Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, в якому з у рахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.04.2021 року просили визнати за кожною з них право власності на частину квартири, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявленого позову, [PERSON] , [PERSON] зазначають, що вони являються доньками [PERSON] , що померла [INFO] . Після смерті матері залишилася не приватизована квартира, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Означена квартира, на підставі ордеру № 1238 від 11.09.1985 року, була виділена їх батьку [PERSON] на сім`ю, що складалася з 4-х чоловік, в тому числі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після розірвання шлюбу між батьками, на підставі дозволу начальника Будинкоуправління № 2 від 29.10.1992 року № 724, особовий рахунок на квартиру було переоформлено на [PERSON] . На той час у квартирі позивачі залишалися також зареєстрованими, однак з часом вони створили свої сім`ї, знялися з реєстрації в означеній квартирі, переїхали на постійне місце проживання до м.Дніпро. Їх матір іншого житла не мала, участі у приватизації житла з державного житлового фонду не брала, тому ще в жовтні 2019 року розпочала процедуру приватизації квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Так, 24.10.2019 року [PERSON] було подано першу заяву до начальника органу приватизації КЕВ м.Дніпро з проханням про передачу у приватну власність квартири, яку вона займала, однак її повідомили про відсутність даних щодо наявності у власності іншого житла. Вдруге, після доповнення пакету документів та отримання нею інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.02.2020 року про відсутність у її власності будь-якого нерухомого майна, [PERSON] звернулася з необхідним пакетом документів до КЕВ м.Дніпро 02.03.2020 року, однак у неї почали вимагати свідоцтво про смерть колишнього чоловіка. Після цього в Україні були вжиті заходи щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, тому 15.07.2020 року [PERSON] , зібравши весь пакет документів, 15.07.2020 року поштою направила його до КЕВ м.Дніпро, а 17.07.2020 року, - померла. Позивачі зазначають, що [PERSON] висловила свою волю на приватизацію квартири, протягом тривалого часу вживали всіх достатніх заходів для отримання квартири у власність, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію квартири, тому звернувшись у встановлений ст. рок до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачі отримали очікуване повідомлення нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому звернулися до суду з означеним позовом. У відзиві на позов начальник КЕВ м.Дніпро просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що надані [PERSON] пакети документів від 24.10.2019 року та від 29.07.2020 року були не належним чином оформлені, не відповідали переліку документів, встановленим Положенням приватизації державного житлового фонду (а.с. 61-74). В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримала, надала детальні пояснення щодо обставин, викладених у позові, звернула увагу суду на ту обставину, що жодного разу на заяву [PERSON] , адресовану до відповідного органу приватизації, компетентним органом не було прийняте відповідне рішення щодо надання дозволу на приватизацію, чи відмови, яку можливо було б оскаржити. Всі мешканці селища Черкаського Новомосковського району обізнані щодо процедури приватизації квартир, повноважні представник КЕВ м.Дніпро в певні дні приймали весь пакет документів в будинкоуправлінні. Всі ці послідовні дії були виконані і [PERSON] ще в жовтні 2019 року, однак жодних відповідей [PERSON] не отримувала. Саме тому, коли були послаблені заходи щодо боротьби з коронавірусом, вона ще раз зібрала весь пакет документів та направила його поштою до КЕВ м.Дніпро, однак [INFO] [PERSON] померла, тому представник позивача наполягає на тому, що спадкоємці [PERSON] набули право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В судовому засіданні представник Міністерства Оброни України - Зінченко С.О. підтримав позицію відповідача КЕВ м.Дніпро щодо відмови у задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, протягом розгляду справи звертався до суду з різними заявами, як то відкладення розгляду справи чи проведення судового засідання за відсутності представника відповідача. Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи. Представник Черкаської селищної ради звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, заперечень на позов не надходило. Представник Будинкоуправління № 2 Гвардійскої КЕЧ району звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 166). Інші учасники в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, жодних клопотань від третіх осіб не надходило, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Протоколом авто розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 року головуючим суддею визначено Сороку О.В. (а.с. 45). Ухвалою суду від 15 січня 2021 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 49). Цією ж ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Лилу І.А. надати копію спадкової справ після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року прийнято заяву позивачів про уточнення позовних вимог (а.с. 116-117). Ухвалою суду від 02 червня 2021 року витребувано з КЕВ м.Дніпро журнали реєстрації заяв щодо приватизації квартир житлового фонду за 2019-2020 року. Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року справу призначено до розгляду по суті (а.с. 159-160). Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року було вжито заходи забезпечення позову, заборонено КЕВ м.Дніпро передавати вивільнену спірну квартиру у користування іншим особам до вирішення спору по суті (а.с. 183-184). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представник третьої особи, заслухавши свідків, дослідивши підстави позову, а також подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини справи. У відповідності до ордеру № 1238 від 11 вересня 1985 року, виданого Міністерством Оброни військовослужбовцю [PERSON] на сім`ю, що складалася з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було надано право на зайняття квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40). Основним квартиронаймачем означеної квартири з 1992 року являлася [PERSON] , про що свідчить дозвіл начальника гарнізону (а.с. 41). Станом на 24.10.2019 року в означеній квартирі зареєстрованою була лише [PERSON] (а.с. 36, 147), яка 24.10.2019 року подала до керівника органу приватизації, тобто начальникові КЕВ м.Дніпро заяву, у якій просила оформити передачу у приватну власність квартиру, яку вона займає, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 146). Оригінал заяви [PERSON] на приватизацію квартири, датований останньою 24.10.2019 року, був наданий суду представником Квартирно-експлуатаційної частини м.Дніпро, містить відмітку про реєстрацію 29.07.2020 року (а.с. 146). До заяви [PERSON] подано довідку про склад сім`ї (а.с. 147), документ, що підтверджує невикористання житлових чеків (а.с. 147), копія паспорта [PERSON] (а.с. 149), свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 150). Технічний паспорт на квартиру, виготовлений на замовлення [PERSON] 15 листопада 2019 року (а.с. 29-33). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 16). Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Лилою І.А. заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , матеріали якої містять дані про те, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті своєї матері (а.с. 57,59). В судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON] , які надали суду показання про те, що разом з [PERSON] вони розпочинали приватизацію житла в жовтні 2019 року. Свідки надали показання щодо процедури приватизації, яка була визначена самим КЕВ м.Дніпро. Так, заяви про надання дозволу на приватизацію з усім необхідним переліком документів вони подавали до уповноважений представників КЕВ м.Дніпро, які приймали документи безпосередньо в Будинкоуправлінні № 2 Гвардійської КЕЧ району. Заяви свідків, як і заява [PERSON] була прийнята КЕВ м.Дніпро приблизно в один час. Тобто у 2019 році, свідки приватизували свої квартири, їм відомо, що документи [PERSON] повернули через те, що вона не подала свідоцтво про смерть свого колишнього чоловіка, яке не повинно додаватися до необхідного переобліку документів, тому вона як тільки змогла його віднайти, знову направила документи до КЕВ м.Дніпро. Свідкам відомо, що жодної письмової відповіді про відмову у наданні дозволу на приватизацію квартири протягом 2019-2020 років [PERSON] не отримувала, оскільки прийом документів здійснювався в приміщенні будинкоуправління [ADDRESS] , певними особами, які і надсилали весь пакет документів до КЕВ м.Дніпро. Так, в зв`язку з карантином, запровадженим на території України через поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, такий прийом документів безпосередньо в приміщенні будинкоуправління було призупинено, всі установи були закриті для доступу, тому [PERSON] і прийняла рішення направити поштою всі документи безпосередньо у КЕВ м.Дніпро, однак померла, не приватизувавши квартиру. Між тим, представники відповідача у відзиві на позов наполягали на тому, що [PERSON] не зверталася із заявами про приватизацію квартири ні в жовтні 2019 року, ні в березні 2020 році. Вперше заяву [PERSON] було прийнято 29.07.2020 року, однак поданий пакет документів не належним чином був оформлений, оскільки всі довідки датовані 2019 роком, а в зв`язку зі смертю заявника відповідь про відмову у приватизації квартири їй не надсилалась. Судом, за клопотанням представника позивачів було оглянуто оригінал журналу реєстрації заяв щодо приватизації квартир, ці журнали дійсно не містили доказів реєстрації заяви [PERSON] ні в жовтні 2019 року, ні в березні 2020 року. Варто зауважити, що оригінали заяви та всього переліку документів до заяви подано представником відповідача для приєднання до матеріалів справи, доказів повернення цих документів заявнику з мотивованою відповіддю про відмову у приватизації квартири суду не подано, як і не подано доказів того, що відповідачем вживалися заходи для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та прийняття рішення про відмову у приватизації квартири, з цих підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу набуття права на приватизацію квартири після смерті [PERSON] врегульовані наступними нормами закону. Частиною четвертою статті 5\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 9\~Житлового кодексу\~України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Закон України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. За змістом статей 1, 3, 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~від 16\~грудня 2009\~року №\~396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, передбачено, що для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі оформлена заява на приватизацію квартири. Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року\~за № 2482-Х11, цим же Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2\~ст.2 цього Закону. Відповідно до ст.2\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків, пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з наказом Міністра оборони України № 569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області безоплатно передано певний перелік майна, зазначений Наказ є обов`язковим для виконання КЕВ міста Дніпра та Черкаською і Гвардійською селищними радами. Стаття 3\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» від\~19\~червня 1992\~року передбачає, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Матеріали справи підтверджують, що [PERSON] була зареєстрована у спірному жилому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не приймала, житло знаходиться на консолідованому балансі відповідача. Згідно з п.10\~ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Відповідно до Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 345\~ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Практика вирішення спорів щодо визнання за спадкоємцями права власності в порядку спадкування на майно у тих випадках, коли спадкодавець висловив волю на приватизацію майна та помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, є сталою. Зокрема, у постановах Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 554/8856/17 та від 11 квітня 2018 року у справі № 752/10477/15-ц викладено правовий висновок про те, що у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, то після збігу встановленого частиною третьою статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Крім того, у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Подані позивачами докази, у своїй сукупності дають суду беззаперечні докази про те, що у спадкодавця [PERSON] було наявне право на приватизацію спірної квартири, це право [PERSON] почала реалізовувати ще 24.10.2019 року, в силу усталеної процедури подачі документів, яка не була закріплена відповідними нормативними актами на території смт.Черкаське Новомосковського району, вчинила всі дії, направлені на отримання квартири у власність, відповідно до спеціального закону, а тому за правилами статті 1218 ЦК України, це право увійшло до спадщини. При цьому, суд вважає не спроможними заперечення відповідача щодо відсутності заяви [PERSON] , поданої у відповідності до п.17-18 Положення приватизації державного житлового фонду. Так, як зазначав суд вище, заява [PERSON] датована останньою 24.10.2019 року, погоджена з керівником підприємства по обслуговуванню житла начальником БУ , про що міститься відповідний підпис та печатка на відповідному бланку (а.с. 146). Всі інші довідки датовані жовтнем та листопадом 2019 року. Суду доведено, що [PERSON] вживала всіх заходів для подачі цієї заяви ще в жовтні 2019 року, потім в березні 2020 року, однак весь пакет документів їй повертався без реєстрації в КЕВ м.Дніпро, уповноваженими особами, які здійснювали прийом документів за процедурою, яку проходили мешканці сел.Черкаське, про що наголошували свідки в судовому засіданні. Доказів протилежного, а так само доказів відсутності права [PERSON] на приватизацію квартири, чи відсутності її волевиявлення на набуття права власності на житлове приміщення, яке вона займала одна, суду не подано, як і не спростовано доводів позивачів про те, що прийом документів здійснювався безпосередньо за місцем розташування органу приватизації в м.Дніпро, без узгодження з будинкоуправлінням. Саме погоджену заяву керівником підприємства по обслуговуванню житла [PERSON] направила поштою 15.07.2020 року разом з переліком документів, визначених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, і таким чином спадкодавець висловила свою волю на приватизацію займаної нею квартири, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію. Аналізуючи викладене, після збігу встановленого частиною третьою статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» строку, до спадкоємців [PERSON] , у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. За таких обставин, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на рівність прав спадкоємців на спадкування відповідної частки у спадщини, за кожним з позивачем слід визнати право власності на квартири, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Питання щодо судових витрат належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved