Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

25.01.2023 року до Галицького районного суду м. Львова на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 19.12.2022 року про скерування справи за підсудністю, надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 16.06.2007 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №153 та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.06.2007 року зареєстрував з відповідачкою шлюб, в якому мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, внаслідок чого відбувались сварки, які призвели до фактичного припинення сімейних відносин. На даний час кожен з подружжя живе своїм життям та своїми інтересами. Спільного побуту та господарства вони не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Стверджує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам, часу на примирення не потребує. Ухвалою від 26.01.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив позов задовольнити, додатково пояснив, що не проживає разом із відповідачкою однією сім`єю чотири місяці. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, надала пояснення про те, що не проживає спільно з позивачем близько трьох місяців, не веде спільного побуту та господарства, а тому не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.06.2007 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №153. У шлюбі у них народилось двоє дітей, які на даний час є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 56 Сімейного кодексу України кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2007 року, міцної сім`ї вони не утворили, між ними виникли непорозуміння, які привели до розпаду сім`ї. На даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Сторони категорично ствердили, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім`я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу, примирення між ними неможливе. А відтак, збереження шлюбу, із врахування усіх вказаних обставин, суперечить їх інтересам. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім`я розпалась остаточно та шлюб існує формально. У суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства та інтересам подружжя, а відтак шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved