Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 28.09.2022\~року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з 21.02.2019 року по 21.02.2022 року за кредитним договором № DNHDGL0000000003 від 20.12.2007 року у розмірі 3008,14 доларів США, що за курсом 28.34 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.02.2022 року складає 85\~250, 69 грн., яка складається з 3008, 14 доларів США 3% річних. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що відповідач звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим 20.12.2007 року був укладений кредитний договір № DNHDGL0000000003. Згідно умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 55440, 00 доларів США на термін до 21.12.2027 року. Відповідач в свою чергу зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому у договорі. Відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору. 20.01.2015 року АТ КБ «Приватбанк» звернуся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 року позов було задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 28143,69 доларів США. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року рішення Павлоградського міськрайонного суду від 26.08.2015 року скасовано. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 35\~482,85 доларів США. На даний час вказане рішення не виконано відповідачем, у зв`язку з чим позивач звертається до суду для стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 21.02.2019 року по 21.02.2022 року. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов відповідно до змісту якого зазначила, що до травня 2014 року вона своєчасно виконувала умови договору. З 2014 року у зв`язку з підвищенням вартості американської валюти щомісячні платежі почала сплачувати з порушенням строків. Банк перераховані щомісячні платежі по кредитному договору зараховував не на погашення кредиту, а на погашення пені, штрафних санкцій, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати основної суми кредиту та відсотків. 26.01.2015 року Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з неї достроково залишку по кредиту, відсотків та пені. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 26.08.2015 року позов задоволено частково в сумі 28143,69 доларів США. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року рішення Павлоградського міськрайонного суду скасовано, позов задоволено повністю. На підставі рішення апеляційного суду було видано виконавчий лист. Однак у зв`язку з пропуском АТ КБ «Приватбанк» строку на пред`явлення до виконання, вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу. З 22.07.2019 року Банк до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не звертався. Крім того в період дії в Україні військового стану будь-які штрафні санкції, неустойка та інші інфляційні санкції та компенсації не нараховуються і не стягуються. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача адвокат Єрмолов Є.М. надав до суду відповідь на відзив, зміст якої ідентичний позовній заяві. Крім того, зазначив, щодо посилання відповідача на звільнення від сплати неустойки стосується стадії виконання судового рішення. Право на судовий захист передбачено ст. 55 Конституції України. Ухвалою від 18.10.2020 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження. Ухвалою від 08.12.2022 року задоволено клопотання представника відповідача, визнано явку представника позивача в судове засідання обов`язковою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Лисова Л.В. в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов. Суд вислухав сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNHDGL0000000003. Згідно умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 55440, 00 доларів США на термін до 21.12.2027 року. Відповідач в свою чергу зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому у договорі. (а.с. 21-23) Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 20.01.2015 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Павлоградського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.08.2015 року позов було задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 28 143,69 доларів США. (а.с. 5,6) Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року рішення Павлоградського міськрайонного суду від 26.08.2015 року скасовано. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 35\~482,85 доларів США. (а.с. 7, 8) До теперішнього часу рішення суду не виконано. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 924/532/19 (ЄДРСРУ № 86998951) досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5\~ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК\~України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями ст. 611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~ст.\~625\~ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~ст. 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку\~розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково\~зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. На цьому також акцентує увагу Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року. За таких обставин суд вважає за необхідне провести перерахунок заборгованості, нарахованої на прострочену заборгованість в сумі 33\~393, 31 доларів США за період з 21.02.2019 року до 21.02.2022 року, тобто в межах заявлених вимог. При розрахунку 3% річних в межах заявленого позивачем періоду суд виходить з наступного: дата початку нарахування\~ 21.02.2019 року, дата закінчення нарахування\~21.02.2022 року, відсоткова ставка - 3% річних, кількість днів\~1097, та розраховує за формулою: (Сума боргу) х (Процентна ставка (%) / 100% х (Кількість днів) / (Кількість днів у році). Таким чином, розмір 3% річних складає з 21.02.2019 до 31.12.2019 (314 днів) 33\~393,31 х 3% : 100% х 314 : 365 = 861,82 доларів США; з 01.01.2020 по 31.12.2020 (366 днів) 33 393,31 х 3% : 100 % х 366 : 366 = 1001,80 доларів США; з 01.01.2021 по 21.02.2022 (417 днів) 33\~393,31 х 3 % : 100 % х 417 : 365 = 1 144,52 доларів США. Всього : 861,82 +1\~001,80 + 1\~144,52 = 3008,14 доларів США. Відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.02.2022 року за курсом 28,34, сума заявлена до стягнення 3008, 14 доларів США, складає 85\~250,69 грн. Відтак, наданий позивачем розрахунок в частині 3% річних суд приймає до уваги, оскільки він виконаний вірно та сумнівів в його достовірності не викликає. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що в період дії в України воєнного стану будь-які штрафні санкції та компенсації не нараховуються і не стягуються, оскільки стягнення нараховані за період з 21.02.2019 року по 21.02.2022 року, тобто до введення в Україні воєнного стану згідно ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». В силу\~ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2481, 00 грн. \~ \~

Outcome: approved