Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

09 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] та п`ять земельних ділянок різного цільового призначення, які розташовані на території Михайло-Ларинської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на підставі Свідоцтва про право власності від 08 серпня 2007 року, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Михайло-Ларинської ради Жовтневого району Миколаївської області, у вигляді земельної ділянки площею 0,144 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 15 грудня 1993 року, серії МК, №04424. Крім цього, у власності спадкодавця також перебувають земельні ділянки: площею 3,5699 га, кадастровий номер 4823383300:07:000:0210, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (Жовтневого, Вітовського) району Миколаївської області, відповідно до Державного акту на право власності на землю від 27 жовтня 2010 року, серії ЯЛ, №966213; площею 3,5699 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823383300:07:000:0210, що розташована за межами Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (раніше - Жовтневого, потім Вітовського) району Миколаївської області, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ, №966213; площею 0,7536\~га,\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~кадастровий номер\~4823383300:06:000:0193,\~яка розташована\~за межами\~Михайло-Ларинської\~сільської ради\~Миколаївського (раніше\~-\~Жовтневого,\~потім Вітовського)\~району Миколаївської\~області,\~Державний акт\~на право\~власності на\~землю від\~27\~жовтня 2010\~року,серії ЯЛ, №966215; загальною площею 0,2528 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823383300:06:000:0194, яка розташована за межами Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (раніше - Жовтневого, потім Вітовського) району Миколаївської області, Державним актом\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~від 27\~жовтня 2010\~року,\~серії ЯЛ,\~№966214; загальною площею 0,7738 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823383300:03:000:0136, яка розташована за межами Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (раніше - Жовтневого, потім Вітовського) району Миколаївської області, Державний акт на право власності на земельну ділянку від 27 жовтня 2010 року, серії ЯЛ №966212. Він та його брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. При зверненні до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Бердніковій А.Ю. із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що його брат [PERSON] на момент смерті постійно проживав зі спадкодавцем, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] скористався своїм правом та до спливу строку шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь брата, відповідно до заяви від 24 березня 2017 року, але заява вчасно не надійшла до нотаріуса. Факт спільного проживання його зі спадкодавцем підтверджується довідкою Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 19 жовтня 2020 року №722. Нині захист його спадкових прав можливий лише шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, оскільки постійно проживає за межами України. Вказав, що на момент смерті батька разом із ним не проживав, не має наміру приймати спадщину після його смерті, обізнаний про звернення позивача з позовом до суду, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 01 листопада 2021 року. 21 січня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне. [INFO] [PERSON] помер, свідоцтво про смерть від 05 жовтня 2016 року, серії [NUMBER] (а.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді наступного нерухомого майна: житлового будинку [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 08 серпня 2007 року (а.с. 14), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 21 червня 2007 року №59 (а.с. 24), право власності за [PERSON] зареєстровано ММ БТІ 08 серпня 2007 року (а.с. 25); земельної ділянки загальною площею 0,144 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належна [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії МК, №04424, виданого 15 грудня 1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №79 (а.с. 19); земельної ділянки загальною площею 3,5699 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823383300:07:000:0210, що розташована за межами Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (раніше - Жовтневого, потім Вітовського) району Миколаївської області, належної на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ, №966213, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі 26 жовтня 2010 року за № 011049003688 (а.с. 18); земельної ділянки загальною площею 0,7536 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823383300:06:000:0193, яка розташована за межами Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (раніше - Жовтневого, потім Вітовського) району Миколаївської області, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ, №966215, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі 26 жовтня 2010 року за № 011049003690 (а.с. 17); земельної ділянки загальною площею 0,2528 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823383300:06:000:0194, яка розташована за межами Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (раніше - Жовтневого, потім Вітовського) району Миколаївської області, та яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ, №966214, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі 26 жовтня 2010 року за № 011049003689, належить [PERSON] (а.с. 16); земельної ділянку загальною площею 0,7738 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823383300:03:000:0136, яка розташована за межами Михайло-Ларинської сільської ради Миколаївського (раніше - Жовтневого, потім Вітовського) району Миколаївської області, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ, №966212, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі 26 жовтня 2010 року за № 011049003687 (а.с. 15). Факт родинних відносин між померлим та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 26 серпня 1972 року, серії [NUMBER] , в якому [PERSON] вказаний в графі «батько» (а.с. 12). Дослідивши спадкову справу №19/2017 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] судом встановлено, що до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. із заявою про прийняття спадщини звернувся лише син [PERSON] . Водночас, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно позивачу було відмовлено, через фактичне прийняття спадщини сином спадкодавця [PERSON] (а.с. 59-68). Так, крім позивача спадкоємцем першої черги є відповідач [PERSON] , який з огляду на заяву до органів нотаріату України від 24 березня 2017 року, як спадкоємець першої черги користуючись правом, наданим ч. 1 ст. 1273 ЦК України, відмовився від прийняття спадщини на користь брата та не заперечує проти видачі тому свідоцтва про право на спадщину (а.с. 20). Вказана заява завірена нотаріусом міста Реджайна, Канада. Але не міститься в дослідженій спадковій справі, з цього вбачається, що заява вчасно, в установлений законом шестимісячний строк не надійшла до нотаріуса, що стало перешкодою щодо оформлення спадщини на [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 19 жовтня 2020 року № 722 [PERSON] останні п`ять років фактично постійно проживав з батьком [PERSON] , до моменту його смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). На сьогодні житловий будинок [ADDRESS] в наявності, в наслідок бойових дій не пошкоджений та не знищений, що підтверджується довідкою Воскресенської селищної рада Миколаївської області від 22 листопада 2022 року № 1459/02-54. Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини ходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що спадкоємець першої черги відповідач [PERSON] направив до суду заяву про визнання позову та не заперечує проти його задоволення, а також того, що в матеріалах справи міститься його заява, завірена нотаріального про те, що він відмовляється від прийняття спадщини на користь свого брата [PERSON] , спадкоємці, що мають право на обов`язкову частину відсутні, та право позивача на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставин, про які вказано вище, тому на підставі ст. ст. 1218, 1220,1223, 1268 ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved