Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.02.2008 між ним ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №56/П/19/2008-840, відповідно до якого банком надано позивачу цільові кредитні кошти в іноземній валюті на придбання нерухомого майна - землі, в сумі 69 494 доларів США 40 центів, під 13,89% відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим терміном повернення 19.02.2033. В забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором між позивачем та банком укладено договір іпотеки №738 від 19.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовським С.П., згідно зі статтею 2 якого позивачем передано в іпотеку банку земельні ділянки, кадастрові номера: 3221055300:02:014:0042, 3221055300:02:014:0041, що знаходяться за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] . 17.11.2021 позивач дізнався, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчиним А.А. відкрито виконавче провадження №67571230 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 235928 від 25.06.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» невиплачених грошових коштів за кредитним договором за період з 14.06.2020 по 14.06.2021 в розмірі 450 050,00 грн., з яких: заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 450 000,00 грн; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 50,00 грн. Про відступлення права вимоги ПАТ КБ «НАДРА» на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» на підставі договору №GL3N217046_ПВ216, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 07.05.2020 за реєстровим №1557, позивач дізнався з виконавчого провадження. Позивач вважає, що відповідачем було порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, який повинен вчинятись на підставі пункту 1-1 Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання Переліку документів. Крім того, напис вчинений за відсутності письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, а докази безспірного характеру заборгованості відсутні, що призвело до порушення Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №235928, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 25.06.2021, про стягнення з позивача на користь на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій», якому ПАТ КБ «НАДРА» відступило право вимоги на підставі договору №GL3N217046_ПВ216 про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. 07.05.2020 за реєстровим №1557, за кредитним договором №56/П/19/2008-840 від 19.02.2008, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , за період з 14.06.2020 по 14.06.2021 на загальну суму 450 050,00 грн., а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1362,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 01.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позов. Крім того, ухвалою суду від 01.12.2021 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. У судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, у якій він позовні вимоги підтримав, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, письмових пояснень по суті спору не надали. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом із матеріалів справи, 19.02.2008 між позивачем [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій», було укладено кредитний договір №56/П/19/2008-840, за умовами якого позивач на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання отримав грошові кошти у сумі 69 494 доларів США 40 центів під 13,89% відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим терміном повернення 19.02.2033, на умовах, визначених цим договором. В якості забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором 19.02.2008 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій», та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання дві земельні ділянки, загальною площею по 0,1495 га кожна, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастрові номери: 3221055300:02:014:0042, 3221055300:02:014:0041, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] . 25.06.2021 у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису щодо задоволення вимог про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» невиплачених грошових коштів за кредитним договором за період з 14.06.2020 по 14.06.2021 в розмірі 450 050,00 грн., з яких: заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 450 000,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 50,00 грн. 17.11.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчиним А.А. відкрито виконавче провадження №67571230 щодо виконання вказаного виконавчого напису. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Як вбачається із копій документів, відповідно до яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, підставою для вчинення виконавчого напису стали кредитний договір №56/П/19/2008-840 від 19.02.2008 та подані нотаріусу відомості стягувача про непогашення заборгованості боржником. Відповідно до пунктів 4.2.3 та 4.2.4. договору відповідач має право вимагати від позичальника повернення суми позики, процентів за користування позикою та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором, а позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою, у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором у повному обсязі сплатити проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування позикою. Кредитний договір нотаріально не засвідчений. 25.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №235928, яким звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 13, оф.413, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40662938, якому ПАТ КБ «НАДРА» було відступлено право вимоги на підставі договору №GL3N217046_ПВ216 про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. 07.05.2020 за реєстровим №1557, за кредитним договором, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором №56/П/19/2008-840 від 19.02.2008 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.06.2020 по 14.06.2021 включно за сумою у розмірі 450 050,00 грн., із яких: - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 450 000,00 грн.; - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 50,00 грн. Судом встановлено, що у даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі статті 87 та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту її проголошення 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. До цього, станом на 25.06.2021 чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні оригіналу договору позики, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п. 2 вищенаведеного Переліку), який рішенням суду визнано незаконною та нечинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально непосвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 25.06.2021 також не передбачалось. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 25.06.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 25.06.2021 була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині. Із огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.06.2018 у справі №826/20084/14. Із доданих до позовної заяви матеріалів не вбачається подання будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення із доказами направлення та вручення позивачу таких документів. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц (№ в ЄДРСР 90458929). З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права позивача на недоторканність його грошових коштів. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із наявних в матеріалах справи квитанцій позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. З огляду на наведене, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у загальному розмірі 1362,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved