Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №059404, виданого 17 травня 2006 року, загальною площею 2,38 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Рачинської сільської ради Луцького району Волинської області. Мотивує свій позов тим, що [INFO] в с.Озерці Луцького району Волинської області померла її баба [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 2,38 га, яка розташована на території Горохівської міської ради Луцького району Волинської області. 26 травня 2000 року спадкодавиця склала заповіт, в якому із належного їй майна земельну частку (пай) розміром 3,38 га згідно сертифіката серії ВЛ №010770, виданого Горохівською райдержадміністрацією 07.08.1996 року, заповіла позивачці. Остання після померлої [PERSON] прийняла спадщину, оскільки звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Голодевич Г.С. Проте, приватний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що заповіт складений на право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) ВЛ №010770, виданого Горохівською райдержадміністрацією 07.08.1998, хоча на руках у спадкоємниці Державний акт на право власності на земельну ділянку. Враховуючи, що у досудовому порядку оформити свої спадкові права на майно по смерті [PERSON] позивачка не має змоги, остання просить позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 17.11.2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 17.11.2022 на клопотання позивачки витребувано копію матеріалів спадкової справи, яка була заведена по смерті [PERSON] . Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 підготовче засідання у справі відкладено у зв`язку з залученням третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] . Позивачка в підготовче засідання 02.02.2023 не з`явилась, у поданій суду 14.12.2022 заяві просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в підготовче засідання 02.02.2023 не з`явилась, у поданій суду 14.12.2022 заяві просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в підготовче засідання 02.02.2023 не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка в судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.\~206\~ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,38 га згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №059404. Земельна ділянка розташована на території Рачинської сільської ради Горохівського (тепер Луцького) району Волинської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (а.с.16). Як вбачається із заповіту, посвідченого 26.05.2000 секретарем виконавчого комітету Рачинської сільської ради Горохівського району Волинської області, який зареєстровано в реєстрі за №10, [PERSON] із належного їй майна земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ №010770, виданого Горохівською райдержадміністрацією 07.08.1996 розміром 3,38 га заповіла [PERSON] (а.с.14). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що заповіт чинний та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 10. Згідно листа відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, [PERSON] взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №010770 по Рачинській сільській раді був виданий Державний акт на право власності на землю серії ВЛ №059404, зареєстрований за №10608300112 від 17.05.2006, площею 2,38 га, для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Рачинської сільської ради (а.с.17). Довідкою Скобелківського старостинського округу Горохівської міської ради Луцького району Волинської області від 02.11.2022 №707 стверджується, що спадкодавиця [PERSON] постійно до дня смерті проживала в [ADDRESS] , одна. [PERSON] на день смерті в юридичному шлюбі не перебувала, чоловік [PERSON] помер [INFO] . Заповіт [PERSON] посвідчувався у Рачинській сільській раді Горохівського району Волинської області 26 травня 2000 року за №10, заповіт не змінено і не скасовано. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є син [PERSON] та дочка [PERSON] . Інші спадкоємці невідомі (а.с.15). Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавицею підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно якого матір`ю позивачки [PERSON] є [PERSON] . Матір`ю [PERSON] є спадкодавиця [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9.10). Зі спадкової справи №131/202 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 01 листопада 2022 року прийняла спадщину після смерті спадкодавця, подавши приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Голодевич Г.С. заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі в порядку ст.1241 ЦК України, судом не встановлено. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 листопада 2022 року №290/02-31 приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Голодевич Г.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,38 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Рачинської сільської ради Луцького району Волинської області, що належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з тим, що заповіт складений на право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) ВЛ №010770, виданого Горохівською райдержадміністрацією 07.08.1998, а на руках спадкоємця є Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.15). При прийнятті рішення суд виходив з наступного. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2\~ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст.1233, ч.1 ст.1235\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до частини першої\~статті 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частин 1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Суд, з врахуванням вищезазначених норм чинного законодавства та обставин справи дійшов висновку, що [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте не має можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку у зв`язку із втратою чинності сертифікату на земельну частку (пай), який був предметом заповіту та видачею державного акту на право власності на земельну ділянку. Проте, зміни в заповіт щодо спадкового майна спадкодавцем внесені не були. Указом президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» при паюванні земель передбачене визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) підтверджується видачею відповідного правовстановлюючого документу сертифікату. Згідно п.17 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~у 2006 році спадкодавець, як власник сертифікату, реалізувала своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), в результаті чого нею був отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №059404. З моменту отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку втратив свою чинність. В той же час, заповідач не внесла відповідних змін до заповіту, що, на думку суду, не позбавляє позивача права на спадкування за заповітом визначеного спадкодавцем у заповіті спадкового майна на виконання волі останньої. Статтею 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами частини 2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, спадкове право позивачки може бути реалізовано лише в судовому порядку. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду\~на те, що доводи позивачки, викладені у позовній заяві, підтверджені матеріалами справи, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту права сторони в спосіб, передбачений ст.16\~ЦК України - шляхом визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Судові витрати у справі суд залишає за позивачкою.

Outcome: approved