Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] 16.01.2023 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.03.2018 між позивачем та відповідачем Любешівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб, який рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 01.09.2022 розірвано. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вона з малолітнім сином проживають у будинку її батьків. Відповідач більше року перебуває закордоном, а саме в Республіці Польща, участі в утриманні та вихованні дитини не бере. Всі зароблені кошти витрачає на власні потреби. Син постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, витрат на лікування, чого самостійно в повній мірі позивач забезпечити не може. Вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину та надавати їй належну матеріальну допомогу. Крім того зазначає, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, інших утриманців не має, зможе сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу). Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з [PERSON] в її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 17.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні (а.с.12). На призначену дату судового розгляду 06.02.2023 сторони не з`явились. Представник позивача [PERSON] в своїй заяві просить розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача. Свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с.15). Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з`явився, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце слухання справи (а.с.14). Жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Між позивачем та відповідачем 06.03.2018 Любешівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб, який рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 01.09.2022 розірвано (а.с.5-6). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23.06.2018, батьками якого є сторони по справі (а.с.7). Судом встановлено, що син перебуває на утриманні позивача. Відповідач є його батьком, однак в достатній мірі не надає матеріальної допомоги на його утримання. Зі змісту позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні малолітньої дитини, у зв`язку з чим між сторонами існує спір з цього приводу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст.\~191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн., тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави зазначений розмір судового збору. На підставі статей 180,182,183,191 СК України,

Outcome: approved