Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

У вересні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість: - за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 255,06 грн; - за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 357,39 грн; - витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн; - судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є споживачем центрального опалення, які постачає їй позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідач від наданих послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася, своєчасно не сплачувала кошти за надані позивачем послуги централізованого опалення, у зв`язку з чим, станом на 01 липня 2021 року утворилася заборгованість у сумі 6 357,39 грн. Крім того, на підставі укладеного 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) та Додатків до нього, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у сумі 6 255,06 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22 липня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що у 2009 році з дати оформлення права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , між нею та ТОВ «Сучасний дім-1» був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення. 19 вересня 2012 року нею був укладений договір № 508 про встановлення теплолічильника із ПП «Укрводоенергосервіс», який був встановлений згідно з актом від 19 вересня 2012 року та опломбований ТОВ «Сучасний дім-1». У зв`язку із встановленням теплолічильника відповідачем 14 листопада 2012 року був укладений новий договір про надання послуг з централізованого опалення з ТОВ «Сучасний дім-1», відповідно до умов якого розрахунок вартості наданих послуг з централізованого опалення робиться згідно фактичних показників квартирних лічильників. Так, за період з 14 листопада 2012 року по 23 серпня 2016 року відповідач сплатила вартість спожитих послуг з централізованого опалення у відповідності до показників теплолічильника на користь ТОВ «Сучасний дім-1», яке перерахувало кошти на користь постачальника теплової енергії. У 2016 році органом місцевого самоврядування у м. Києві було прийняте рішення про необхідність укладення усіма споживачами прямих договорів з ПАТ «Київенерго». У зв`язку з чим, 23 серпня 2016 року відповідачем було подано до ПАТ «Київенерго» заяву, до якої додано два примірника робочого проекту, узгодженого з ТОВ «Сучасний дім-1» (балансоутримувач/управитель житлового будинку) та оригінал і копію паспорта на квартирний засіб обліку теплової енергії. Крім того, 24 жовтня 2016 року здійснено повірку теплолічильника, про що отримане свідоцтво. Разом з тим, станом на 29 листопада 2016 року ПАТ «Київенерго» свого обов`язку не виконало, заяву відповідача не розглянуло та інформації щодо наявності у квартирі [ADDRESS] теплового лічильника не внесло, чим позбавило [PERSON] можливості вносити показники спожитої теплової енергії згідно з лічильником, а рахунки на оплату послуг з теплопостачання виставляло згідно «середнього показника» як для квартир, які не обладнані теплолічильниками. Крім того, оператором кол-центру ПАТ «Київенерго» було повідомлено, що у зв`язку з великою завантаженістю товариство розглядає подані документи по мірі можливостей і як тільки до програмного забезпечення буде внесено інформацію щодо наявності теплолічильника, будуть здійснені відповідні коригування. Водночас, було повідомлено, що відповідач має законне право сплачувати вартість спожитих послуг згідно показників лічильника. У 2019 році відповідачеві було повідомлено про передачу обов`язку щодо постачання теплової енергії споживача від ПАТ «Київенерго» до КП «Київтеплоенерго». Враховуючи наведене, 10 липня 2019 року відповідач звернулася до Центру комунального сервісу Солом`янського району з приводу вирішення питання щодо внесення інформації про наявність у вищевказаній квартирі лічильника та коригування нарахованих показників, однак їй було повідомлено, що подані нею документи були втрачені ПАТ «Київенерго» і до КП «Київтеплоенерго» не передані. У зв`язку з викладеним, 29 серпня 2019 року відповідач отримала від ТОВ «Українські системи обліку» акт № 8887 технічної можливості встановлення КВОТЕ за адресою: [ADDRESS] , та 23 вересня 2021 року знову звернулася до Центру комунального сервісу Солом`янського району із заявою про взяття на абонентський облік теплолічильника у вказаній квартирі, на підставі якої та доданих до неї документів 11 листопада 2019 року позивач опломбував та поставив на абонентський облік теплолічильник. Проте, в Центрі комунального сервісу Солом`янського району їй було повідомлено, що відкоригувати нарахування, здійсненні ПАТ «Київенерго» по середньому показнику КП «Китївтеплоенерго» не може, і борг буде висіти, поки не буде списаний. Крім того, у позові позивач не наводить жодного аргументу, який би підтверджував правомірність здійснених нарахувань, які він просить стягнути. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що саме через невиконання ПАТ «Київенерго» та неналежне виконання КП «Київтеплоенерго» своїх обов`язків виникла заборгованість, яку просить стягнути позивач, тому просила відмовити в задоволені позову. 18 січня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій останній зазначив, що на підставі заяви відповідача було здійснено коригування боргу, тому заборгованість за спожиті до послуги з централізованого опалення становить 6 255,06 грн (спожиті до 01 травня 2018 року), тобто заборгованість, що утворилася з 01 травня 2018 року станом на 01 січня 2023 року сплачена повністю. Разом з тим, ПАТ «Київенерго» жодних звернень або претензій відповідача про неотримання/ненадання/ не користування послугами з централізованого опалення чи/або звернень щодо перерахунку/невірних нарахувань за надані послуги за адресою: [ADDRESS] КП «Київтеплоенерго» не передавало, тому позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, спожитих до 01 травня 2018 року. