Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

21.10.2022 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.11.1998 був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] ,. [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 24.10.2007 шлюб розірвано, але батько покинув сім`ю ще до розлучення та виїхав до с.Запорожець Тельманівського району Донецької області, аліменти на утримання дітей не сплачував. [INFO] померла мати [PERSON] 12.10.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бісковицької сільської ради розглянуто висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його доньки [PERSON] . Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дітей, позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на її утримання. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2022 справу передано для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 26.01.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача - виконуюча обов`язки начальника служби у справах дітей Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області Павлішак О.І. не з`явилася, проте до суду надійшла від неї заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивача, яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам статті 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , сторони у справі, з 05.11.1998 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.10.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . За час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.04.2005. Згідно довідки, виданої Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області за №536 від 28.09.2022, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з братом, бабусею та вуйком. З листа Старосамбірського відділу з питань призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальної підтримки пільгових категорій громадян та осіб з інвалідністю №965 від 17.10.2022, вбачається, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту та отримувала допомогу сім`ям на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено із змісту Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як визначено статтею 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В той же час, у відповідності до частини 2 статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до частини 2 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування Бісковицької сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бісковицької сільської ради від 12.10.2022 №91, встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини. В судовому засіданні не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідача позбавляло його можливості приймати участь у вихованні та навчанні доньки, сприяти її духовному та фізичному розвитку, цікавитися її життям та здоров`ям, приймати участь у її становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. На підставі вищевикладеного, аналіз наведених обставин у сукупності свідчить, що відповідач тривалий час не дбає про свою доньку, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, тобто без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 167 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.

Outcome: approved