Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі - позивачі) звернулись до суду із позовом до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - відповідач 1), Акціонерного товариства «К.Енерго» (надалі - відповідач 2 ), третя особа Комунальний концерт «Центр комунального сервісу» про захист прав споживачів. Позивачі просять суд визнати дії Акціонерного товариство «К.Енерго» щодо нарахування заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 року у розмірі 39 499,79 грн. за адресою: [ADDRESS] - протиправними; визнати нараховану Акціонерним товариством «К.Енерго» заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 року у розмірі 39 499,79 грн. за адресою: [ADDRESS] безнадійною; визнати дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо нарахування заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 року по 01.07.2021 р. за адресою: [ADDRESS] у розмірі 28 617,40 грн. протиправними; зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води квартирі [ADDRESS] , пред`явленої за період з 01.05.2018 року по 01.07.2021 рік у розмірі 28 617,40 грн. Позивачі, обгрунтовуючи вимоги, наводять обставини, що всі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] , яка належить позивачам у рівних долях на праві спільної часткової власності, а тому відповідно є споживачами комунальних послуг, зокрема з централізованого водопостачання. 01.09.2014р. балансоутримувачем будинку було опломбовано прилади обліку споживання гарячої та холодної води, та позивачі почали оплачувати послуги згідно з показників приладів обліку, а саме № 617957/14 у ванній та № 617960/14 на кухні. В подальшому, позивачами було встановлено бойлер та в кінці 2016 року за вказаною адресою змінився виконавець послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому постало питання про встановлення на абонентський облік споживачів у ПАТ «Київенерго». 20.09.2018р. працівниками ПрАТ «Київводоканал» було складено акт № 0042 про приймання на абонентський облік засобів обліку води, включаючи засоби обліку гарячого водопостачання № 617957/14 у ванній та № 617960/14 на кухні та зафіксовані показники квартирних засобів обліку гарячого водопостачання. В жовтні 2018 року позивачі дізнались, що за квартирою [ADDRESS] рахується спірна заборгованість у розмірі 39499,79 грн., з якою позивачі категорично не погоджується, оскільки з 2014 року послугами з поставки гарячої води до їх квартири не користуються, а відповідачами здійснювалось нарахування за послуги з постачання гарячої води із розрахунку за нормою споживання на кількість зареєстрованих осіб. Після проходження всіх необхідних процедур для приймання на абонентський облік засобів обліку води, їх повірки та сертифікації, відповідач все рівно відмовляється здійснювати перерахунок у досудовому порядку, а тому позивачі були вимушені звернутись до суду із захистом своїх прав. 22.04.2022р. ухвалою судді відкрито провадження за вказаною позовною заявою та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. 04.10.2022р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким представник КП «Київтеплоенерго» заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Підприємство набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житловому будинку за адресою позивачів лише з 01.05.2018, а тому не несе відповідальності за дії або бездіяльність ПАТ «Київенерго» за період до 01.05.2018 року, а тому лише після зазначеного строку підприємство здійснює розрахунки за надані послуги. За наявною інформацією до КП «Київтеплоенерго» у програмному комплексі було передано інформацію щодо обладнання кв. 35 одним вузлом розподільного обліку гарячої води без номера та марка, з невідомою датою останньої повірки, місцем його розташування та показниками станом на 01.05.2018, який було прийнято на абонентський облік попереднім виконавцем послуг ПАТ «Київенерго» 01.09.2015 з умовними стартовими показниками 0,0000 куб. м. Отже, вузли розподільного обліку гарячої води № 617957/14 та № 617960/14 не перебували на абонентському обліку КП «Київтеплоенерго». Крім того, позивачами показання лічильника гарячої води систематично не надавались, а також не уточнювалися дані щодо вузлів розподільного обліку, тому нарахування за гаряче водопостачання з травня 2018 до березня 2020 років включно здійснювались згідно із законодавчими нормами. Враховуючи викладене, у діях КП «Київтеплоенерео» не вбачається складу цивільного правопорушення, а тому підстав для задоволення позовних вимог стосовно підприємства немає. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам та третій особі копію позовної заяви з додатками. Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач Акціонерне товариство «К.Енерго» та третя особа Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» не отримали копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі, конверти із вкладеним повернулись на адресу суду із відміткою про причини невручення «за закінченням встановлено строку зберігання». Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі доказами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві часткової власності. Крім того, з`ясовано, що позивачі проживають за вказаною адресою та користуються житлово-комунальними послугами, а тому в розумінні ЗУ «Про житлово комунальні послуги» є споживачами. На цей час послуги з централізованого постачання гарячої води позивачам надає та здійснює КП ВО КМР (КМДА) «Київтеплоенерго». Також під час розгляду вказаної справи, встановлено, що 24 квітня 2018 року Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з ПАТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року. Майно комунальної власності територіальної громади м. Києва повернене з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення вищезазначеної Угоди, 30 квітня 2018 року закріплено на правах господарського відання за КП ВО КМР (КМДА) «Київтеплоенерго». З 01 травня 2018 року ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання, про що було повідомлено на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та у газеті «Хрещатик» від 04 травня 2018 року № 48(5099) про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва відносно укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Зазначена інформація міститься у відкритому доступі в мережі Інтернет, зокрема на зазначене посилались і сторони. Таким чином, до травня 2018 року послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання в будинку позивачам надавались ПАТ «Київенерго». 01.09.2014р. представниками ТОВ «Фірма Квартет» ЛТД у присутності [PERSON] було складено акт опломбування приладів споживання холодної та гарячої води, зокрема щодо гарячого водопостачання № 617957/14 у ванній та № 617960/14 на кухні. 20.09.2018р представниками ПрАТ АК «Київводоканал» було складено акт № 0048 про приймання на абонентський облік засобів обліку води № 617957/14 у ванній та № 617960/14 на кухні. Надалі, за зверненням [PERSON] від 13.09.2019р. слюсарем сантехніком РТ «Голосієво» 19.09.2019р. було знято пломби лічильника гарячого водопостачання для повірки засобів обліку води № 617957/14 у ванній та № 617960/14 на кухні та за результатом проведеної повірки видано свідоцтво № 24-1-4/19892 від 01.10.2019рю та № 24-1-4/19893 від 01.10.2019р, відомостей про те, що демонтовані з метою повірки засоби обліку води були встановлені знову матеріали справи не місять. Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначаються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Ст. 1 цього Закону визначено, що вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Позивачі є споживачем послуги з постачання гарячої води, яка надається відповідачем - 1 за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що у вказаній квартирі встановлений вузоли обліку гарячого водопостачання (№ 617957/14 у ванній та № 617960/14 на кухні). З матеріалів справи, не вбачається, що вузли обліку гарячого водопостачання перебувала на обліку у відповідача - 1, однак, не заперечується сторонами, що з 01.12.2019 року представниками ПрАт «АК «Київводоканал» було проведено опломбування запірної арматури. Процедура прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання визначається Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270 (далі - Порядок). Відповідно до п. п. 10, 11 Порядку з дати складання акта про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік такий вузол є прийнятим оператором зовнішніх інженерних мереж і виконавцем відповідної комунальної послуги на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї. У разі зміни оператора зовнішніх інженерних мереж, виконавця відповідної комунальної послуги попередній оператор, виконавець передає новому оператору зовнішніх інженерних мереж, виконавцю акти про прийняття вузлів комерційного обліку на абонентський облік. Водночас не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку, який раніше був прийнятий на абонентський облік, в реконструйованій, капітально відремонтованій будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (п. 12 Порядку). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами ст. ст. 9-11 цього Закону. Зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором (абз. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Зважаючи на викладене, споживачі повинні були здійснювати сплату за послугу з постачання гарячої води відповідно до рахунків на оплату наданої комунальної послуги, які формуються виконавцем КП «Київтеплоенерго», як останнім виконавцем, та/або ПАТ «Київтеплоенерго» на основі показань вузла обліку гарячого водопостачання в квартирі, які зобов`язані були надавати позивачі. За приписами ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі. У зв`язку з ненаданням позивачами показань вузлів обліку гарячого водопостачання у квартирі відповідачем здійснено нарахування за послуги з постачання гарячої води до квітня 2018 відповідно до приписів ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відносно вимоги про визнання заборгованості безнадійною суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року N 630, споживач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. За змістом ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з пунктом 14.1.11 ст. 14 ПК України визначено термін «безнадійна заборгованість» - це заборгованість за зобов`язаннями щодо яких минув строк позовної давності. Наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року N 237, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 1999 року за N 725/4018, затверджено Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «дебіторська заборгованість» (з наступними змінами і доповненнями), яке визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про дебіторську заборгованість та її розкриття у фінансовій звітності. У пункті 4 вказаного Положення визначено поняття безнадійної дебіторської заборгованості як поточної дебіторської заборгованості, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності. Відповідно до п. 11 Положення виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів боржником або за якою минув строк позовної давності. Відповідно до Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 26.12.2003 року N 242 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 січня 2004 року за N 106/8705, безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої є впевненість про неповернення її боржником або за якою строк позовної давності минув. Враховуючи зазначене, прострочена дебіторська заборгованість є безнадійною у випадках: коли прострочена дебіторська заборгованість обліковується за суб`єктами господарювання, які ліквідовані без правонаступників та виключені з Єдиного державного реєстру підприємств, організацій та установ: коли установами вжито всіх заходів по проведенню претензійно-позовної роботи, інших заходів щодо стягнення заборгованості відповідно до чинного законодавства. Списання сум дебіторської заборгованості здійснюється відповідно до Інструкції про кореспонденцію субрахунків бухгалтерського обліку для відображення основних господарських операцій бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 10 липня 2000 року N 61 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2000 року за N 497/4718. Таким чином, виходячи із розуміння Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ПК України та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року N 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця. Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Враховуючи що вимоги чинного законодавства не передбачають списання заборгованості, в той же час положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначали випадки, в яких може бути здійснено перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги. Оскільки такий спосіб як здійснення перерахунку та списання з особового рахунку заборгованості ст. 16 ЦК України та іншими законами не визначений, а тому вимоги цього позову задоволені бути не можуть. Засіб захисту, що визначається ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має бути «ефективним» як у законі, так й на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (&75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєва проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. Однак, такий спосіб захисту, як здійснення перерахунку та списання з особового рахунку заборгованості, не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягає розгляду в судовому порядку. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц (провадження № 61-909св17), оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належні та допустимі докази, які б підтверджували виконання позивачами обов`язку щодо своєчасного надання КП «Київтеплоенерго» показань вузлів обліку гарячого водопостачання в квартирі в матеріалах справи відсутні, а тому з наданих доказів неможливо стверджувати, що відповідачем - 1 протиправно нараховувалась заборгованість за використання централізованого гарячого водопостачання. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем протиправно здійснено нарахування сум з оплати за послуги з постачання гарячої води. З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed