Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

06.12.2022 представниця заявниці звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин вказуючи, що встановлення зазначеного факту необхідно для прийняття заявницею спадкового майна. 08.12.2022 ухвалою заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 14.12.2022 представниця заявниці на виконання ухвали суду, надала заяву про встановлення факту родинних відносин в новій редакції, вказуючи, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . Після смерті останньої залишилося спадкове майно. Спадкоємцями за законом окрім заявниці є [PERSON] та [PERSON] . Заявниця не має можливості належним чином прийняти спадкове майно, оскільки документи що посвідчують її особу містять виправлення. Вона звернулася до відповідного органу, але отримала відмову, оскільки в актовому записі про її народження допущено помилки, які інакшим шляхом окрім як тільки у судовому порядку вирішити не можливо. Заявниця бажає реалізувати своє право на спадщину, тому її представниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Представниця заявниці, посилаючись на обставини викладені у заяві та на ст. ст. 234, 315, 316, 318 ЦПК України, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Допитати в якості свідків: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 20.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі на 20.01.2023. 20.01.2023 судовий розгляд справи не відбувся через відсутність електроживлення приміщення суду у зв`язку з стабілізаційними відімкненням електромережі з огляду на пошкодження критичної інфраструктури України під час повномасштабного вторгнення російської федерації. Суд відклав судове засідання на 06.02. 2023 о 10:30. В судовому засіданні 06.02.2023 заявниця та її представниця підтримали заяву про встановлення факту родинних відносин з викладених у ній підстав та просила задовольнити вимоги заяви. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду надійшли заяви, якими вони повідомили суд, що проти вимог заявниці не заперечують та що спору про спадкове майно між ними не має ( а.с.61, 64). Заслухавши пояснення заявниці її представниці, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що матір заявниці [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] ( а.с.39). [PERSON] народилася [INFO] , в її свідоцтві про народження в графі мати зазначено : [PERSON] ( а.с. 48). Зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » стверджена свідоцтвом про одруження ( а.с.47). Наведені обставини вказують, що існує розбіжність у написанні імені матері заявниці, а саме: « [PERSON] » « [PERSON] » , яка перешкоджає їй належним чином прийняти та оформити спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. Тому вона змушена звернутися до суду та просить встановити факт родинних відносин із нині померлою матір`ю. Матеріали справи вказують, що заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою виправлення власного імені матері дитини. 04.11.2022 отримала висновок, яким їй відмовлено у зв`язку з неможливістю витребувати від російської федерації ( країни агресора), актовий запис про народження матері заявниці дівоче прізвище [PERSON] з метою підтвердження відомостей про дату народження та власного імені, оскільки на даний час в Україні введено воєнний стан ( а.с.41-42). Окрім досліджених судом письмових доказів, які містяться в матеріалах справи: - свідоцтво про народження заявниці ( а.с.48) ; - свідоцтво про народження матері заявниці ( а.с.43,44); - свідоцтво про одруження батьків заявниці ( а.с.45). Факт родинних відносин заявниці з матір`ю стверджено у судовому засіданні свідками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свідки зазначили, що родину заявниці вони знають протягом тривалого часу, а також знали особисто матір заявниці, яка все життя носила ім`я « [PERSON] ». Заінтересовані особи [PERSON] і [PERSON] , які є братом та сестрою заявниці ствердили факт родинних відносин між [PERSON] та їх померлою матір`ю [PERSON] . Подали до суду письмові заяви, в яких зазначають, що [PERSON] є їх рідною сестрою, а [PERSON] їхня мати. Спору про спадкове майно між ними не має ( а.с.61, 64). Таким чином, у судовому засіданні судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , а відтак, задовольняючи вимоги заявниці, суд виходить з наступних міркувань. Так, ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частина 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ). У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. За наведених підстав, суд визнає вимоги заявниці обґрунтованими та такими що ґрунтуються на законі, тому їх слід задовольнити. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved