Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивачка 26.10.2022 звернулася до суду з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 17.09.2011 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №981. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 17.09.2011, мають двох спільних неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають з матір`ю. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивачка, - втрата почуття поваги та любові один до одного, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та цінності. Крім того, подружжя не підтримує подружніх зв`язків та не веде спільне господарство, сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство з березня 2022 року. Позивачка стверджує, що продовження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення в порядку ст. 111 СК України не згодна. На підставі наведеного, з посиланням на 24, 56, 104, 105, 110-112 СК України, 4, 10, 13, 27, 76-80, 175 ЦПК України, позивачка просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 28.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. 25.01.2023 за вх. №2024/23 відповідач скерував заяву про призначення подружжю строку для примирення, зазначив, що має бажання примиритися, на підставі ст. 111 СК України, ч. 7 ст. 240 ЦПК просив суд зупинити провадження і призначити сторонам строк для примирення тривалістю 6 місцяців. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка скерувала до суду заяву за вх.№2278/23-Вх від 26.01.2023 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені у позовній заяві, наполягає на задоволенні позову. Крім того, зауважила, що, ознайомившись із заявою відповідача про надання строку для примирення, категорично заперечує проти його надання судом. Відповідач відповідно до заяви, вх.№3380/23-Вх. від 26.01.2023, просить розглядати справу за його відсутності, в разі надання заперечень позивачки стосовно надання подружжю строку на примирення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви відповідно до ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Стосовно клопотання відповідача про надання строку на примирення, суд зауважує, що ст. 111 СК України врегульовує вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За приписами ч.5 ст.211 ЦПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін. За змістом ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Крім того, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.11.2018 у справі № 761/33261/16-ц наведено правовий висновок щдо застосування ст. 111 СК України, відповідно до якого «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц. Крім того, відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених судом обставин, враховуючи наведений правовий висновок, категоричну незгоду позивачки із застосуванням заходів для примирення подружжя, суд ухвалив під час судового розгляду справи у клопотанні відповідача про надання строку на примирення відмовити. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.09.2011 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 17.09.2011 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 981. Сторони мають двох спільних малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження. Діти мешкають разом із позивачкою, що неспростовано відповідачем, адже відповідних заперечень у передбачений процесуальний строк (відповідно до ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження) ним не висловлено, належних доказів не надано. Подружні стосунки між сторонами у справі припинені з березня 2022 року, спільне господарство не ведеться. З приводу майнового спору на час розгляду справи сторонами не зазначено. За нормою ч.3 ст.56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам сторони позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111\~СК\~України суд не вважає за доцільне. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань стороною позивача не заявлено. Відповідно до ч.8\~ст.6 Закону України «Про судовий збір»\~розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір, сплачений [PERSON] , у сумі 992,40 гривні. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved