Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

04.10.2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову. В обґрунтування позову вказувала, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище " [PERSON] ") зареєструвала шлюб з відповідачем. Оскільки сімейне життя не склалося, то шлюб між нею та відповідачем був розірваний 06.02.2020 року. Сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька на даний момент є студенткою 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю «Психологія» Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова. Позивач не здатна самостійно в повній мірі забезпечити потреби доньки, а відповідач у добровільному порядку не надає коштів на її утримання, що стало підставо для звернення до суду. 04.10.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 15.11.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 13.01.2023 року від позивача на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить долучити до матеріалів справи оригінали квитанцій в кількості 24 шт. 31.01.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1284, [PERSON] , [INFO] є донько [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова від 19.09.2022 року № 980/01, [PERSON] є студенткою 1 курсу за спеціальністю «Психологія» Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, денна форма навчання (контракт). В матеріалах справи містяться надані позивачем квитанції про понесені витрати. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 199 СК України передбачено - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Стаття 199 СК України встановлює, що у випадку, коли повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а стаття 200 СК України вказує, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, різноманітних\~ товарів необхідних для навчання, одягу тощо), повнолітня донька потребує матеріальної допомоги, що є безумовним фактом. Необхідність отримання належної освіти позбавляє спільну доньку сторін можливості працевлаштуватися на постійній основі та заробляти кошти на власне утримання. Вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування, при цьому послуги за навчання, які надаються повнолітній доньці, є платними. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача щомісячно аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 04.10.2022 року, але не більше ніж до досягнення донькою 23-річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви по даній справі становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50 відсотків від ставки судового збору в дохід держави за подання до суду даної позовної заяви, тобто в розмірі 454 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved