Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.08.2021 року звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період навчання. В обґрунтування позову вказує, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2001 року перебували у шлюбних відносинах та проживали разом однією сім`єю. [INFO] народилася [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , батьком якої є відповідач. З 01.09.2005 року шлюбні відносини між сторонами припинені, дитина залишилася проживати з матір`ю. 11.11.2019 року Оболонський районний суд міста Києва видав судовий наказ (справа 756/12253/19) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. З цього моменту [PERSON] припинив сплачувати аліменти на утримання своєї дочки, хоча знав, що вона продовжує навчання в Університетському коледжі Київського університету імені Бориса Грінченка та потребує матеріальної допомоги, так як не може суміщати працю з навчанням. На даний час [PERSON] продовжує проживати разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , яка продовжує її утримувати. Посилаючись на п.1, п.3 ст.199, ч.1 ст.200, п.2 ст.182, п.2 ст.191 СК України просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку від всіх доходів платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 05.12.2020 року і до 30.06.2022 року до закінчення навчання; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 03.09.2021 року по справі відкрито спрощене провадження. Ухвалою від 14.12.2021 року [PERSON] залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи. В судових засіданнях представник позивача, який також представляв інтереси третьої особи позов підтримував, з обставин викладених у ньому та просив задовольнити. В судовому засіданні 16.02.2022 року відповідач з представником проти задоволення позову заперечували та просили відмовити з посиланням на те, що у відповідача на утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON] та теперішня дружина [PERSON] , яка є пенсіонером по інвалідності (дитиною-інвалідом, з терміном дії довічно) та потребує постійного догляду і на даний час не працює. Також посилався на те, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09.06.2022 року (справа №756/16197/22) позов до нього задоволено частково та стягнуто додаткові витрати на дитину. В подальшому в судові засідання відповідач не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, проте подавав клопотання про призначення судового розгляду після закінчення воєнного стану. Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без участі відповідача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і в період шлюбу народилася донька [PERSON] [INFO] , яка проживає з матір`ю. Як убачається з наданої суду довідки від 20.08.2021 № 2168 [PERSON] навчається за освітньо-професійною програмою: графічний дизайн строк навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 , форма навчання денна, з 01.09.2018 року по 28.02.2021 року - навчання за коши фізичних осіб (наказ про зарахування № 586-с від 02.08.2018 р.), з 01.03.2021 року - навчання за кошти регіонального бюджету (наказ про зміну фінансування №145 від 25.02.2021). (а.с.8) Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також у постанові Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено судам, що у разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. Вирішуючи даний спір суд вважає, що повнолітня донька у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, тощо. Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки позивач навчаючись, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача вказує, що має на утриманні дружину [PERSON] яка є інвалідом, однак з наданого відповідачем пенсійного посвідчення убачається, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. При визначені розміру аліментів суд бере до уваги обставину зазначену відповідачем у судовому засіданні, зокрема, що він має ще доньку - [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надав суду копію свідоцтва про народження. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і до 30.06.2022 року, як до закінчення навчання як вказує позивач, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд зазначає, що сторона позивача також надала суду довідку про те , що [PERSON] також почала навчання 05.09.2022 року в Київському університеті імені Бориса Грінченка, термін закінченням навчального закладу 30.06.2024 року, навчання за кошти фізичних (юридичних) осіб заочна форма навчання (а.с.69) разом з тим зі змісту позову убачається, що період за який просить стягнути аліменти вказує до 30.06.2022 року до закінчення навчання, за період з 05.09.2022 року по 30.06.2024 року позовну вимогу не було заявлено, а враховуючи ст.13 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог. Відповідно до норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позов [PERSON] пред`явлено 31.08.2021 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. В стягненні аліментів за минулий час суд відмовляє, оскільки позивач не надала доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Також враховуючи те, що [PERSON] досягла повноліття і вправі самостійно розпоряджатися грошовими коштами, суд вважає за доцільне стягувати аліменти саме на її користь, а не на користь позивачки. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 п.1 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як убачається зі змісту позову сторона позивача посилалася на те, що у зв`язку зі зверненням до суду позивачка звернулася за професійною правничою допомогою до адвоката Краковного І.В. та сплатила останньому гонорар у розмірі 3500 грн., що підтверджує суду договором про надання професійної правничої допомоги від 25.08.2021 року, приходним ордером про сплату гонорару № 14 від 25.08.2021 року. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає що слід стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги на користь позивача в сумі 1000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial