Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 03.09.2005 р. між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які за домовленістю проживають з матір`ю. Спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося, зникло взаєморозуміння та повага, стали частими конфлікти та суперечки, втрачено розуміння спільних цінностей, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Так, з червня 2022 р. сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, оскільки між ними втрачено почуття любові і взаєморозуміння. Тому подальше збереження сім`ї і примирення між ними є неможливим та суперечить інтересам дітей та позивача. Сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, на даний момент між ними не має. Враховуючи наведене, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився. Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії [NUMBER] від 02.12.2022 року сторони зареєстрували шлюб 03.09.2005 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №1356. З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 02.11.2006 року, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 11.09.2018 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved