відомо, що його спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, до відповідачів, як спадкоємців [PERSON] , переходить зобов`язання щодо сплати на користь позивача заборгованості за договором позики грошових коштів від 01.10.2015 р. у розмірі 300000,00 грн. (триста тисяч) гривень 00 копійок, стягнення якого було призначено Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року по справі № 175/2048/18. Позивач також має право на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, відтак, враховуючи дату набрання чинності рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року по справі № 175/2048/18 та дату звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач має право нарахувати штрафні санкції, за невиконання грошового зобов`язання [PERSON] та його спадкоємцями, починаючи з 25.09.2018 р. по 20.11.2020 р. Інфляційні збитки за вказані періоди складають 35 640,00 грн. Всього: сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 25.09.2018 року по 20.11.2020 року складає 19\~408,24 грн. Отже, до відповідачів, як спадкоємців переходить зобов`язання спадкодавця, щодо сплати на користь позивача 55048, 24 грн. в якості стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості, стягнення якої було призначено Рішенням суду від 22.08.2018 р. Позивачеві відомо про наявність у спадковій масі після померлого [PERSON] земельної ділянки площею 3.970 га, розташованої на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене з огляду на той факт, що спадкову справу відкрито у нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу. Просить суд стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) заборгованість у розмірі 300 000 грн. (триста тисяч гривень 00 коп.) та індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 55 048,24 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч сорок вісім 24 коп.) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Судові витрати покласти на Відповідачів. 17 грудня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач [PERSON] заперечує проти позовних вимог та не визнає їх в повному обсязі, вважаючи їх безпідставними і незаконними. Про існування заявленого у позові боргу [PERSON] перед позивачем за договором позики від 01 жовтня 2015 року відповідачеві-1 та відповідачеві-2 не було відомо. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України п. 46 Постанови Великої Падати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/І5-ц, провадження № 14-53цс18). Також слід зазначити, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців є присічними преклюзивними). Згідно зі ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкодавець помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року). Про обтяження майна спадкодавця боргом перед позивачем приватному нотаріусу Юрченко Л.Л. було повідомлено лише 17 вересня 2020 року (заява-претензія № 363 від [PERSON] у порядку ст. 1281 ЦК України, від 17.09.2020 р., спадкова справа № 123/2019). Зазначена в позовній заяві інформація про те, що позивачу про смерть спадкодавця стало відомо лише у 2020 році, не відповідає дійсності, оскільки про відкриття спадщини (день смерті спадкодавця) Позивачу було відомо не пізніше 11 вересня 2019 року. Це підтверджується зверненням позивача до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. про прийняття спадщини від Спадкодавця (заява № 319 від 11.09.2019 p., спадкова справа № 123/2019), незважаючи на повну відсутність родинного зв`язку між позивачем і Спадкодавцем. Тобто, з 11 вересня 2019 року починається обчислення перебігу встановленого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців. Відтак, виходить, що Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою після закінчення цього строку. Сплив визначених статтею 1281 ПК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (п. 44 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18. Таким чином, можна зробити наступний висновок: позивач, як кредитор, втратив право вимоги до Відповідача-1 та Відповідача-2 внаслідок пропуску вказаних у статті 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог до них, як спадкоємців. Просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити. Представник позивача, адвокат Дударенко А.Д. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив залишити позов без задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, відзиву на позов та будь-яких заяв не надавав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. 01 жовтня 2015 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 300\~000,00 грн., а позичальник зобов`язався повністю повернути позику за цим договором в термін до 05липня 2016 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року, стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) заборгованість за договором позики грошових коштів від 01.10.2015 р. у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок. [INFO] [PERSON] помер, про що 12 липня 2019 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області внесено актовий запис №103, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до підпункт 2.1\~пункту 2\~глави 10\~розділу ІІ\~Наказу Міністерства\~Юстиції України\~№ 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. У відповідність дост.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] , заведено спадкову справу №123/2019. В матеріалах спадкової справи міститься заява подана [PERSON] №319 від 11.09.2019 року про прийняття [PERSON] всього спадкового майна після смерті [PERSON] . (а.с.36) В матеріалах справи також містяться заяви про прийняття спадкового майна від [PERSON] №331 від 24.09.2019 року (а.с.42) та [PERSON] №431 від 17.12.2019 року (а.с. 50). 17.09.2020 року позивачем подано до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. заяву-претензію про стягнення заборгованості за договором позики. (а.с.56). Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282\~ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Верховним Судом 18.09.2019 року у справі №640/6274/16-ц висловлено правову позицію, згідно якої, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкоємця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1282\~ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282\~ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця(спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця(спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України, проте в матеріалах справи відсудня оцінка вартості майна або документи які б свідчили про вартість такого майна, що унеможливлює визначення меж відповідальності [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, позивач зобов`язанний довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України, чого зроблено не було. Вивчивши надані матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів щодо вартості спадкової маси після смерті [PERSON] , а саме земельної ділянки площею 3.970 га, розташованої на території Волоської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, і що вартість спадкового майна, яке є в спадковій масі, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину. Крім того, позивач зазначає, що дізнався про смерть [PERSON] у 2020 році, проте судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи міститься заява подана [PERSON] №319 від 11.09.2019 року про прийняття [PERSON] всього спадкового майна після смерті [PERSON] , а отже позивач знав про смерть [PERSON] ще у 2019 році і першим звернувся до нотаріуса саме як спадкоємець, а не кредитор. 17.09.2020 року позивач подав заяву претензію про наявність кредитних вимог до спадкоємців померлого [PERSON] , та стверджує що сторки передбачені ст.1281 ЦК України не були порушені. Відповідно до ч.3 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Позивач не зазначав коли саме та в який спосіб дізнався про існування інших спадкоємців. Отже з огляду на те, що судом встановлено, що позивач дізнався про смерть боржника ще в 2019 році, а не як зазначено в позові у 2020 році, і звернувся до нотаріуса саме як спадкоємець з заявою про прийняття спадщини від 11.09.2019 року, суд вважає що за цей термін позивач міг дізнатися про існування інших спадкоємців боржника, а отже строк на пред`явлення кредитних вимог був прострочений. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Юрченко Лариса Леонідівна про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed