Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

04.01.2023 року позивач звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВАНСАР", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що згідно із виконавчим написом № 74250 від 31.05.2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТзОВ "Фінансова\~компанія "АВАНСАР" стягнуто кошти в розмірі 13382,32 грн. 08.08.2022 року приватним виконавцем\~виконавчого округу \~Рівненської області\~Папроцьким А.А. відкрито виконавче провадження № 69589964 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Зазначає, що не мала\~жодних фінансових\~відносин з ТзОВ "Фінансова\~компанія "АВАНСАР" та будь яких боргів не має. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позаяк на момент його вчинення кредитний договір не був тим документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Крім того, як передбачено ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В свою чергу у витребуваних у приватного виконавця документах відсутній кредитний договір №20019842 від 22.01.2015 року, який ніби то був укладений між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» (право вимоги за яким згодом було тричі переуступлено), а є лише копія заяви №200198042, яка жодним чином не підтверджує укладання позивачем кредитного договору. Проте, навіть із наявної інформації вбачається, що у кредитора право вимоги минуло 22.01.2021 року (три роки від закінчення строку кредиту - 22.01.2018 року). Недопустимим також є те, що позивача не було повідомлено про укладення жодного із договорів факторингу (відступлення права вимоги) № 1905 від 19.05.2016 року, № 1 від 20.05.2016 року та № 27/05/2020-4 від 27.05.2020 року. Також перед зверненням до нотаріуса для винесення виконавчого напису, відповідач повинен був би звернутися до позивача із вимогою про погашення боргу, однак цього не зробив. Також нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не ураховано, що вказаний пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, виключено на підставі Постанови КМ № 480 від 19.04.2022 року, а також визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Крім того,\~ зазначає, що на даний\~момент нотаріальна\~діяльність нотаріуса,\~який видав\~виконавчий напис,\~-\~ [PERSON] зупинена. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за № 74250 від 31.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення з [PERSON] 13382,32 грн боргу, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Ухвалою суду від 05.01.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, що направлена представнику позивача, відповідачу та третій особі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі шляхом направлення ухвали про відкриття, позовної заяви з додатками на адресу електронної пошти та в кабінеті електронного суду, відзиву на позов не надав. Будь яких пояснень чи заперечень від нього також не надходило. На адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., зазначену у позовній заяві, надсилалися судові повідомлення, проте вони повернулися на адресу суду без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Пояснення у справі, заяви, клопотання від третьої особи на адресу суду не надходили. В матеріалах справи міститься копія наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 30.06.2021 року, яким зупинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з 01 липня 2021 року (а.с.12). До суду також не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 31.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 74250, відповідно до якого із\~\~ [PERSON] , боржника за кредитним договором № 200198042 від 22.01.2015 року, укладеним із ПАТ "Банк Михайлівський", що відступило своє право вимоги на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року ТзОВ "Фінансова компанія "Плеяда", що в свою чергу відступило право вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 року ТзОВ "Фінансова компанія "Фагор", що відступило право вимоги на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року ТзОВ "Фінансова компанія "Авансар", стягнуто на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Авансар" заборгованість за період з 22.01.2015 року по 28.05.2021 року в розмірі 13382,32 грн, в т.\~ч.: 11591,32 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 893,00 грн - заборгованість за пенею, 48,00 грн - заборгованість за комісією, 850 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.\~с. 9). Згідно із постановою від 08.08.2022 року приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Рівненської області\~Папроцьким А.А. відкрито виконавче провадження № 69589964 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.8). Статями 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (далі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Поряд з тим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Доказів нотаріального посвідчення кредитного договору № 200198042 від 22.01.2015 року приватним нотаріусом, а також відповідачем не подано, до матеріалів позову долучено копію даного договору (заяви №200198042), що не є посвідченою нотаріально (а.с.10). Крім того, позивач заперечує наявність заборгованість перед відповідачем, а тому заборгованість не може вважатися безспірною. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчиненого 31.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 74250, про стягнення з\~ [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Авансар" заборгованості за кредитним договором № 200198042 від 22.01.2015 року, на загальну суму 13382,32 грн, таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 1 ч.2 ст.141\~ЦПК\~України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.1, 2 ст.\~30\~Закону\~України\~«Про адвокатуру\~та\~адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст.\~137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 16.11.2022 року № 6-16.11.2022, укладений із адвокатом Андрейчуком С.В. (а.с. 15), ордер на надання правничої допомоги, акт розрахунок витрат на правничу допомогу від 16.12.2022 року за вказаним договором, з якого вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу та їх вартість, а саме: підготовка та подання до суду позовної заяви 2700 грн, участь у судовому засіданні - 1300 грн, всього на суму 4000 грн (а.с. 17), сплата коштів позивачем адвокату підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 237 від 16.12.2022 року на суму 4000 грн (а.с. 18). Представником відповідача відзиву на позов не подано, будь яких заперечень щодо витрат на правничу допомогу також.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться\~\~складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання заяви про забезпечення позову та позовної заяви, а також участь у судових засіданнях. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Аналізуючи вищевикладене та обсяг наданих адвокатом Андрейчуком С.В. послуг та виконаних робіт у даній справі, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката підлягає до задоволення частково, позаяк справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, отже участі у судовому засіданні адвокат не брав, а відтак сума 1300 грн, зазначена в акті розрахунку витрат на правничу допомогу не підлягає до задоволення, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 2700 грн.

Outcome: approved