Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за ним, позивачем, право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Оріхівскької сільської ради Болградського району Одеської області, площею 0.2298 га, кадастровий номер 5121485700:01:001:1528, та площею 1.8792 га, кадастровий номер 5121485700:01:003:0744, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. А також припинити та скасувати право власності та інше речове право та реєстрацію цих прав [PERSON] , на земельні ділянки з помилковими кадастровими номерами - 5121485700:01:001:1435 та 5121485700:01:003:0250. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримав у власність дві земельні ділянки. Пізніше [PERSON] уклав договори оренди, які 29.11.2014 року були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зі строком дії п`ять років з дати реєстрації. Після спливу строку дії договорів позивач побажав вилучити земельні ділянки від орендаря та самостійно використовувати їх. Для цього йому потрібно було зареєструвати право власності на вказані земельні ділянки, тому що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано саме інше речове право, тобто право оренди. Але з`ясувалося, що земельні ділянки з вказаними кадастровими номерами видані двом іншим особам, та саме у позивача в державному акті допущені помилки та кадастрові номери земельних ділянок, які вказані в його державному акті, належали земельним ділянкам іншої особи. Виправити помилку іншим чином, ніж визнати право власності на земельні ділянки з правильним кадастровим номером, неможливо. Ухвалою суду від 06.12.2022 року порушено провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання після відкладання призначено на 31.01.2023 року, про що належним чином повідомлені сторони. \~ \~ \~ \~Позивач до суду не прибув, подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги та розгляд справи просив здійснити у його відсутність (а.с.36). Представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, до суду не прибув, заявою від 16.01.2023 року позовні вимоги визнав\~ у повному обсязі, та справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.41). Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог\~за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок, площею 0.23 га та 1.88 га, які розташовані на території Оріхівської сільської ради Боглрадського району Одеської області за межами населеного пункту та надані йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 972 від 21.12.2004 року, з кадастровими номерами 5121485700:01:001:1435 та 5121485700:01:003:0250. Він отримав державний акт на вказані земельні ділянки серії ЯА № 270490 від 02.02.2006 року (а.с.6-7). Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки на земельні ділянки (а.с.12-14, 15-17), які фактично належать йому з вірними кадастровими номерами - 5121485700:01:003:0744 площею 1,8792 га, документ, що посвідчує право власності Державний акт від 02.02.2066 року ЯА №270490 - 5121485700:01:001:1528 площею 0,2298 га, документ, що посвідчує право власності Державний акт від 02.02.2066 року ЯА №270490. Відділом у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру за результатами перевірки, у зв`язку з дублюванням, були складені протоколи виправлення помилок № 7330564 та № 7330593 від 11.08.2020 року (а.с.18,19). Згідно протоколу № 7330564, через дублювання змінено кадастровий номер земельної ділянки з № 5121485700:01:003:0250 на № 5121485700:01:003:0744 (а.с.18). Згідно протоколу № 7330593, через дублювання змінено кадастровий номер земельної ділянки з № 5121485700:01:001:1435 на № 5121485700:01:001:1528 (а.с.19). 30 листопада 2020 року була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 29.11.2014 року №б/н між орендодавцем [PERSON] та Приватним підприємством «Білоозір`я», згідно якої договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області за межами населеного пункту, у зв`язку з заміною кадастрового номера № 5121485700:01:003:0250 на інший № 5121485700:01:003:0744 вважається таким, що припинив дію (а.с.11). Державним реєстратором було відмовлено позивачу у реєстрації права власності на земельні ділянки у зв`язку з тим, що відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення, тобто наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (а.с.20-23). При цьому, позивач в позовній заяві зазначає, що йому не належать й не належали земельні ділянки з кадастровими номерами 5121485700:01:001:1435 та 5121485700:01:003:0250, а речове право на них було зареєстровано внаслідок помилки в державному акті ЯА № 270490 від 02.02.2006 року (невірне зазначення кадастрового номеру). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 Земельного кодексу. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, позивач є власником двох земельних ділянок, але разом з цим його право порушено, він позбавлений можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої власні права, хоча володіє всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки в державному акті були допущені помилки. Окрім того, відповідачем повністю визнані позовні вимоги. Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а\~ст. 16 ЦК України\~передбачено один із способів такого захисту - визнання права. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, прийшов до висновку, що позивачем предмет доказування доведений відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.15, 16, 373, 392, 393 ЦК України,\~ст. 152 ЗК України,\~ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України,\~суд

Outcome: approved