Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2012 року вона вільно та безперешкодно користується гаражем, за адресою [ADDRESS] . Зазначає, протягом більше як 10 років добросовісно та безперервно володіє та користується вищевказаним нерухомим майном, доглядає за таким та утримує його, і на даний час споруда нікому не належить та відомості про його власника відсутні. Тому просить суд визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно. У поданому письмовому відзиві представник Свалявської міської ради щодо задоволення позову заперечив, вважає, що правові підстави для задоволення такого відсутні (а.с. 15-20). Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с. 26). Представник Свалявської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до нотаріально засвідченої спільної заяви [PERSON] [INFO] , мешканки [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] мешканця [ADDRESS] , останні ствердили, що [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] постійно та добросовісно володіє гаражем [ADDRESS] , починаючи з 2012 року і по теперішній час (а.с. 7). На вищевказаний гараж, позивачкою виготовлено Технічний паспорт від 14.11.2022 року, інвентаризаційна справа № 133/2022, згідно якого загальна площа гаража становить 29,9 м2, рік спорудження 1991 року (а.с. 8-10). Згідно довідки ФОП [PERSON] від 16.11.2022 року, вартість гаража за адресою [ADDRESS] , вартість такого становить 56700 грн (а.с. 11). За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 згаданого Кодексу визначено право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання права. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 року № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~визначено - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходячи зі змісту частини першої ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи те, що позивачка добросовісно заволоділа, відкрито та безперервно користується спірним гаражем більше десяти років, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою: [PERSON] [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved