Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог станом на 16 січня 2014 року просила усунути їй перешкоди, які чинить [PERSON] у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] , заборонивши останній вчиняти будь-які незаконні дії, що перешкоджають у закінченні будівництва господарських будівель та комунікативних споруд; визнати неправомірною безпідставну відмову [PERSON] у погодженні меж між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . 11 липня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати частково недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] , укладений 22 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] , що діяв у інтересах неповнолітнього [PERSON] , а також договір купівлі-продажу цього ж домоволодіння, укладений 7 червня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] , що діяли в інтересах неповнолітнього [PERSON] , в частині продажу кам`яного сараю літ. «Б»; внести зміни до оспорюваних договорів купівлі-продажу, зазначивши, що відчужувалась 1/2 частка цього кам`яного сараю; усунути перешкоди у користуванні власністю, зобов`язавши [PERSON] відновити стан домоволодіння, який існував до порушення; стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 22 900 грн, а також моральну шкоду у розмірі 22 900 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] як суміжний землекористувач чинить їй перешкоди у користуванні домоволодінням [ADDRESS] . Зокрема, остання придбала у [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] , до якого входить кам`яний сарай, який частково знаходиться на земельній ділянці [PERSON] , а частково - на земельній ділянці [PERSON] , а також спорудила кам`яну огорожу між їх земельними ділянками. [PERSON] та [PERSON] були власниками тільки частини сараю літ. «Б» та не могли відчужити [PERSON] весь цей сарай; таке відчуження стало можливим внаслідок помилки, допущеної нотаріусом під час нотаріального посвідчення договору 22 березня 2000 року. Співвласником іншої частини сараю літ. «Б» є [PERSON] . Зміст оспорюваних договорів купівлі-продажу їй став відомим тільки під час судового розгляду справи у вересні 2012 року-січні 2013 року. Крім того, 20 грудня 2012 року [PERSON] разом із громадянами [PERSON] та [PERSON] , проникли у належну [PERSON] частину кам`яного сараю літ. «Б», який розташовано на її частині земельної ділянки, та зруйнували його, завдавши шкоди. 15 січня 2014 року [PERSON] подано до суду заперечення на позов, відповідно до якого просила в задоволенні вимог [PERSON] відмовити. Заперечення обґрунтовано тим, що позивачем двояко сформульовані вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та внесення зміни в дані договори. Позивачка не надала до суду доказів, які б свідчили, що вона є власником сараю поміченого в плані літерою «Б». Оспорювані договори купівлі - продажу укладені відповідно до вимог чинного законодавства та такий спосіб захисту права, як внесення змін до правочинів не передбачений нормами закону. 10 липня 2014 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог відповідно якої просила про визнання неправомірними дій відповідача [PERSON] щодо відмови в погодженні меж між земельними ділянками у будинковолодінні [ADDRESS] , належного [PERSON] та будинковолодінні [ADDRESS] , належного [PERSON] та щодо невиконання [PERSON] рішення Ямпільської міськради 9-ї сесії 5 скликання від 12 грудня 2006 року. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року вказані справи об`єднано в одне провадження. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 грудня 2014 року [PERSON] у позові відмовлено. Позов [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірною безпідставну відмову [PERSON] у погодженні меж суміжного землекористування між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . У іншій частині позову [PERSON] відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 3 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким [PERSON] у позові відмовлено, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсними у частині відчуження 1/2 частки сараю кам`яного літ. «Б» нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу домоволодіння по [ADDRESS] , укладений 22 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] , що діяв в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а також нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння, укладений 7 червня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] як законними представниками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування майнової шкоди 3787 грн. У іншій частині позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 3 квітня 2015 року в частині вирішення позову [PERSON] , а також в частині вирішення позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення апеляційного суду Вінницької області від 3 квітня 2015 року в частині вирішення позову [PERSON] про визнання відмови у погодженні меж неправомірною залишено без змін. 08 листопада 2016 року вказана цивільна справа прийнята у провадження Томашпільського районного суду. 14 грудня 2016 року [PERSON] подала до суду заяву про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог - Ямпільської сільської ради Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 03 липня 2017 року [PERSON] подала до суду зустрічний позов про визнання [PERSON] , добросовісним набувачем права власності на 50% спірного сараю, позначеного на плані літерою «Б», що розташований по [ADDRESS] , який вона купила у встановленому законом порядку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2006 року з послідуючою державною реєстрацією права власності. Зустрічна позовна заява мотивована наступним. 22 березня 2000 року [PERSON] продав, а [PERSON] в інтересах [PERSON] купив цілий житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці. На земельній ділянці розташовані: один жилий кам`яний будинок, жилою площею 25,1 кв.м., зазначений в плані літерою «А», сарай кам`яний - літера «Б», погріб кам`яний літера «В», уборна літера «Г», огорожа літера «І». Договір купівлі продажу житлового будинку посвідчений приватним нотаріусом Ямпільського нотаріального округу Поліш Н.І. 22.03.2000 року в реєстрі №340, що підтверджується договором купівлі-продажу серія АВК №208118 від 22.03.2000 року та зареєстрованим в Ямпільському РБТІ 23.03.2000 року. 07 червня 2006 року [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці. За купівлю житлового будинку з надвірними будівлями, позивач за зустрічним позовом сплатила продавцю 6204 гривні згідно інвентарної вартості. Згідно даних, викладених у довідці - характеристиці, виданій КП «Ямпільське РБТІ» 25 травня 2006 року за № 378 на земельній ділянці розташовані: один житловий кам`яний будинок, жилою площею 25,1 кв.м., зазначений в плані літерою «А», сарай кам`яний - літера «Б», погріб кам`яний літера «В», вбиральня дерев`яна літера «Г», огорожа літера «І». Договір купівлі продажу житлового будинку посвідчений приватним нотаріусом Ямпільського нотаріального округу Поліш Н.І. 07.06.2006 року в реєстрі №1470, що підтверджується договором купівлі-продажу серія ВСХ №288237 від 07.06.2006 року. Згідно інвентаризаційної справи житловий будинок з надвірними будівлями, який [PERSON] придбала розташований на земельній ділянці площею 920 кв.м. по [ADDRESS] . Після придбання домоволодіння [PERSON] та [PERSON] погодили межі між домоволодіннями і встановили межові знаки, про що свідчить акт погоджування сторін та встановлення межових знаків від 14.08.2006 року, затверджений рішенням Ямпільської міської ради №242 від 12.12.2006 року. Позивач за зустрічним позовом отримала дозвіл на знесення старого житлового будинку, сараю та будівництво нового житлового будинку, гаража, сараю, що підтверджується рішенням Ямпільської міської ради №194 від 12.07.2006 року. Отримавши дозвіл на виконання будівельних робіт побудувала новий житловий будинок, гараж, сарай по [ADDRESS] . [PERSON] вважає себе добросовісним набувачем 50% спірного кам`яного сараю - Б, оскільки не знала і не могла знати, що [PERSON] , а в подальшому й [PERSON] не мали права його відчужувати. 23 січня 2018 року [PERSON] надіслала до суду відзив на зустрічну позовну заяву в якій просить відмовити [PERSON] про визнання добросовісним набувачем в повному обсязі. Відзив на зустрічну позовну заяву мотивований наступним. Позовні вимоги [PERSON] стосуються визнання недійсними договорів купівлі продажу в частині відчуження частини кам`яного сараю. Тобто в іншій частині об`єкта нерухомого майна , право власності відповідача - [PERSON] не оспорюється та визнається. Оскільки між позивачем та відповідачем спір про право власності на 1/2 частину належного [PERSON] кам`яного сараю відсутній, обраний [PERSON] спосіб захисту прав за фактичних обставин справи є неналежним, а тому законні підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 листопада 2016 року прийнято у провадження Томашпільського районного суду цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та за позовом [PERSON] до [PERSON] . Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 01 березня 2017 року позовну заяву [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, залишено без розгляду. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2017 року до участі у справі залучено співвідповідачів. 03 липня 2017 року отримано зустрічний позов [PERSON] про визнання добросовісним набувачем. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 11 липня 2017 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання добросовісним набувачем об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про визнання частково недійсними договорів купівлі продажу будинковолодіння, усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення матеріальної та моральної шкоди. 28 серпня 2017 року у зв`язку з закінченням повноважень у судді Скаковської І,В. проведено повторний автоматизований розподіл справ, головуючим суддею визначено Пилипчука О.В. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 01 вересня 2017 року справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийнято до провадження. 23 січня 2018 року отримано відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву [PERSON] . Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року підготовче засідання закрито. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року клопотання позивача за первісним позовом задоволено, призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Томашпільського районного суду від 12 березня 2018 року провадження у справі поновлено для вирішення клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 травня 2018 року справу призначено до розгляду на 03 липня 2018 року. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 липня 2018 року клопотання позивача за первісним позовом задоволено, повторно направлено справу для проведення судової будівельно-технічної експертизи. 16 серпня 2018 року отримано висновок експерта Вінницького відділення КНІДСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2020 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу будинковолодіння, усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення матеріальної та моральної шкоди, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про визнання добросовісним набувачем - закрито в частині вимог до [PERSON] у зв`язку з його смертю. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2020 року клопотання представника позивача за первісним позовом задоволено, повторно направлено справу для проведення судової будівельно-технічної експертизи. 07 грудня 2020 року отримано висновок експерта Вінницького відділення КНІДСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. 18 листопада 2021 року представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні усно клопотала про застосування позовної давності до зустрічних позовних вимог. 23 червня 2022 року представник позивача за первісним позовом надіслала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без її участі. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 серпня 2022 року у справі залучено [PERSON] як правонаступника [PERSON] . Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року розгляд справи відкладено на 17 лютого 2023 року. Доводи учасників процесу. 18 листопада 2021 року у судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] , адвокат Королюк О.В. вимогу в частині усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язавши відповідача відновити стан будинковолодіння позивача - не підтримала. Вимоги викладені в заяві про збільшення позовних вимог не підтримала. Щодо стягнення матеріальної шкоди - вказала, що просить стягнути шкоду завдану руйнуванням сараю в розмірі 34591 гривень, відповідно до висновку експерта. Інші первісні позовні вимоги підтримала, за обставин викладених у первісному позові. Вимоги викладені в зустрічному позову не визнала. Окрім того заявила клопотання про застосування до вимог зустрічного позову строку позовної давності. 18 листопада 2021 року представник позивача за зустрічним позовом, [PERSON] , адвокат Вітвіцький О.Ю. в судовому засіданні зменшені вимоги за первісним позовом не визнав, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав за обставин викладених в зустрічному позові, вказав, що строк позовної давності не пропущено, про що надасть обґрунтування в судових дебатах. 17 лютого 2023 року представник позивача за зустрічним позовом, адвокат Самар В.О. в судовому засіданні надав заяву, згідно якої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти вимог первісного позову заперечує. 17 лютого 2023 року в судовому засіданні представник відповідача за первісним та зустрічним позовом [PERSON] , адвокат Пріщенко С.С. надав заяву, згідно якої позовні вимоги за зустрічним позовом просить задовольнити, в задоволенні первісного позову просить відмовити. Відповідач за первісним та зустрічним позовом [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , яка за первісним позовом діє в інтересах [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач за первісним та за зустрічним позовом [PERSON] , в інтересах якого за первісним позовом діє [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 18 листопада 2021 року у судовому засіданні експерт [PERSON] роз`яснив, що досліджуваним об`єктом була саме частина сараю, що знаходилася на території домоволодіння по [ADDRESS] та вказані у висновку оцінки відносяться саме до цієї частини сараю. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, роз`яснення експерта, розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] , та [PERSON] , зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу сторони взяли прізвище [PERSON] /[PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину по закону від 12.02.1987 р. [PERSON] одержала у спадок від померлого [INFO] батька [PERSON] наступне спадкове майно: кам`яний будинок, житловою площею 25,1 кв.м., розташований на присадибній ділянці, розміром 920 кв.м., за адресою [ADDRESS] . До будинку прилягають надвірні будівлі: сарай - Б, погріб - В, вбиральня - Г, огорожа І-3. спадкове майно належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Ямпільською міськрадою 04.04.1985 р. на підставі рішення виконкому №51 від 14.03.1985 р. і зареєстрованого в Могилів-Подільському БТІ 17.04.1985 р. за № 1572 (т. 1 а.с.240). Відповідно договору купівлі-продажу від 19.12.1987 р. [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] житловою площею 25,1 кв.м., розміщений на присадибній земельній ділянці розміром 920 кв.м. До будинку прилягають надвірні будівлі: сарай /Б-50%/, погріб /В/, вбиральня /Г/, огорожа І (т.4 а.с.13-14). На підставі договору купівлі - продажу жилого будинку від 22.03.2000 р. [PERSON] продав, а [PERSON] , діючий в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , купив цілий жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці. На земельній ділянці розташовані: один жилий кам`яний будинок, жилою площею 25,1 кв.м., зазначений в плані літерою «А», сарай кам`яний - літера «Б», погріб кам`яний - літера «В», вбиральня - «Г», огорожа - 1 (т. 4 а.с.15). Відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2006 р., [PERSON] придбала у [PERSON] і [PERSON] , діючими як законні представники від імені малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , житловий будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами та будівлями (т. 4 а.с.16). Зі змісту вказаного договору встановлено, що на земельній ділянці за цією адресою розташований один житловий кам`яний будинок, жилою площею 25,1 кв.м., загальною площею 39,2 кв.м., позначений в плані літерою "А", сарай кам`яний - літера "Б", погріб кам`яний - літера "В", вбиральня дерев`яна - літера "Г", огорожа - "1". Рішенням Ямпільської міської ради Вінницької області 9 сесії 5 скликання за №242 від 12.12.2006 р. вирішено затвердити акт погоджування сторін та встановлення межових знаків, від 14.08.2006 р., між [PERSON] та [PERSON] та приватизувати земельні ділянки по факту використання (т.4 а.с.12). Відповідно до комісійного акта погоджування сторін та встановлення межових знаків від 14.08.2006 р. встановлено межові знаки на місцевості, тобто забито рядком металеві та дерев`яні стовпчики і натягнуто металеву проволоку, які показують границі земельних ділянок, про що члени комісії та сторони засвідчили підписами. Крім того, сторонам виставлені ряд умов по спірним питанням, дотримання яких є обов`язковими, в тому числі й стосовно зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] під час проведення нею будівельних робіт свого домоволодіння, а при необхідності тимчасово надати свою територію земельної ділянки для проведення будівельних робіт, обом сторонам конфлікту відповідно до діючого законодавства України пам`ятати про правила добросусідства і проживати в мирному спілкуванні з сусідами (т.4 а.с.9). Відповідно до інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] , площа основи сараю «Б» становить 33,9, рік побудови 1945. Згідно плану домоволодіння по [ADDRESS] видно що сарай «Б» виходить за межі домоволодіння до домоволодіння [ADDRESS] . Розміри сараю 4,4 х 7,7. Згідно із ст. 48 ЦК Української РСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 ЦК Української РСР угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати його вартість. Частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За змістом вказаних положень ЦК Української РСР та ЦК України випливає, що пред`являти вимогу про визнання правочинів (угод) недійсними мають право як учасники цих договорів, так і особи, права яких порушені такими правочинами (угодами). У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства. Спосіб захисту - про визнання правочину недійсним застосовується у тих випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов його дійсності. З таким позовом вправі звертатися не лише самі сторони недійсного правочину, але й інші зацікавлені особи. В даному конкретному випадку [PERSON] з підстав свідоцтва про право на спадщину по закону від 12.02.1987 р. відчужила за договором купівлі-продажу від 19.12.1987 р. попередньому власнику домоволодіння по [ADDRESS] частину сараю Б та на який [PERSON] у наступному отримала право в цілому. За таких обставин укладені всупереч закону договори, в їх частині щодо відчуження 1/2 частини сараю кам`яного під літерою Б, судом визнаються недійсними з моменту їх укладення. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 60 ЦК Української РСР 1963 р., ст. 217 ЦК України). Отже, системний аналіз правових норм, наданих сторонами спору доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу будинковолодіння підлягають задоволенню в частині щодо продажу 1/2 частини сараю кам`яного під літ. "Б", розташованої по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином вимога [PERSON] про внесення змін в оспорювані договори купівлі-продажу із зазначенням, що відчужувалась насправді лише частина цього кам`яного сараю, а саме 50% об`єкту, не може бути задоволена, оскільки позивач не є стороною у оспорюваних договорах, а у договірних відносинах зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Ураховуючи те, що обставину знесення [PERSON] сараю зі своєї сторони землекористування останньою не заперечується, стверджується також наявними у справі документами, в тому числі матеріалами звернення [PERSON] до правоохоронних органів по факту пошкодження майна, а також фотознімками (т.1 а.с. 39,40, т.5 а.с. 74), де візуально спостерігається руйнування стіни іншої частини сараю, що прилягає до межі земельної ділянки, той факт, що дані дії [PERSON] були наслідком укладення співвідповідачами частково недійсних договорів купівлі- продажу, слід вважати доведеним заподіяння позивачу за первісним позовом 20.11.2012 р. матеріальних збитків, отриманих внаслідок дій відповідачів за первісним позовом, а тому вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню . Відповідно до висновку експерта від 27 листопада 2020 року розмір матеріальної шкоди, спричинений руйнуванням сараю під літерою «Б», що розташований на території будинковолодіння по [ADDRESS] може складати 32591 грн. Вартість будівельних робіт по відновленню сараю під літерою «Б», що розташований на території будинковолодіння по [ADDRESS] , може складати 39468 грн. Площа основи сараю літ. «Б» 16,95 м2. Представником позивача за первісним позовом в судовому засіданні заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди спричиненій руйнуванням сараю у розмірі 32591 гривень, а тому вказана вимога підлягає задоволенню в зазначеному розмірі. Враховуючи, що [PERSON] [INFO] є на даний час повнолітнім, сума підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки позивач за первісним позовом [PERSON] перебуває в похилому віці, зазнала тяжких душевних переживань у зв`язку зі знищенням належного їй майна, враховуючи тривалість перебування особи в такому стані, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе частково задовольнити вимогу позивача за первісним позовом про стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідачів за первісним позовом на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гривень в рівних частках з кожного. Щодо вимоги про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання відповідачки відновити стан будинковолодіння, який існував до порушення та вимоги [PERSON] щодо визнання неправомірними дій [PERSON] щодо відмови в погодженні меж між земельними ділянками та щодо невиконання [PERSON] рішення Ямпільської міськради 9-ї сесії 5 скликання від 12 грудня 2006 року, то враховуючи, що сторона позивача за первісним позовом не підтримала дані вимоги, в їх задоволенні слід відмовити. Щодо вимог позивача за зустрічним позовом, про визнання [PERSON] , добросовісним набувачем права власності на 50% спірного сараю, позначеного на плані літерою «Б», що розташований по [ADDRESS] , який вона купила у встановленому законом порядку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2006 з послідуючою державною реєстрацією права власності, то представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні заявила клопотання про застосування до вимог зустрічного позову строку позовної давності Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-116 цс-13 початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.08.2017 у справі № 6-26670 цс-16, заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства. Зустрічний позов про визнання її добросовісним набувачем права власності на 50% спірного сараю, позначеного на плані літерою «Б», що розташований по [ADDRESS] , [PERSON] подала до суду 03 липня 2017 року, тоді як позов [PERSON] надійшов до суду 11 липня 2013 року, після прийняття позову до провадження, [PERSON] отримала рекомендоване поштове повідомлення 02 серпня 2013 року. Таким чином саме з цього часу [PERSON] була обізнана з обставинами, що впливають на її права, тобто, строк позовної давності для звернення до суду із зазначеними вимогами [PERSON] в повному обсязі закінчився 03 серпня 2016 року. До суду зустрічна позовна заява надійшла поза межами строку позовної давності. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» При пред`явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову кількома звільненими від сплати судового збору позивачами до одного відповідача судовий збір з відповідача стягується в дохід держави з урахуванням загальної суми всіх вимог. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Судом встановлено, що позивачем за первісним позовом [PERSON] понесло судові витрати, що складаються з 688,20 гривень, сплаченого судового збору та 18386,40 грн витрат за проведення експертиз. Судом встановлено, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] понесло судові витрати, що складаються з 640 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, стягненню із відповідачів за первісним позовом на користь [PERSON] підлягає судовий збір в розмірі 688,20 гривень, сплаченого судового збору та 18386,40 грн витрат за проведення експертиз в рівних частках з кожного. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне судові витрати позивача за зустрічним позовом залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: partial