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 255,06 грн. 07 лютого 2023 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких останній наводить детальних розрахунок заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять її заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги, з урахуванням уточнень, викладених у відповіді на відзив, підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, натомість 13 лютого 2023 року подала до суду клопотання про розгляду справи у її відсутність, в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 3 частини другої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Частинами першою-другою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Суд установив, що за розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що не заперечувалось відповідачем. Відповідно до інформації, наданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28 січня 2011 року по теперішні час. Крім того, судом установлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, згідно з яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або до Додатку № 2 до договору цесії позивач прийняв право вимоги до [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 6 255,06 грн. За приписами статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Частина сьома статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі статтею 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З 01 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 291 від 03 квітня 2019 року). Разом з тим відповідно до пункту 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно з пунктом 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 30 Правил встановлено, що споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Так, судом встановлено, що 19 вересня 2012 року між відповідачем та ПП «Укрводоенергосервіс» укладено договір № 508 про встановлення теплолічильника. Згідно з Актом № 508 про встановлення теплолічильника від 19 вересня 2012 року, його було встановлено у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] та згідно з квитанцією від 14 листопада 2012 року вказаний теплолічильник опломбовано ТОВ «Сучасний дім 1». 24 жовтня 2016 року відповідачем здійснено повірку теплолічильника та отримано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-4/1399К. У зв`язку з цим, відповідач неодноразово зверталася до ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» із заявами про взяття на облік теплолічильника, встановленого у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями заяв від 24 листопада 2016 року, від 23 вересня 2019 року. Згідно з актом встановлення пломб вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення лише 11 листопада 2019 року вищевказаний теплолічильник було взято на облік постачальником послуг. Таким чином, із наявних у справі доказів вбачається, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] встановлено квартирний лічильник обліку теплової енергії, доказів його зняття позивачем із абонентського обліку, матеріали справи не містять, більше того, позивачем було здійснено перерахунок вартості теплової енергії по особовому рахунку відповідача у відповідності до показань цього лічильника та списано заборгованість, нараховану з 01 травня 2018 року до 01 липня 2021 року, про що зазначено у відповіді на відзив. Разом з тим, позивач вважає, що відповідач повинна сплатити заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення, спожитих до 01 травня 2018 року в сумі 6 255,06 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01 травня 2016 року по 31 грудня 2022 року, оскільки зазначає, що остання не зверталась до ПАТ «Київенерго» із заявами щодо невірних нарахувань/перерахунку наданих послуг. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом установлено, що відповідач у вересні 2012 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] встановила лічильник обліку теплової енергії, на який 24 жовтня 2016 року отримала свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку з чим, 24 листопада 2016 року звернулася до суду із заявою до ПАТ «Київенерго» щодо внесення відомостей про наявність лічильника теплової енергії у вищевказаній квартирі, однак ПАТ «Київенерго» відповідний дій вчинено не було. Таким чином, матеріали справи спростовують твердження позивача про те, що відповідач не зверталася до ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є позивач, із заявами про перерахунок нарахованих сум. Крім того варто вказати на те, що наданий позивачем уточнений розрахунок заборгованості містить тільки загальну інформацію про вартість послуги, що надається позивачем відповідачу, без розмежування боргу по оплаті опалення місць загального користування загальною площею розподілу та безпосередньо житлового приміщення, а тому суд позбавлений можливості прийти до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру заборгованості були враховані показники теплового лічильника, який наявний в квартирі. Також, із наданих позивачем документів неможливо встановити факт наявності заборгованості та її дійсний розмір, оскільки, в розрахунку не зазначено, в т.ч. показники квартирного лічильника, не містить розрахунок і відомостей про обсяги постачання, які, на думку позивача, лишились не оплаченими, не надано також виписки із банківського рахунку, в якому б відображалось суми всіх оплат здійснених відповідачем. На підставі наведеного, суд приходить висновку, що позивачем не доведено достатніми доказами наявність у відповідача заборгованості за комунальні послуги, зокрема, у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» не підлягають задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed