Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] , [INFO] , посвідченого 22 травня 2018 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 669, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. \~\~Позовні вимоги мотивують тим, що\~ [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . Після її смерті нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу за заявою іншого спадкоємця [PERSON] (спадкоємця за новим заповітом) про прийняття спадщини від 18.01.2019, яка є сторонньою для\~неї,\~зовсім не\~пов`язана ні\~з ким\~з них\~родинними відносинами,\~тому складати\~на неї\~заповіт за\~звичайних умов\~у померлої\~не було\~жодних підстав. Також із заявами про прийняття спадщини звернулися сестра померлої [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом та [PERSON] спадкоємець за попереднім заповітом, яка померла [INFO] і після її смерті спадщину прийняли позивачі малолітній син [PERSON] та мати [PERSON] , яка померла і її спадкоємцем є її донька [PERSON] .. [PERSON] , тривалий час мала психічні розлади, а з 2016 року безперервно перебувала на обліку у лікаря-психіатра. В останній період життя, а особливо з квітня 2018 року її стан значно погіршився. У зв`язку з хворобливим станом вона знаходилась під наглядом сімейного лікаря та перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні в с.Валки Прилуцького району, де і померла [INFO] . У силу свого захворювання у період складення заповіту в травні 2018 року [PERSON] не могла розумно оцінювати свої дії та свідомо керувати ними. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 10.06.2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] позовні вимоги були задоволені та визнано недійсним заповіт складений [PERSON] та посвідчений 22.05.2018 року, постановою Чернігівського апеляційного суду від 16.12.2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено і мотивоване тим, що оскільки встановлено, що [PERSON] на момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, то за таких обставин у разі визнання недійсним заповіту від 22.05.2018 року на ім`я [PERSON] відновлює дію заповіт від 12.03.2018 року на ім`я [PERSON] , спадкоємцями якої є [PERSON] та [PERSON] , тобто оспорюваний заповіт прав позивачки [PERSON] не порушує. Оскільки, за життя остання не висловлював наміру скласти заповіт на сторонню особу, а тому вважають, що заповіт складений під впливом обману, помилки або в момент вчинення спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Враховуючи викладене, позивачі просять визнати даний заповіт недійсним, тому і звернулися до суду з даним позовом. У свою чергу, позивачем [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що відповідач [PERSON] набуває право звернення до нотаріуса за видачею їй свідоцтв про право на спадщину. Тобто існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Ухвалою Прилуцького міськрайонного\~суду Чернігівської області від 28.01.2021 був накладений арешт на майно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,4033 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 1,65 га, кадастровий № 7424183100070000099, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сухополов`янської сільської ради, до складу якої увійшла колишня Заїздська сільська рада, Прилуцького району. Позивачі у судове засідання не з`явилися, проте попередньо подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві(а.с.77,123). Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали через їх безпідставність та необгрунтованість. Представник третьої особи - приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. в судове засідання не з`явилася, проте попередньо подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.99). Приватний нотаріус\~Прилуцького районного\~нотаріального округу\~Бич В.М.\~ в судове\~засідання не\~з`явився, проте попередньо подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду(а.с.96).\~ Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте попередньо її представником подано письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити(а.с.118). Третя особа - представник служби у справах дітей Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважність причини своєї неявки. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,4033 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 1,65 га, кадастровий № 7424183100070000099, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сухополов`янської сільської ради, до складу якої увійшла колишня Заїздська сільська рада, Прилуцького району. (а.с.35-38). Так,\~вказане нерухоме\~майно спадкодавець\~ [PERSON] \~заповіла 12.03.2018\~року [PERSON] ,\~згідно заповіту,\~який посвідчений\~секретарем виконавчого\~комітету Заїздської\~сільської ради\~Тарасенко Л.В.\~та зареєстровано\~в реєстрі\~за №06,\~а 22.05.2018\~ [PERSON] \~заповіла все\~своє майно\~-\~ [PERSON] ,\~даний заповіт\~посвідчений приватним\~нотаріусом Прилуцького\~міського нотаріального\~округу Могиленко\~Л.М. (а.с.13). Після її смерті за заявою [PERSON] (спадкоємця за новим заповітом) про прийняття спадщини від 18.01.2019 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Бич В.М. заведено спадкову справу №1-2019(а.с.9,14) 20.03.2019 [PERSON] звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON] (а.с.16). [INFO] \~ [PERSON] , рідна сестра померлої, також звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , яка не мала інших спадкоємців (а.с.15). Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатова Д.Є. №676/01-16 від 25.11.2020 року вбачається, що склад спадкоємців після смерті [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.01.1987 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2010 року вбачається, що 09.10.2010 року відділом РАЦС Прилуцького міськрайонного праління юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2011 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №102 від 01.04.2020 року вбачається, що малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти, а також призначено його опікуном [PERSON] , відповідно до копії рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №103 від 01.04.2020 року (а.с.22-23). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 10.06.2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] позовні вимоги були задоволені та визнано недійсним заповіт, складений [PERSON] , [INFO] , мешканкою [ADDRESS] , посвідчений 22 травня 2018 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 669, у спадковому реєстрі за № 62452146(а.с.26-29). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 16.12.2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено і мотивоване тим, що оскільки встановлено, що [PERSON] на момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, то за таких обставин у разі визнання недійсним заповіту від 22.05.2018 року на ім`я [PERSON] відновлює дію заповіт від 12.03.2018 року на ім`я [PERSON] , спадкоємцями якої є [PERSON] та [PERSON] , тобто оспорюваний заповіт прав позивачки [PERSON] не порушує(а.с.30-32). Відповідно до ст.ст.1233-1235 ЦК України заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті та кожна особа може залишити за заповітом все своє майно або його частку однієї, або кільком особам, як таким, що входять, так і таким що не входять у коло спадкоємців по закону. Заповіт є правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочини (ст.ст. 202-214 ЦК України) та положення про недійсність правочинів (ст.ст. 215-236 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 угода може бути визнана недійсною лише на підставах і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як роз`яснено в п.16 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2011 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Така ж правова позиція висвітлена в п.18\~постанови Пленуму\~Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» За змістом ст.30 ЦК України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1\~ст.216 ЦК\~України). Таким чином, норма цивільного права, яка регулює спірні правовідносини має наступні гіпотезу та диспозицію: якщо у момент вчинення такого правочину як заповіт особа перебувала в стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), то за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, і цей заповіт не створює юридичних наслідків для спадкоємця, призначеного таким заповітом. Відповідний висновок висловлено Верховним судом у постанові від 16 жовтня 2019 року по справі № 530/1349/16-ц. Вимоги про визнання заповіту недійсним вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою\~статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 140, дата проведення 24.03.2020, щодо психічного стану [PERSON] , [INFO] , вбачається, що комісія приходить до висновку, що у [PERSON] під час складання заповіту 22 травня 2018 року виявлені клінічні ознаки органічного маячного розладу (F06.2 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), які відносяться до хронічного та стійкого психічного розладу. Під час складання заповіту (22.05.2018) [PERSON] знаходилася в стані органічного маячного розладу та за своїм психічним станом була позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 22 травня 2018 року(а.с.23-25). Висновок обґрунтований, крім того, тим, що [PERSON] при житті виявляла розлади психічної діяльності у вигляді органічного маячного розладу (Р06.2 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду). Про це свідчать анамнестичні відомості, надана медична документація, які вказують на те, що у підекспертної на тлі преморбідних рис характеру паранойального типу, поглиблених атеросклерозом судин головного мозку, з 2016 року з`явилися маячні ідеї так званого «малого розмаху», з хворобливим впевненням обкрадання, збитку, а також відривними маячними ідеями переслідування, які супроводжувались порушенням соціального функціонування навіть на елементарному побутовому рівні та неадекватною поведінкою, у зв`язку з чим вона з 2016 року перебувала на обліку у психоневрологічному кабінеті з діагнозом «Атеросклеротичний параноїд», а також двічі з аналогічною психопатологічною симптоматикою перебувала на стаціонарному лікуванні у Валківській психіатричній лікарні з діагнозом «Психічні розлади обумовлені ушкодженням головного мозку (ЗЧМТ) параноїдний синдром», де й померла [INFO] від приєднання соматичної патології, пов`язаної з хронічною серцево-судинною недостатністю. Таким чином, з`явившись у 2016 році маячні ідеї у підекспертної, згідно наданої медичної документації, носили безперервний характер, до того ж ускладнювались інтелектуально-мнестичним зниженням і вже на період часу, що цікавить суд, тобто 22 травня 2018 року вищезазначені зміни психічної діяльності підекспертної вже сягали такого ступеню та глибини, що позбавляли її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент складання правочину (а.с. 214-219). За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним. Доводи сторони відповідача щодо здорового психічного стану [PERSON] , в тому числі, і під час складення заповіту, спростовуються висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 140 від 24.03.2020, який суд визнає належним, допустимим та достовірним доказом, і який не спростований стороною відповідача. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено в повному обсязі, то судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved