Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

03.01.2023 до Козельщинського районного суду Полтавської області звернувся виконуючий обов`язки керівника Глобинської окружної прокуратури Пластун Станіслав в інтересах Козельщинської селищної ради зі позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, у якій просив суд стягнути з [PERSON] понесені КНП «Козельщинська центральна лікарня» Козельщинської селищної ради витрати у сумі 40 934, 44 грн на лікування потерпілої [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній за правилами спрощеного позовного провадження. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Козельщинська центральна лікарня» Козельщинської селищної ради. Призначено судове засідання на 06 лютого 2023 року о 10 годині 00 хвилин. У судове засідання учасники справи не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 1-7) Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.09.2022 у справі № 533/586/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вирок суду набрав законної сили 29.10.2022. Судом було встановлено, у результаті дорожньої транспортної пригоди, у якій винен [PERSON] , потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого стегна, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП «Козельщинська центральна лікарня» у період з 03.08.2021 по 25.08.2021, вартість лікування склала 40 934, 44 грн. Отже, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати місцевому бюджету 40 934, 44 грн збитків, завданих злочином, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Підставами для представництва прокурором інтересів держави в суді прокурор зазначив бездіяльність уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Козельщинської селищної ради, яка усвідомлено пасивно бездіє при обізнанності про спричинення шкоди охоронюваним законом інтересам. При нормативному обґрунтуванні позивач посилався на статті ст. 5, 6, 7, 13, 131-1, 140, 142, 143, 145 Конституції України, п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, ст. 327, 1206 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 10, ч. 1, 2 ст. 11, ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 № 11, постанову Верховного Суду України від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 та правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 по справі № 903/129/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 у справа № 910/3486/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18. Прокурор у письмовій заяві позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач Козельщинська селищна рада у письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити. Позиція відповідача та третьої особи Відповідач [PERSON] у письмовій заяві позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Козельщинська центральна лікарня» Козельщинської селищної ради у письмовій заяві позовні вимоги підтримала (визнала) та не заперечувала проти їх задоволення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.09.2022 у справі № 533/586/22 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вирок суду набрав законної сили 29.10.2022 (а.с. 16-20). Згідно з вироком суду кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин: 03.08.2021 року близько 22 години, в темний час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Центральна у с. Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області, в напрямку від села Солониця до вул. Горького, порушуючи вимоги підпункту «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, де вказано: «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії» б) «реєстраційний документ на транспортний засіб», обвинувачений водій [PERSON] , не маючи посвідчення водія, керував без державної реєстрації транспортним засобом мопедом Дельта ЕХ 50 QТ - В. У цей же час, в попутному напрямку з транспортним засобом мопедом Дельта ЕХ 50 QТ - В під керуванням обвинуваченим [PERSON] , а саме попереду проїзної частини вул. Центральна в с. Нова Галещина, Кременчуцького району Полтавської області, в межах смуги руху мопеда, котивши в руках велосипед, рухалася потерпіла пішохід [PERSON] . Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, обвинувачений [PERSON] , маючи можливість об`єктивно виявити пішохода потерпілу [PERSON] , порушуючи вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху, де вказано, що: «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не вжив заходів до зменшення швидкості, а також своєчасного екстреного гальмування транспортного засобу - мопеда та допустив наїзд передньою частиною керованим ним мопедом у задню частину тіла пішохода потерпілої [PERSON] . У результаті дорожньої транспортної пригоди потерпіла [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 119 від 25.04.2022 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом середньої третини правого стегна, який відноситься до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно з розрахунком вартості 1 ліжко-дня по КНП «Козельщинська центральна лікарня» вартість перебування на стаціонарному лікуванні громадянки [PERSON] у період з 03.08.2021 по 25.08.2021 (всього 22 ліжко-дня) становить 37110,04 грн (а.с. 21). Відповідно до здійсненого КНП «Козельщинська центральна лікарня» розрахунку вартість лабораторно-діагностичних досліджень, використаних при лікуванні громадянки [PERSON] за період з 03.08.2021 по 25.08.2021 становить 3824,40 грн (а.с. 22). Отже, судом установлено, що потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у КНП «Козельщинська центральна лікарня» у період з 03.08.2021 по 25.08.2021, загальні витрати на лікування якої склали 40 934, 44 грн (37110,04 + 3824,40 = 40934,44). Згідно з п. 1.4, 1.5 статуту Комунального некомерційного підприємства «Козельщинська центральна лікарня», затвердженого рішенням четвертої сесії Козельщинської селищної ради восьмого скликання 28.12.2020, засновником КНП «Козельщинська центральна лікарня» є Козельщинська селищна рада, майно лікарні є власністю Козельщинської селищної ради. Також відповідно до статуту КНП «Козельщинська центральна лікарня» основною метою діяльності підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством, підприємство є юридичною особою публічного права та користується майном, що є власністю Козельщинської селищної ради на праві оперативного управління, джерелами формування майна та коштів підприємства є кошти державного та місцевих бюджетів та інші джерела не заборонені законом (п. 3.1, 4.1, 4.3, 5.3.2 статуту). Управління підприємством здійснює Козельщинська селищна рада (засновник) (п. 7.1 статуту). У відповідь на повідомлення Глобинської окружної прокуратури у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про необхідність вжиття заходів щодо стягнення витрат лікарні у сумі 40934,44 грн, Козельщинська селищна рада повідомила, що з позовом до суду про стягнення з визнаного винним за ч. 1 ст. 286 КК України [PERSON] витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , понесених КНП «Козельщинська центральна лікарня», не зверталася, оскільки на даний час немає можливості для сплати судового збору (а.с. 24-35). Отже, фактично Козельщинська селищна рада вчинила бездіяльність, що полягала у невжитті заходів щодо примусового стягнення з відповідача понесених КНП «Козельщинська центральна лікарня» витрат на лікування потерпілої [PERSON] від вчиненого відповідачем кримінального правопорушення Застосовані судом норми права Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, встановлений параграфом 2 Глави 82 ЦК України. За змістом ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11 роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок). Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з п.2 Порядку визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст. 327 ЦК України та ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Частинами 3, 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, що спричинило потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. Під час розгляду кримінального провадження судом питання про відшкодування витрат на лікування потерпілої не вирішувалося. Вартість лікування потерпілої [PERSON] у КНП «Козельщинська центральна лікарня», засновником якого є Козельщинська селищна рада, склала 40 934, 44 грн, у тому числі: вартість перебування на стаціонарному лікуванні - 37110,04 грн; вартість лабораторно-діагностичних досліджень, використаних при лікуванні становить, - 3824,40 грн. Відповідач доказів на спростування розміру наведених позивачем витрат на лікування потерпілої не надав. Відсутність причинного зв`язку між його протиправними діями та перебуванням потерпілої на такому лікування не довів. Сумнів в обґрунтованості перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні або у терміні лікування не виявив. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Козельщинська селищна рада, як юридична особа (орган місцевого самоврядування), якій належить заклад охорони здоров`я, якій поніс витрат на лікування потерпілої, з позовом до відповідача (засудженого у кримінальному провадженні) не звернулася, посилаючися на відсутність коштів на сплату судового збору. Наведене свідчить про бездіяльність позивача, оскільки у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, про що вірно вказав у позовній заяві прокурор. Незалежно від причин не звернення з відповідним позовом позивача прокурор мав право на звернення з цим позовом на підставі закону. Матеріали справи свідчать, що підставою звернення прокурора до суду була бездіяльність Козельщинської селищної ради з виконання своїх повноважень щодо вжиття заходів з відшкодування у встановленому законом порядку витрат комунального закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Отже у даному випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку місцевої громади) й особи, винними діями якої завдано шкоду здоров`ю потерпілої, на лікування якої витрачені кошти комунального закладу охорони здоров`я, та відновлення порушеного порядку відшкодування таких витрат. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, суд,

Outcome: approved