Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії № [NUMBER] , видане Бюро статистики життя штату Флорида 1 травня 2020 року, разом із матір`ю, [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 19 лютого 2008 року, адреса реєстрації та фактичного місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , за місцем її фактичного проживання. Також позивачка просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина [NUMBER] , виданий Державним Департаментом США 19 вересня 2012 року, на користь її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії № [NUMBER] , видане Бюро статистики життя штату Флорида 1 травня 2020 року, у розмірі 40 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в частині вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю - закрито, у зв`язку із відсутністю предмету спору. В обґрунтування позову в частині вимог про стягнення аліментів, позивачка зазначила, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин між сторонами дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини. У свою чергу відповідач, який є батьком дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини всім необхідним для належного його розвитку та виховання. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу сину, батьком якого він є. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала у повному обсязі та наполягала на задоволенні пред`явлених вимог. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника третьої особи про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши зміст поданих сторонами заяв по суті позову, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем 18 жовтня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу № [NUMBER] , виданим Бюро шлюбних ліцензій Офісу міського секретаря міста Нью-Йорк 24 жовтня 2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , яке видане Бюро статистики життя штату Флорида 01 травня 2020 року, яке належним чином містить апостиль. Дитина є громадянином України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 6147/16-530-1451 від 30 червня 2020 року. Як встановлено судом, [PERSON] проживає з позивачкою за межами України, що сторонами в ході розгляду не заперечувалось. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що вона після припинення шлюбних відносин з відповідачем фактично здійснює самостійно повне фінансування потреб дитини щодо харчування, придбання одягу, іграшок, книжок, дитячих меблів, дозвілля, охорони здоров`я, тощо. Також, здійснює одноосібно утримання житла, у якому проживає дитина та повністю утримує транспортний засіб, на якому здійснюється перевезення дитини. В той же час, позивачка вказала, що відповідач протягом усього часу перебування у шлюбі із позивачкою працевлаштований не був, доходів не отримував, більшу частину витрат на дитину несла позивачка. За станом здоров`я відповідач не має особливостей, які б могли впливати на його можливість сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі. Крім того, у відповідача є повнолітня дитина від іншого шлюбу, проте як зазначила позивачка, відповідач її не утримує та не має на утриманні непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 27 червня 2022 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії № [NUMBER] , видане Бюро статистики життя штату Флорида 01 травня 2020 року, у розмірі 20,000.00 (двадцять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 27 червня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. В той же час, суд вважає суму аліментів у розмірі 40000 грн. заявленою до стягнення позивачкою завищеною з огляду на наступне. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів мас бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до вимог сімейного законодавства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. З урахуванням рівних обов`язки чоловіка та жінки щодо утримання дитини, предметом доказування у спорах про розмір аліментів є визначення саме того розміру коштів, які витрачаються батьками на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів, позивачка зазначає, що вона після припинення шлюбних відносин із відповідачем фактично здійснює одноосібно повне матеріальне забезпечення дитини, зокрема, придбання продуктів харчування, одягу, іграшок, тощо. На підтвердження таких посилань долучає до матеріалів справи чеки та інші платіжні документи. Детально вивчивши додані до матеріалів справи докази витрат позивачки на дитину, судом встановлено, що їх місячний розмір є значно нижчим аніж заявлений позивачкою до стягнення. Наведений позивачкою орієнтовний розрахунок розміру аліментів не може вважатись належним доказом у справі, оскільки додатково не підтверджений доказами, які б могли беззаперечно свідчити про те, що позивачка витрачає в середньому на утримання сина 80 000 грн. Крім того, позивачкою не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі про стягнення якого пред`явлено позов. З урахуванням конкретних обставин у даній справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в сумі 20000 грн. дитину щомісячно, що відповідатиме потребам дитини та буде узгоджуватись з обов`язком матеріального утримання дітей обома батьками. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Оскільки судом частково задоволено позов, позивач згідно з Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial