Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною повною заявою в обґрунтування якої посилається на наступне. 05.10.2012 року між ним і [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Цуренської сільської ради Чернівецької області, актовий запис №15. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з 2019 року він проживає окремо від відповідачки, не ведуть спільне сімейне господарство та спільний побут. Проживає у [ADDRESS] , донька залишилась проживати з ним. Причиною розриву сімейних стосунків стало те що у відповідачки з`явилися стосунки з іншим чоловіком, з яким наразі вона створила сім`ю і мають спільну дитину і проживають разом. Вказує що шлюбні стосунки припинені, існують формально та просить суд розірвати між ним і відповідачкою шлюб. Також зазначає, що відповідачка має іншу сім`ю, та нехтує батьківськими правами та обов`язками по відношенню до доньки [PERSON] , не цікавиться її життям не займається її вихованням, не навідує її, жодного разу не привозила дитину до школи, не брала участь і не навідувала батьківські збори, не утримує. Стверджує, що він самостійно виховує та доглядає за донькою, матеріально-побутові умови проживання позивача задовільні, дитина доглянута, охайна, розвинута, забезпечена всім необхідним. У зв`язку з невиконанням відповідачкою батьківських обов`язків, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] . В судовому засіданні позивач не з`явився однак представник позивача надав пояснення аналогічні позовній заяві і просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що дійсно з 2019 року вона з позивачем не проживала так як мала стосунки з іншою людиною з якою створила сім`ю і має іншу дитину. Оскільки донька [PERSON] була сильно прив`язана до батька вона прийняла рішення не втручатися у його сім`ю у зв`язку з чим дитина залишилась на повному утриманні і вихованні батька, в свою чергу вона визнає, що не брала участі у житті дитини і стверджує, що в подальшому не буде брати участь так як має іншу сім`ю. Визнає, що її поведінка була пасивною і не бачила доньку на протязі останніх років, не цікавилась її життям, не навідувала її та не заперечує щодо позбавлення батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] . Також не заперечувала відносно задоволення позову в частині розірвання шлюбу так як такий існує формально і суперечить також її інтересам. Представник органу опіки та піклування Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Прескуре А.С. в судовому засіданні пояснила суду, що питання щодо позбавлення [PERSON] , батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] було розглянуто на засіданні служби у справах дітей Острицької сільської ради, та з зібраних матеріалів дійсно вбачається, що відповідачка нехтує батьківськими обов`язками по відношенню до її доньки [PERSON] , не бере жодної участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться її життям що свідчить про її байдужість і пасивну поведінку з приводу виконання нею батьківських обов`язків. В свою чергу також встановлено, що батько дитини [PERSON] самостійно належним чином одноособово виконує батьківські обов`язки, привозить до школи та забирає її, проживають разом, дитина активна, доглянута, здорова та має всі необхідні умови для нормального розвитку, які забезпечив батько. Вказала, що питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав на комісії було відкладено з мотивів виклику матері для дачі особистих пояснень, однак оскільки в судовому засіданні відповідач позов визнає, вона не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін і третьої особи, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. 05.10.2012 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Цуренської сільської ради Чернівецької області, актовий запис №15. За період спільного проживання у шлюбі сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.10.2013 року. З пояснень сторін судом встановлено, що з 2019 року проживають окремо не ведуть спільне сімейне господарство та спільний побут. Причиною розриву сімейних стосунків стало те що у відповідачки з`явилися стосунки з іншим чоловіком, з яким наразі вона створила сім`ю і мають спільну дитину З довідки Великобудського старостинського округу №4 виконавчого комітету Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №40-1 від 24.01.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає і зареєстрована у [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить чоловік з яким проживає у цивільному шлюбу [PERSON] , [INFO] а також син [PERSON] , [INFO] , що свідчить про те, що відповідачка дійсно має іншу сім`ю з якою проживає окремо від позивача. Донька [PERSON] залишилась проживати з батьком [PERSON] і наразі проживають та зареєстровані разом за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №47 від 24.01.2023 року З Акту обстеження матеріально-побутових умов №48 від 24.01.2023 року виданих старостою Цуренського старостинського округу Острицької сільської ради вбачається також, що позивач проживає разом з донькою самостійно та одноособово її виховує. В свою чергу мати дитини не навідує її, не цікавиться її життям, не виконує належним чином материнські обов`язки. Дитина доглянута, охайна, забезпечена всім необхідним, розвинута, батько нею займається. Дитина [PERSON] , 2013 р.н., навчається у 4-му класі Маморницької Вами гімназії Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та за період навчання її піклуванням займався батько [PERSON] , в свою чергу мати дитини жодного разу не навідувала гімназію, не була присутньою на батьківських зборах, не займалась вихованням дитини, що підтверджується Довідкою директора Маморницької Вами гімназії І. Танасой №03 від 25.01.2023 року. З характеристики на [PERSON] виданої класним керівником і директором Маморницької Вами гімназії вбачається, що [PERSON] навчається в гімназії з першого класу, виховується у неповній сім`ї, мати проживає окремо. Дитина приходить завжди охайна, чистенька, харчується у шкільній ідальні. До гімназії її привозив і відвозив батько [PERSON] , який піклувався про доньку, ходив на батьківські збори, цікавився успіхами, розвитком, вихованням дитини, оплачував харчування у шкільній ідальні. Мати жодного разу не навідувала [PERSON] у гімназії, не цікавилась її навчанням. З характеристики відносно [PERSON] , 1994 р.н. виданої Цуренським старостинським округом №1 виконкому Острицької сільської ради №78 від 06.02.2023 року вбачається, що [PERSON] проживала без реєстрації у с. Маморниця Вама, народила доньку [PERSON] , 2013 р.н. та з 2019 року не бере участі у вихованні доньки, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ставиться байдуже до дитини, не цікавиться її здоров`ям. Маючи іншу сім`ю гр. [PERSON] не відвідує доньку, було порушення дисципліни. Помічалась у вживанні спиртних напоїв. В громадських місцях та в побуті вела себе непристойно, що свідчить про негативну характеристику і нехтування нею батьківськими обов`язками. Даючи оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сімейні правовідносини, у яких перебувають сторони регулюються, зокрема Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України). Так, згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 1 СК України Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї (ч. 1 ст. 5 СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Підстави для припинення шлюбу визначені ст. 104 СК України, згідно з ч. 2 якої шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так як матеріали справи містять докази того що сторони не ведуть спільне сімейне господарство, з 2019 року проживають окремо, відповідачка має іншу сім`ю, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в частині розірвання шлюбу враховуючи визнання відповідачкою позову. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. З ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами четвертою-шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Згідно Постанови Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), був зроблений правовий висновок про те, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 641/2867/17-ц та встановив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Незмінною залишилась відповідна правова позиція і при розгляді Верховним судом справи № 243/13192/19-ц. Враховуючи наведені правові позиції, суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини є одним з джерел доказування і не є обов`язковим для суду, у випадку коли судом встановлено за сукупністю доказів що змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, враховуючи першочергово інтереси дитини. Дослідивши наявні докази по справі в їх сукупності судом встановлено, що відповідачка має іншу сім`ю, нехтує батьківськими правами та обов`язками по відношенню до її доньки [PERSON] , не цікавиться її життям, не займається її вихованням, не навідує її, жодного разу не привозила дитину до школи, не брала участь і не навідувала батьківські збори, не бере участі у її матеріальному забезпеченні, не виявляє до неї батьківської турботи та уваги, не турбується про її фізичний і духовний розвиток та її подальша поведінка, у тому числі визнання нею позову в частині позбавлення її батьківських прав, свідчить про те, що змінити її поведінку по відношенню до доньки у кращу сторону неможливо, в її діях наявна вина у формі пасивної поведінки, байдужості до дитини, до її життя і здоров`я, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, незважаючи на те, що це є крайнім заходом, оскільки судом встановлено, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] - життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає. На підставі ст.ст.19, 112-114, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved