Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини його доходу до повноліття дітей, починаючи з дня подання заяви до суду. На обґрунтування позову послалась на те, що 27.11.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. 26.09.2018 Деснянським районним судом м. Києва, шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у сторін народилось троє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] від 24.03.2020 виданий ТСЦ 8027; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 05.02.2009, про що здійснено актовий запис № 386; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 18.05.2010, про що здійснено актовий запис № 1331. З 2016 сторони проживають окремо. Діти залишилися проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS] . На даний час спільні діти проживають з позивачем і з червня 2022 року знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не намагається приймати участі у розвитку та утриманні дітей, жодного разу не відвідував позивача з дітьми, не цікавиться їх здоров`ям. В той же час діти потребують постійного догляду, годування, лікування, щеплення і таке ін. Всі нагадування та прохання до відповідача про необхідність допомоги в утриманні дітей не дали жодного позитивного результату. Більш того, відповідач кожного разу під час спілкування телефоном дає зрозуміти, що питання пов`язані з розвитком дітей його не цікавить, а єдине що йому цікаве на даний час - це його особисте життя. Тож через побоювання того, що відповідач хоче уникнути свого обов`язку з утримання дітей, постало нагальне питання стягнення з відповідача аліментів на дітей. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином в розумінні положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в той же час Скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а саме, твердження позивача про те, що батьківська турбота відповідача й утримання дітей закінчилась в червні 2022 не відповідає дійсності. Також не відповідають дійсності твердження позивача щодо повного утримання дітей нею. Протягом тривалого часу позивачка не працює і живе на кошти, які надає відповідач на утримання дітей. До червня 2022 року і після нього на його виключному постійному утриманні знаходяться всі його діти, яких він забезпечує в розмірі, що є необхідним й достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Наприклад, тільки в червні 2022 відповідачем було перераховано 26 500,00 грн. на картку позивачки, в призначенні відповідачем було вказано на утримання дітей. З огляду на викладене зазначає, що позовні вимоги є надуманими й безпідставними, оскільки він любить дітей і буде матеріально допомагати їм, незважаючи на те, і незалежно від того, яким буде рішення суду. Позивач у свою чергу подала до суду відповідь на відзив, де вказувала про те, що відповідач стверджує, що позивач не лише утримує дітей за його рахунок, а і сама знаходиться на його утриманні, оскільки тривалий час ніде не працює. Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки вже тривалий час, зареєстрована та здійснює господарську діяльність у вигляді фізичної особи-підприємця, а саме займається розробкою дизайну інтер`єрів. Це підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Окрім цього, позивачка перебуваючи за кордоном, отримувала та отримує соціальну допомогу, це підтверджується долученим до даної відповіді на відзив копії квитанцій. Позивач утримує дітей за кошти, які отримала від продажу квартири, що знаходилася у спільній приватній власності позивача та відповідача та була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2021, реєстраційний номер 2519. Стосовно переказу коштів безпосередньо дітям, зазначаємо, що відповідно до ч. 2 ст. 179 Сімейно кодексу України, той з батьків або інші законні представників дитини, на ім`я якого виплачується аліменти, розпоряджатися аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Бажання відповідача перераховувати кошти на рахунки дітей, не є належним утриманням, оскільки позивач не має доступу до цих коштів, та не може нормально на них забезпечувати дітей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] від 24.03.2020 виданий ТСЦ 8027; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 05.02.2009, про що здійснено актовий запис № 386; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 18.05.2010, про що здійснено актовий запис № 1331. З позовної заяви вбачається, що сторони спільно не проживають, діти залишились проживати з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу безпосередньо дітям. Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, оскільки позивач в позовній заяві визначила спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає, що підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Зі змісту ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку здійснює утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та одноособово здійснює оплату за навчання повнолітнього сина, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дітей, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: partial