Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

22 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із [PERSON] , 11 листопада 2011 року у Великосорочинській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 16. Ухвалою судді від 25 листопада 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . 19 грудня 2022 року надано подружжю [PERSON] та [PERSON] строк на примирення терміном 2 місяці. Зупинено провадження по справі до 20 лютого 2023 року. Ухвалою суду від 20.02. 2023 року провадження по справі поновлено. Підтримуючи в судовому засіданні позовні вимоги позивачка просила розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 11 листопада 2011 року. Від шлюбу народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Причинами розірвання шлюбу є несумісність характерів, різні погляди на відносини між подружжям та сімейне життя, батько не приділяє уваги дітям, не займається їх вихованням, в зв`язку з чим в сім`ї виникають постійно непорозуміння та сварки. Стверджувала, що примирення не можливе, оскільки подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам. В строк наданий судом на примирення, примирення не досягнуто. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судовому засіданні вважав, що збереження шлюбу можливе, однак оскільки позивачка наполягає на розірвання шлюбу, тому він не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Великосорочинській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 16, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.18). Від шлюбу народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , батьками яких є сторони по справі, що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.12.2014 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.09.2018 (а.с. 5,6). Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Судом вжиті заходи по збуреженню сім`ї, однак в строк наданий судом на примирення, примирення між подружжям не досягнуто. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не має наміру підтримувати подружні відносини з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому заявлені вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », відтак необхідно залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] , 992 гривні 40 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved