Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення юридичного факту, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється власником майна у вигляді 50/100 або Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , що належить йому на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.03.1996р. Вказує, що іншим співвласником майна у вигляді 50/100 або Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , що виникло на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.03.1996р., являється його колишня дружина матір відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Посилається на те, що він має бажання розпорядитися належним йому майном, а тому звернувся на консультацію до нотаріуса, пред`явивши документи на майно. Проте нотаріус встановила, що в рішенні Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.03.1996 року зазначено, що Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] виділено [PERSON] та право власності на 50/100 зазначеного майна зареєстровано 16.02.2002 року Кіцманським РБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим №51 за [PERSON] , тобто його прізвище та ім`я у документі, за яким набуто право власності на майно зазначено як « [PERSON] », ім`я як « [PERSON] », хоча згідно паспорта громадянина України його прізвище значиться як « [PERSON] », а ім`я як « [PERSON] ». Крім цього, вказує на те, що під час поділу спільного майна подружжя між ним та дружиною в суді надавався правовстановлюючий документ на житловий будинок Свідоцтво про право власності від 01.11.1973р., в якому вказано, що житловий будинок по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] (свідоцтво виписано на російській мові). Належний йому на той час паспорт громадянина СССР також був виписаний на російській мові та його прізвище було записано як [PERSON] . 25.02.1997 року Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області заявнику було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] та його прізвище і ім`я записано як [PERSON] . Згодом всі належні заявнику документи та довідки видавалися на ім`я [PERSON] . Також посилається на те, що встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу на майно, а саме рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.03.1996 року не представляється можливим, оскільки не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду, а описки та помилки в судовому рішенні усуваються шляхом виправлення описки в судовому рішенні в порядку, передбаченому цивільним процесуальним кодексом. Крім того, на час винесення рішення судом паспорт заявника та правовстановлюючий документ на майно були виписані на російській мові та його прізвище і ім`я значилися як « [PERSON] », отже у суду відсутні підстави для виправлення описки в судовому рішенні. Оскільки належними йому документами підтверджується те, що [PERSON] та [PERSON] це одна і таж особа, проте ототожнення особи не допускається, тому виникла необхідність у встановленні факту належності йому майна, оскільки від цього факту залежить виникнення у нього особистих прав на це майно. Після смерті [PERSON] (співвласника іншої частини майна) спадкоємцем належного їй майна за заповітом являється [PERSON] , тому він являється заінтересованою особою. Також вказує на те, що правовстановлюючий документ на майно, а саме свідоцтво про право власності було видано на російській мові, згодом це майно було поділено між подружжям на підставі рішення суду та право власності на майно у вигляді по 50/100 частки домоволодіння уже виникло на підставі рішення суду, та реєстрація права власності була вчинена Кіцманським РБТІ на підставі рішення суду, в якому прізвище та ім`я заявника записано як « [PERSON] », що не відповідає належному йому паспорту громадянина України, а тому виникла необхідність доводити факт належності саме йому цього майна. Враховуючи викладені обставини у заяві, просив її задовольнити, встановити, що [PERSON] , [INFO] належить майно у вигляді 50/100 (або Ѕ) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , право власності на яке у нього виникло на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.03.1996р. та зареєстроване 16.02.2002 року Кіцманським РБТІ в реєстровій книзі №1, реєстровий №51 за [PERSON] . Заявник [PERSON] та його представник, адвокат Гірчак Н.А., в судове засідання не прибули, однак представник скерувала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглядати без участі сторони заявника. Зацікавлена особа: [PERSON] у судове засідання не прибув, однак скерував суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви визнає повністю. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~Відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені інші юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав ізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 01.10.1973 року власником житлового будинку розташованого по [ADDRESS] був [PERSON] (а.с.10). Рішенням №60/1 від 13.12.2005 року Лужанської селищної ради вирішено узаконити самовільно збудовані сараї «В,Г,Д,Е,Ж» в господарсві [ADDRESS] , зобов`язати члена двору [PERSON] зареєструвати зміни по господарству в ОБТІ (а.с.11). Відповідно до Державниого акта серія ЯЕ №178493 від 19.11.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1089 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.16) та відповідно до Державниого акта серія ЯЕ №178494 від 19.11.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1449га., цільове призначення для ОСГ (а.с.16). Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.03.1996 року [PERSON] виділено та визнано за ним право власності на Ѕ (50/100) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] (а.с.18-19). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 14.12.2021 року (а.с.21). Відповідно до заповіту від 03.08.2018 року посвідченого секретарем Мамаївської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за №350, [PERSON] на випадкок своєї смерті зробила таке розпорядження: «усе моє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю сину [PERSON] , [INFO] » (а.с.22). У відповідності до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 п.12 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Пунктом 17 зазначеної постанови ВСУ передбачено, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких випадках заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. В листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також роз`яснено, що встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений в позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення. Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення юридичного факту має юридичне значення для заявника, в іншому порядку встановити факт належності йому майна, останній не має можливості, виходячи із наданих доказів, суд вважає дану заяву підставною, та такою, що підлягає задоволенню На підставі ст.ст. 211, 247, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved