Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

До суду 12.01.2023 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною 23 років , тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що за рішенням Приморського районного суду м.Одеси №2-261/08 віл 07.10.2007 року вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1.4 з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів виникли обставини, які потребують подальшого стягнення аліментів на дитину з відповідача. На даний час донька є повнолітньою та є здобувачем освіти 1 курсу з 09.09.2022 року факультету філології 035 (035.041 Германські мови та літератури (переклад включно) Одеського Національного Морського Університету денної контрактної форми навчання, про що свідчить відповідна копія договору. Позивачка наразі безробітна і немає ніяких доходів. Відповідач не приймав участі у виховані їх спільної дитини та усі 18 років позивачка сама виховувала дитину. У зв`язку з зазначеним, [PERSON] була змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Матеріали справи суддя отримала 13.01.2023 року. До суду 20.01.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 29.12.2022 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 23.01.2023 року. Ухвалою суду від 30.01.2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду на 20.02.2023 року. До суду 16.02.2023 року від відповідача надійшов відзив, який обґрунтований тим, що до досягнення повноліття дитиною відповідач стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину та постійно підтримує з нею зв`язок. І на сьогоднішній день він згоден допомагати матеріально, але у меншому розмірі. Відповідач є особою з інвалідністю в наслідок війни ІІ-ї групи. У відповідача є ще дві дитини, 2007 року народження та 2012 року народження, які теж потребують витрат на одяг, харчування та канцелярію і які мешкають в України, та мати, яка є особою з інвалідністю ІІ-ї групи і яка потребує постійної уваги, допомоги та піклування. У зв`язку з чим відповідач просить позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на корить позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною 23 років , тобто до [INFO] . У судове засідання призначене на 20.02.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення розгляду справи були належним чином повідомлені. 03.02.2023 року до суду від позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 21.02.2023 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позичка та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29.01.2009 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис № 53 (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , є здобувачем освіти 1 курсу (з 09.09.2022 року) факультету філології 035 (035.041 Германські мови та літератури (переклад включно) Одеського Національного Морського Університету денної контрактної форми навчання, про що свідчить відповідна копія договору № 615-1-10-22 від 20.09.2022 року (а.с.5-6). Таким чином [PERSON] не має доходів. [PERSON] згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною 23 років , тобто до [INFO] ., про що свідчить відзив відповідача. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). А статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. ВС у постанові від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 25.02.20 року у справі №521/4397/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/87902719 ). Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що батько проживає окремо від доньки, є особою з інвалідністю ІІ-ї групи (безстроково), що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 236196 від 18.01.2023 року. У відповідача є ще дві неповнолітні дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.10.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, про що зроблено відповідний актовий запис № 737 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 5943, які теж потребують витрат на одяг, харчування та канцелярію і які мешкають в України, та мати- [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю ІІ-ї групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною комісією №235585 від 21.12.2022 року, і яка потребує постійної уваги, допомоги та піклування. Суд не враховує потребу витрат на мати через відсутність доказів спільного проживання відповідача з матір`ю та відсутності обґрунтованих доказів, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги. Крім того відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною 23 років , тобто до [INFO] . Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 12.06.2016, №1368-VIII та п.1.1 Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 р. № 1368-VIIІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково та яким необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки у 1/6 частки з усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною 23 років , тобто до [INFO] . Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial