Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

У листопаді 2022 р. добровільне товариство володарів гаражних боксів (кооператив) " Славутич " (далі також - кооператив «Славутич», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідачка) про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків, штрафних санкцій та витрат на оренду плату за землю в загальному розмірі 70 268,92 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Відповідачка відповідно до заяви від 29.08.2003 про вступ до кооперативу, протоколу засідання правління кооперативу № 209 від 29.08.2003 та протоколу зборів уповноважених кооперативу № 23 від 20.03.2004 була членом добровільного товариства володарів гаражних боксів (кооператив) "Славутич" та власником адміністративно-побутового корпусу (далі також- АПК) з ремонтними боксами щоденного обслуговування автомобілів (літера А), загальною площею 811 квадратних метри по [ADDRESS] . На підставі свідоцтва № 3311 від 17.11.2021 та акту № 1-1103/21 від 20.12.2021 відповідачка вибула з членів гаражного кооперативу "Славутич". Відповідно до пункту 17 статуту кооперативу "Славутич", члени кооперативу зобов`язані сплачувати грошові внески у розмірах та у строки встановлені загальними зборами або правління кооперативу, а пунктом 21 статуту передбачено, що розмір внесків встановлюється загальними зборами. Рішенням зборів уповноважених протоколом від 06.06.2021 № 39 розмір членського внеску складав 19 грн за квадратний метр фактичної загальної площі боксу. Відповідачка не сплатила членський внесок за період з другого кварталу 2021 року по 20 грудня 2021 року в сумі 44 377,92 грн. [PERSON] як боржник, що прострочила виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язана сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 10 756,91 грн та трьох відсотків річних в сумі 1 491 грн. Позивач також просить стягнути з відповідачки компенсацію з орендної плати за землю в сумі 13 643,09 грн (11 місяців та 20 днів 2021). Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2022 справу направлено за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дарницького районного суду від 22.12.2022 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. Ухвалою судді від 26.12.2022 відкрито провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 08.02.2023. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Відповідачка [PERSON] , зареєстроване місце проживання якої невідоме, повідомлялася про розгляд справи у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак в судове засідання вона не заявилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала. Окрім того, за адресою зазначеною у позовній заяві, направлялись: ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками та судова повістка про виклик до суду, які повернулися з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" Заслухавши представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Дарницької районної ради народних депутатів від 28.03.1988 року № 162 створено добровільне товариство володарів гаражних боксів (кооператив) "Славутич". Відповідачка відповідно до заяви від 29.08.2003 про вступ до кооперативу, протоколу засідання правління кооперативу № 209 від 29.08.2003 та протоколу зборів уповноважених кооперативу № 23 від 20.03.2004 була членом добровільного товариства володарів гаражних боксів (кооператив) "Славутич", а також була власником адміністративно-побутового корпусу (далі також- АПК) з ремонтними боксами щоденного обслуговування автомобілів (літера А), загальною площею 811 квадратних метри по [ADDRESS] (а.с. 18-21). Відповідно до статті 12 Закону України «Про кооперацію», основними обов`язками членів кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. На підставі свідоцтва № 3311 від 17.11.2021 та акту № 1-1103/21 від 20.12.2021 відповідачка вибула з членів гаражного кооперативу "Славутич" (а.с. 22-23). Відповідно до пунктом 17 статуту позивача члени кооперативу зобов`язані сплачувати грошові внески у розмірах та у строки встановлені загальними зборами або правлінням кооперативу, а пунктом 21 статуту розмір внесків встановлюється загальними зборами. У своїй заяві від 29.08.2003 відповідачка підтвердила, що ознайомилася з Статутом кооперативу та зобов`язалась виконувати його норми. Відповідно, якщо особа є членом кооперативу, то вона повинна виконувати рішення та сплачувати внески, поки членство в кооперативі такої особи не припинено. На початку кожного року відбуваються збори уповноважених кооперативу, на яких встановлюється розмір членського внеску на поточний рік, про що складається протокол. Копія протоколу кріпиться на дошку оголошення у правлінні кооперативу, крім того, відповідно до пункту 15 статуту позивача, член кооперативу має право знайомитися з документами кооперативу у приймальні години в присутності відповідальної особи Рішенням зборів уповноважених протоколом № 39 від 06.02.2021 розмір членського внеску складає 19 грн в квартал за один квадратний метр фактичної загальної площі боксу (а.с. 24). Відповідачка не виконала своїх обов`язків по сплаті членських внесків, усі нагадування позивача про необхідність сплатити нею заборгованості, не дали позитивних результатів. Згідно довідки кооперативу «Славутич» станом на 09.11.2022 [PERSON] має заборгованість по членським внескам в розмірі 44 377,92 грн (а.с. 25). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати від невиконаних зобов`язань складають 10 756,91 грн., а 3% річних - 1 491 грн. (а.с.26-27, 29). Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 773 від 29.07.2004 укладеного між Київською міською радою та позивачем, орендодавець на підставі рішення Київської міської ради № 1107/25185/1519 від 08.11.2001 в редакції рішення Київської міської ради № 657/817 від 10.07.2003, відповідно до акту прийму-передачі передало в оренду земельну ділянку по [ADDRESS] , розміром 5,7073 га, для будівництва, експлуатації та обслуговування гаражів, кадастровий номер 8000000000:63:246:0007. Відповідно до пункту 4.1. договору оренди земельної ділянки, визначена цим договором орендна плата за земельну ділянку становить платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування ділянкою в грошовій формі. Пунктом 4.2 договору оренди земельної ділянки передбачено, що річна оренда плата за частину земельної ділянки, що визначається пропорційно площі гаражних боксів встановлюється в розмірі 0,03 % від нормативної грошової оцінки, та 2 % від нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки, що визначається пропорційно площі інших будівель та споруд. Позивач зазначає, що відповідачці належав адміністративно-побутовий корпус з ремонтними боксами щоденного обслуговування автомобілів (літера А), що не є гаражним боксом, а іншою будівлею та спорудою, тому орендна плата за землю розраховується у розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки, та визначається пропорційно площі земельної ділянки. Таким чином, виходячи з площі земельної ділянки, закріпленої за відповідачкою та 2 % від нормативної грошової оцінки позивачем зроблено розрахунок орендної плати за землю, яка становить 14 058,81 грн за 2021 рік. Оскільки відповідачка вибула з членів кооперативу 20.12.2021 то компенсація за орендну плату землі за 11 місяців та 20 днів 2021 року становить 13 643,09 грн. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умова, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже на підставі наведених позивачем аргументів і оцінки наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості по сплаті членських внесків за період з другого кварталу 2021 року по 20 грудня 2021 року у розмірі 44 377,92 грн, індексу інфляції у розмірі 10 756,91 грн, трьох відсотків річних у розмірі 1 491 грн, а всього стягнути 56 625,83 грн. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача компенсації орендної плати за землю у розмірі 13 643,09 грн. Відмовляючи у стягненні компенсації орендної плати за землю, суд керується положенням статті 511 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи, зобов`язання може продовжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора, лише у випадках, встановлених договором, проте доказів на підтвердження існування такого договору позивачем суду не надано, у статуті також відсутні положення про компенсацію з членів кооперативу орендної плати за землю. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та витрати на професійну правову допомогу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив вимоги на суму 70 268,92 грн і сплатив судовий збір в розмірі 2 481 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4 000 грн. Позов задоволено на 56 625,83 грн, тобто на 81/100 частин від заявлених вимог (56625,83х100:79268,92), а тому суд стягує з відповідачки судовий збір в розмірі 2 009,61 грн та витрати на правова допомога за договором №08-11/22 від 08.11.2022 року у розмірі 3 240 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial