Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Леськівська сільська рада про поділ в натурі житлового будинку з визнанням права власності за кожним із співвласників на його частину, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником частини домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] . Інша частка даного домоволодіння належить відповідачу. Отже обєктом права спільної часткової власності є домоволодіння [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку з прибудовою А-І, а, а 1, а 2, житлового будинку Б-І, б, погребу під частиною будівлі Д, сараю В з прибудовою в, убиральні Г, сараю Е, ганку а/г/н, воріт №1, огорожі №2, огорожі №4, свердловини №5, хвіртки №6, огорожі №7. З технічного паспорту вбачається, що житловий будинок під [ADDRESS] , переобладнано з літньої кухні у 1983 році. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09.10.2008 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності у рівних частинах, тобто по за кожним на самочинно побудовані побудови «а» та «а2» до будинку А-І, сарай Е та прибудову б до літньої кухні Б, що знаходяться у [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] та [PERSON] відчужили свої частки, одну з яких набув [PERSON] на підставі договору довічного утримання, іншу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Висновком відділу містобудування та архітектури Черкаської РДА від 12.08.2009 року №378 про реєстрацію переобладнаної кухні в житловий будинок у с. Леськи встановлено, що житловий будинок переобладнано з літньої кухні під літерою Б-1 з прибудовою Б. Також на ділянці знаходяться житловий будинок з прибудовами та господарські будівлі під літерами А-1, а, а 1, а 2 , В, в, Д, Г, що належать [PERSON] на правах частини. Рішенням виконкому Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 31.08.2009 року №47 відмовлено [PERSON] у реєстрації права власності на самовільно переобладнаний з літньої кухні житловий будинок з прибудовою під літерою Б-1, б, у звязку з відсутністю письмової згоди [PERSON] 28.01.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо досудового врегулювання спору, однак останній ніяким чином не виявив бажання врегулювати дане питання мирним шляхом. В обгрунтування своїх доводів позивач посилається на норми ст. 321, ст. 365, ст. 358, ст. 183, ст. 367 ЦК України. Крім того зазначає, що за відсутності домовленості, без згоди обох співвласників, поділ в натурі часток житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , неможливо здійснити у позасудовому порядку, у звязку з чим просив суд поділити в натурі будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , виділивши та визнавши право власності за [PERSON] на частину домоволодіння, а іншу частину домоволодіння за [PERSON] , припинивши право спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій розміщено домоволодіння [ADDRESS] , в розмірі 0,25 га безкоштовно передана у приватну власність [PERSON] . Також передано у постійне користування та приватизацію [PERSON] земельна ділянка розміром 0,25 га для обслуговування домоволодіння по [ADDRESS] . З довідки виконкому Леськівської сільської ради від 05.11.2019 року вбачається, що земельна ділянка по [ADDRESS] , неприватизована. Оскільки порядок користування земельною ділянкою між позивачем та відповідачем не встановлювався за згодою між співвласниками, позивач просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться у [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] з врахуванням часток у праві власності та фактичного поділу житлового будинку. Також позивач просив стягнути з відповідача, понесені ним судові витрати. Пояснення сторін в судових засіданнях: У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і не заперечували проти розгляду справи за відсутності належно повідомленого відповідача, в заочному порядку. Відповідач у судові засідання не зявлявся, хоча про дату, час та місце їх проведення повідомлявся відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не зявилась, хоча про дату, час та місце його проведення була повідомлення відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Суд, зі згоди позивача, та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.06.2022 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі. Постановою Черкаського апеляційного суду від 01.09.2022 року, ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21.06.2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 07.09.2022 року матеріали справи надійшли до Черкаського районного суду Черкаської області. 08.09.2022 року від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналів позовної заяви з додатками, та її копії для сторін. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.09.2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду з відкриттям провадження. 03.10.2022 року від Леськівського сільського голови на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи, призначений на 19.10.2022 року, без участі Леськівської сільської ради. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2022 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09.10.2008 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності у рівних частинах, тобто по частині за кожним, на самочинно побудовані прибудови а 1 та а 2 до будинку А-І, сарай Е та прибудову б до літньої кухні Б, розташовані за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.02.2009 року, будинок по [ADDRESS] в частці належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання від 02.12.2008 року, інша частина будинку належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №118 від 17.02.2009 року. Опис обєкта: жилий будинок з прибудовами під літерою А-І, літня кухня з прибудовою під літерами Б, б, сарай з прибудовою під літерами В, в, вбиральня під літерою Г, погріб під літерою Д, сарай під літерою Е, огорожа за №1-4, свердловина під №5. Право власності [PERSON] на частину будинку по [ADDRESS] , зареєстровано, що підтверджується даними витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 19.02.2009 року. З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , розмір частки якого становить , власник [PERSON] , вбачається, що у даних про самочинне будівництво зазначено, що житловий будинок з прибудовою під літерами Б-1, б переобладнано з літньої кухні. Експлікація земельної ділянки: житловий будинок з прибудовою під літерою А-1, житловий будинок з прибудовою під літерою Б-1, сарай під літерами В, в, Е, вбиральня під літерою Г, погріб під літерою Д, огорожа за №4,6,7, свердловина за №5. Технічний паспорт складено станом на 24.06.2009 року. Рішенням виконкому Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 31.08.2009 року №47, відмовлено [PERSON] у реєстрації права власності на самовільно переобладнаний із літньої кухні житловий будинок з прибудовою під літерою Б-І, б, в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , співвласником частини якого він являється, у зв`язку з відсутністю письмової згоди другого співвласника домоволодіння [PERSON] . Позивачем надано копію висновку експерта [PERSON] за результатами проведення комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі №707/1773/20 від 22.06.2021 року №02/21-БТ, ЗТ. Експертом вирішено питання щодо здійснення реального поділу житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] відповідно до часток співвласників та запропоновані варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] . У варіантах розподілу експертом враховано самочинно переобладнаний житловий будинок з прибудовою під літерами Б-І, б. Відповідно до довідки з виконкому Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 10.10.2019 року №1968, за домогосподарством обліковується земельна ділянка площею 0,20 га, яка розташована у [ADDRESS] . Земельна ділянка надана в приватну власність [PERSON] , згідно рішення виконкому від 23.03.1995 року №23. Згідно довідки з виконкому Леськівської сільської ради від 05.11.2019 року №3013, [PERSON] з 2009 року користується не приватизованою земельною ділянкою, площею 0, 10 га, яка розташована у [ADDRESS] та сплачує земельний податок. Ціна позову підтверджується даними висновку щодо оцінки вартості частки житлового будинку, виготовленого ФОП [PERSON] 07.09.2022 року, згідно якого загальна ринкова вартість частки житлового будинку з надвірними спорудами становить 95080 грн. без врахування ПДВ. Норми права, що підлягають застосуванню: Приписами п.1ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.\~1,\~ч.\~2,\~ч.\~3\~ст.\~358\~ЦК України, право\~спільної часткової\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~3\~ст.\~364\~ЦК України,\~співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~може бути\~поділене в\~натурі між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. ч. 1 ст. 376 ЦК України визначає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 20 жовтня 2022 року по справі № 442/2982/17 зазначає наступне «…Враховуючи те, що за змістом статей\~316,\~317 ЦК України\~право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої\~статті 376 ЦК України\~не породжує в неї права власності на таке майно, відтак, виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей\~364,\~367 ЦК України. За змістом частини першої\~статті 376 ЦК України, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої\~статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга\~статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої\~статті 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Частина перша\~статті 376 ЦК України\~підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції). Правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Отже, не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти\~нерухомого майна». Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3\~ст.\~77\~ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок по [ADDRESS] в частці належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання від 02.12.2008 року, інша частина будинку належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №118 від 17.02.2009 року. Домоволодіння складається з жилого будинку з прибудовами під літерою А-І, літньої кухні з прибудовою під літерами Б, б, сараю з прибудовою під літерами В, в, вбиральні під літерою Г, погребу під літерою Д, сараю під літерою Е, огорожі за №1-4, свердловини під №5. Дане домоволодіння є об`єктом спільної часткової власності, де частки ідеальні. Позивач бажаючи припинити спільну часткову власність у володінні, користуванні та розпорядженні майном, вирішив реалізувати своє право шляхом проведення реального розподілу будинку з подальшим визнанням права власності на його частки за кожним із співвласників. Однак, його вимога не може бути судом задоволена, оскільки з технічного паспорту на спірне домоволодіння вбачається, що житловий будинок з прибудовою під літерами Б-1, б переобладнано з літньої кухні і є самочинним будівництвом. Так як літня кухня внаслідок переобладнання набула нових якісних характеристик, на даний обєкт особа не набуває права власності, оскільки він виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, і втратив тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Крім того, рішенням виконкому Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 31.08.2009 року №47, також відмовлено [PERSON] у реєстрації права власності на самовільно переобладнаний із літньої кухні житловий будинок з прибудовою під літерою Б-І, б, в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , співвласником частини якого він являється, у зв`язку з відсутністю письмової згоди другого співвласника домоволодіння [PERSON] . Враховуючи викладене вище суд вважає, що не підлягає поділу домоволодіння по [ADDRESS] , до складу якого входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти\~нерухомого майна, зокрема житловий будинок з прибудовою під літерами Б-І, б. Враховуючи, що вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою з врахуванням часток сторін у праві власності та фактичного розподілу житлового будинку є похідною від основної, вона не підлягає до задоволення. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ ст. 141 ЦПК України. Враховуючи повну відмову у задоволенні позовних вимог, суд відносить понесені позивачем судові витрати, на його користь.

Outcome: dismissed