Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка наразі перебуває на її утриманні. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб сторін, відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з\~відповідача аліменти\~на її\~користь на\~утримання дитини\~у розмірі\~ частини\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття. У відзиві на позовну заяву (а.с. 21-22) відповідач просить розірвати зареєстрований шлюб сторін; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн, щомісячно до її повноліття; проти відновлення прізвища позивача на « [PERSON] » не заперечує. У судове засідання сторони не з`явились, подали спільну заяву (а.с. 24), у якій позивач уточнила позовні вимоги та просить суд: розірвати шлюб сторін, змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] » та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. Відповідач визнав заяву як в частині розірвання шлюбу, так і в частині заявленого (зміненого) розміру аліментів у сумі 2000,00 грн. У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.11.2018 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), яка проживає з матір`ю (а.с. 9). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1\~ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1\~ст. 24 СК України). Частиною 1\~ст. 110 СК України\~передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1\~ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СК України). З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позовної вимоги про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, враховуючи відсутність відомостей про вагітність дружини та відомостей про наявність у сторін дитини віком до одного року, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що\~позивач заявила вимогу про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу. Статтею 180\~СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 2 ст. 184 СК України). Статтею 182\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, та приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання [PERSON] з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 03.01.2023 року, і до досягнення дітиною повноліття. Приписами ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви про стягнення аліментів, від якого позивач звільнена при подачі позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи ту обставину, що позивача звідьнено від сплати судового збору; до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги визнав, а тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 536,80 гривні; іншу частину судового збору в сумі 536,80 гривні компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved