Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

22 листопада 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 24.01.2009 року Червоноквітівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області було зареєстровано шлюб\~ (актовий запис № 01)\~ між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені в червні 2022 року. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довір`я. Тому [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Червоноквітівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області за актовим записом № 01; залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.21-22). [PERSON] , будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача адвокат Титаренко С.О. подав заяву про розгляд справи без їх участі та прохав задовольнити позов. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, оскільки він не може з`явитися в судове засідання в зв`язку зі службовою зайнятістю та прохав задовольнити позов. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 24 січня 2009 року Червоноквітівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 01 (а.с.6). Сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки з червня 2022 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 992,40 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, крім судового збору, судові витрати складаються також із витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається розрахунку витрат за надання послуг від 05.11.2022 року, акту виконаних робіт (наданих послуг) правничої допомоги від 05.11.2022 року, квитанції № б/н від 05.11.2022 року, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1000,00 гривень. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 гривень.

Outcome: approved