Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.09.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № BL 8606 на споживчі потреби, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 111 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 01.09.2033 року. Згідно п.1.1. Кредитного договору Відповідач зобов`язувався погасити Кредит, сплатити проценти за користування ним в розмірі 15,45% річних (п.п. 1.3.1.). Згідно п.п. 1.3.2. за користування коштами понад встановлений строк (або термін його погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 30,9% річних. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом. В подальшому до кредитного договору № BL 8606 від 05.09.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткові угоди: 10.06.2009 року - № 1 та № 2; 07.07.2010 року - № 3 та № 4; 20.09.2011 року - № 5 та № 6; 27.09.2012 року - № 7; 08.04.2013 року № 8. Станом на 27.10.2014 рік, заборгованість боржника становить 119 780,60 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 1 551 211,47 гривень, з яких: -заборгованість по сумі кредиту - 109 173,87 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 1 413849,65 гривень; -в тому числі прострочена заборгованість по кредиту - 817,56 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку - 10 587,76 гривень; -відсотки - 10 539,50 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку - 136 491,16 гривень; -підвищені відсотки - 67,23 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку - 870,66 гривень. Відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому процентах, чим порушує прийняті на себе договірні зобов`язання. Одночасно з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитними договорами, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Банком було укладено договір іпотеки від 05 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т.С., згідно якого іпотекодавці передали в іпотеку квартиру, яка складається з 3-х житлових кімнат, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям - майновим поручителям на праві приватної власності. Також, 10.06.2009 р., 07.07.2010 р., 20.09.2011 р., 27.09.2012 р., 08.04.2013 р. між Банком та іпотекодавцями-майновими поручителями було підписано договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 05 вересня 2008 р. На час звернення до суду вказана заборгованість погашена не була, тому у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Універсал Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом його реалізації. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав. Просив задоволити позов. Представник відповідача 1 адвокат Гирич О.В. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись зокрема на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які належним чином повідомлялися про розгляд справи рекомендованою кореспонденцією та шляхом оголошення на сайті Судової влади, в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав їхню неявку неповажною та продовжив розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Партика О.В. просила проводити розгляд справи за її відсутності. Просила у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 05.09.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № BL 8606 на споживчі потреби, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 111 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 01.09.2033 року при сплаті 15,45 % річних за користування кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду з умовами договору про надання споживчого кредиту № BL 8606 від 05.09.2008 р. та отримав готівкові кошти згідно заяви про видачу готівки № 034В501082490014 від 05.09.2008 року, що підтверджується його підписами. В подальшому\~до кредитного\~договору №\~BL\~8606\~від 05.09.2008\~року між\~Банком та\~ [PERSON] \~було укладено\~додаткові угоди:\~10.06.2009\~року -\~№ 1\~та №\~2;\~07.07.2010\~року -\~№ 3\~та №\~4;\~20.09.2011\~року -\~№ 5\~та №\~6;\~27.09.2012\~року -\~№ 7; 08.04.2013 року № 8. Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки від 05.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Мандзілевською Т.С., реєстровий № 3072. Предметом іпотеки є нерухоме майно квартира, яка складається з 3-х житлових кімнат, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м., знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. Також, 10.06.2009 р., 07.07.2010 р 20.09.2011 р 27.09.2012 р.08.04.2013 р. між Банком та іпотекодавцями-майновими поручителями відповідачами, було підписано договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 05 вересня 2008 р. Згідно з\~розрахунком станом\~на 27.10.2014\~рік\~заборгованість\~боржника становить\~119\~780,60 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 1 551 211,47 гривень. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відтак, оскільки заборгованість боржника за кредитним договором не погашено та продовжує існувати, то банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачам, зокрема на підставі рішення суду. Разом з тим, статтею 257 ЦК України встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що пред`являючи вимогу 08.09.2014, а після неї 16.01.2015 позов про стягнення заборгованості з відповідачів та [PERSON] , банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором BL 8606 від 05.9.2008, тобто строк позовної давності почав перебіг з 16.01.2015. Отже, строк позовної давності, в межах якого банк мав право звернутися до суду за захистом своїх прав, пред`явивши позов про звернення стягнення на предмет іпотеки розпочався з 16.01.2015 і закінчився 16.01.2018. Водночас, як вбачається з матеріалів даної справи, з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, Позивач звернувся 18.07.2019, тобто, через 4 (чотири) роки шість місяців і два дні, що становить більше ніж встановлений законом строк позовної давності.З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.1 ст.7 цього Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), у відповідності з вимогами ч.1 ст.530 ЦК України. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов Кредитного договору BL 8606 від 05.09.2008, Позивач 08.08.2014 звернувся до нього з Вимогою про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором і покликаючись на його умови, вимагав дострокового виконання через 30 днів з моменту її отримання. Оскільки, [PERSON] не виконав дану вимогу у вказаний строк, Позивач 16.01.2015 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором BL 8606 від 05.09.2008, на забезпечення якого було передано в іпотеку вищезазначене нерухоме майно. 27.01.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено відкрити провадження у цивільній справі №442/628/15-ц на підставі зазначеного позову банку. Станом на даний час провадження у даній справі триває, наступне судове засідання призначене 24.01.2023. Водночас, як вбачається із матеріалів цивільної справи №442/5133/19 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, Позивач звернувся 18.07.2019. Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки після спливу строку позовної давності, який закінчився між 08.09.2017 та 16.01.2018. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-3116цс16 зроблено правовий висновок про те: «За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі)». Крім того, у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі № 201/15310/16 (провадження № 61-547св21) зазначено, що слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). У ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується. Тлумачення ст.264 ЦК України дає підстави для висновку, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями іпотекодавця, внаслідок яких він визнає існування саме іпотеки. Тому переривання перебігу позовної давності за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за іншим обов`язком, у тому числі забезпечувальним. Представник Позивача у «Запереченні на заяву представника Відповідача 1 про застосування наслідків спливу позовної давності від 16.01.2023 р.» посилався на заяви [PERSON] як на підстави переривання терміну позовної давності. Однак, згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 29 березня 2019 року у справі № 6-1996цс16, переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Таким чином, враховуючи те, що представником позивача усупереч положенням частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надало доказів того, що [PERSON] вчинено дії, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку в межах строку позовної давності, що свідчило б про переривання позовної давності, оскільки заяви про реструктуризацію подано до початку та після минування такого, суд відхиляє вказані посилання заперечення. Отже, вчиненням позичальником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу за основним зобов`язанням, не переривається позовна давність за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вимога про стягнення боргу за основним зобов`язанням і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є різними вимогами (основною та додатковою), застосування до додаткових вимог наслідків переривання перебігу позовної давності за основною вимогою законом не передбачено. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що Позивач звернувся до суду за захистом власних прав та інтересів з порушенням строку позовної давності, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed