Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Посилається на те, що вказаний будинок належав [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Після їх смерті вона успадкувала 7/12 частин житлового будинку. Інша частина спадкового майна належить її брату [PERSON] , який не прийняв спадщину, що підтверджується заповітом від 09.12.2008 та витягом про реєсторацію у спадковому реєстрі. 28 квітня 2006 року вона уклала шлюб з [PERSON] , з яким вони проживали у будтинку [ADDRESS] . 06 липня 2017 року шлюб було розірвано. З квітня 2017 року відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає, будинком не цікавиться та на нього не претендує. Проживає у своєму власному будинку [ADDRESS] . Реєстрація [PERSON] створює їй та її брату певні соціальні незручності, неотримання соціальної ддопомоги субсидії та інші матеріальні виплати, що створює їй перешкоди вільно володіти, користуватися та рзпоряджатися майном. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Предстаник Буштинської селищної ради в судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Під час розгляду справи суд встановив, що 7/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , [PERSON] отримала на підставі заповіту псвідченого секретарем виконкому Буштинської селищної ради від 12.10.2009 року. Відповідно до довідки Буштинської селищної ради № 4218 від 06.12.2022 до складу сім [PERSON] , [INFO] , входять [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Буштинської селищної ради № 4328 від 20.12.2022 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побуових умов [PERSON] , проведеного 13.07.2022 депутатом Углянської сільської ради, [PERSON] у будинку [ADDRESS] , зареєстрована, але за вказаною адресою не проживає з 24 лютого 2021 року, її речей в будинку немає, що стверджують сусіди [PERSON] , [INFO] , мешк. [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , мешк. [ADDRESS] . Актом обстеження матеріально-побуових умов [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , стверджено, що разом з нею проживає син та брат. Раніше до 2017 року у будинку проживав її чоловік [PERSON] , 1963 р.н., але після розірвання шлюбу в 2017 році, він виїхав і в житловому будинку не проживає. Згідно до вмог статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення. Із приписів статті 41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені стст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено стст. 379, 382 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із змісту постанови Верховний Суд України № 6-57цс11 від 16.01.2012 року вбачається, що аналіз норм цивільного законодавства України - стст.\~16\~ч. 1,\~321\~ч. 1,\~391 ЦК України-, дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше року не проживає у належному позивачці житловому будинку [ADDRESS] , згідно наданої заяви визнав позовні вимоги, а тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання в будинку, що належить позивачці. Тому

Outcome: approved