Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначає, що станом на дату подачі позовної заяви їх спільній з відповідачем дитині виповнилось 18 років і вона є студенткою денної форми навчання Національного університету біоресурсів і природокористування України. Враховуючи те, що відповідач у даній справі є працездатним, дієздатним, не є інвалідом та має повну можливість утримувати свою дитину, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років. Позивач просила суд здійснювати розгляд справи без її участі. 05.01.2022 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області надійшла відповідь щодо реєстрації місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.06.2022 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.09.2022 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи. 14.09.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повністю заперечував проти задоволення позову враховуючи своє скрутне матеріальне становище та ще, що він має на утриманні іншу сім`ю та батьків похилого віку. 28.09.2022 від позивача надійшов відзив на позовну заяву. 05.10.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 03.02.2023 від позивача надійшло клопотання про пришвидшення розгляду справи. 07.02.2023 від відповідача надійшла заява про приєднання до матеріалів прави довідки з місця роботи. 14.02.2023 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 21 січня 2011 року рішенням Баришівського районного суду Київської області у справі №2-42/2011 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від спільного сумісного подружнього життя у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про серія [NUMBER] від 30.10.2003. Рішенням Баришівського районного суду Київської області з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі до досягнення повноліття дитини. На даний час [PERSON] виповнилося 18 років, вона є студенткою денної форми навчання освітній ступінь «Бакалавр», 1 курсу, економічного факультету, спеціальність «Економіка», Національного університету біоресурсів і природокористування України IV рівня акредитації, що підтверджується довідкою № 2358 від 18 листопада2021 року та договором № ЕП - 21197 б від 11 серпня 2021 року про навчання у закладі вищої осовіти. Дата вступу 01.09.2021 року - дата закінчення 30.06.2025 року. У зв`язку з навчанням [PERSON] не можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка зазначає, що донька проживає разом з нею та перебуває на повному утриманні матері. Даний факт сторонами на спростовувався. Як стверджує позивач у своєму позові, відповідач у справі взагалі не надає позивачу матеріальної допомоги. Також, позивачем долучено копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.07.2013, позивачем було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У своєму відзиві відповідач зазначив, що на даний час у нього відсутні можливість надавати матеріальну допомогу, яку просить позивач, оскільки в 2016 році він уклав шлюб з [PERSON] і [INFO] у них народилася дочка. Дружина доглядає дитину і на даний час не може працевлаштуватися. Мати позивача, [PERSON] , внаслідок важкою хвороби є інвалідом і потребує постійних додаткових витрат на лікування і утримання. Батько позивача, [PERSON] , вже пенсіонер і також потребує матеріальної допомоги. Відповідач надає їм фінансову допомогу та всіляко їх підтримує. Утримання малолітньої дитини, непрацездатних батьків, забезпечення їм нормальних умов життя та побуту, необхідного лікування і харчування потребує від відповідача постійних значних матеріальних витрат. На даний час відповідач тимчасово офіційно не працює. Крім того, позивач не повідомляла відповідача про те, що потребує матеріальної допомоги. На підтвердження вищевикладеного відповідачем надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 04.11.2016, копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.08.2019, копія Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.01.2021, копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] . Однак, відповідач не надає суду докази того, що його батьки дійно перебувають на його утриманні. Також не надано суду доказів про те, що дружина відповідача на даний час не працює. Пізніше відповідачем було долучено до матеріалів справи довідку про те, що з 17.11.2022 відповідач працює на посаді охоронника в ТОВ «Тайгер» з посадовим окладом 6\~700,00 грн. Після сплат податків отримує на руки 5\~393,50 грн. З огляду на вищевикладене відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці від першого шлюбу. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові\~Верховного Суду\~по справі\~№ справа № 381/2423/20, провадження № 61-17937 св 21 Суд дійшов наступного висновку: «Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.». У справах № 715/1188/20, №565/2071/19 Верховним Судом зроблено висновок про те, що зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Платник аліментів належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є підставою стверджувати, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на навчання.

Outcome: partial