Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

в червні 2022р. [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивовані тим, що з 09.09.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2017 року (справа № 336/2731/17). 28.01.2019 року, на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , 2009 р.н. Однак за три роки відповідач сплатив аліменти лише один раз, станом на квітень 2022 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 111 461,52 гривень. Неповнолітній [PERSON] , 2009 р.н., проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач, в свою чергу, з дитиною не бачиться та не спілкується з початку 2016 року, матеріальної допомоги не надає, не проявляє до неї батьківської турботи, не бажає займатися вихованням дитини. Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 року (справа №336/5945/18, пр. 1-кп/336/613/2018) [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень) та призначено покарання у вигляді штрафу. Також, 12.12.2019 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, встановлено заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] у вигляді заборон наближатися до [PERSON] , розшукувати її, вести листування, телефонні переговори з нею, тощо, оскільки останній постійно вчиняв відносно [PERSON] дії психологічного та фізичного характеру, погрожував сину та ображав його. Посилаючись на ці обставини, позивач з підстав, передбачених ст. 150, 164 СК України просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 08.06.2022 р. Відповідно до ст. 274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.12.2022 року підготовче провадження закрито, та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заявлені вимоги у повному обсязі з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки, про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідача розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, в судове засідання не з*явився, подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та заяву про слухання справи без участі представника. Відповідно до ст.280, 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вбачається з встановлених судом обставин, предметом поданого [PERSON] позову є позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно свого сина. Правовідносини,які виникли між сторонами,регулюються ч.1 п.2 ст.164 Сімейного України,згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матеріалів справи суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим повторно 09.10.2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Довідками департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання підтверджено, що [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто дитина проживає разом із позивачкою. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано (справа 336/2731/17). Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 року (справа № 336/5945/18) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень) та призначено покарання у вигляді штрафу. Також, через триваючий та системний характер протиправних дій [PERSON] відносно [PERSON] , 12.12.2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя задовольнив заяву [PERSON] та видав обмежувальний припис стосовно [PERSON] терміном на шість місяців, встановивши заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] у вигляді заборон наближатися до [PERSON] , розшукувати її, вести листування, телефонні переговори з нею, тощо. 28.01.2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя видав судовий наказ (справа 336/293/19) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 р.н. в розмірі частини заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного за період з січня 2019 року по квітень 2022 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі, станом на 31.04.2022 року включно загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 111 461,52 гривень. Згідно довідки, складеної КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя», загальна сума доходу позивача [PERSON] , яка займає посаду начальника зміни групи фірмового обслуговування, за період з червня 2021 року по листопад 2021 року без врахування аліментів становить 89714,94 гривень. Як вбачається із характеристики [PERSON] , 2009 р.н., складеної директором ЗГ № 19 та класним керівником, [PERSON] є учнем 7-В класу в Запорізькій гімназії № 19, зарекомендував себе старанним, дисциплінованим учнем. Мати приділяє належну увагу в навчанні та вихованні, цікавиться успіхами сина. Систематично відвідує батьківські збори. Бере активну участь у житті класу. Батько не бере участі у вихованні сина, жодного разу не цікавився успіхами і шкільним життям [PERSON] . 10.11.2022 року Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району ЗМР надано суду висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 27.07.2022 року, матір`ю дитини створено належні умови для проживання, навчання, відпочинку малолітнього сина [PERSON] . Спеціалістами відділу служби у справах дітей була з`ясована думка малолітньої дитини щодо позбавлення батька батьківських прав. [PERSON] зазначив, що батька не бачив давно та взагалі з ним не спілкується, хоча він живе поруч через декілька будинків, останнього разу спілкувався з ним коли йому було 8 чи 9 років. У справі про позбавлення батька батьківських прав підтримує матір. Спеціалістами відділу по Шевченківському району служби у справах дітей ЗМР було здійснено вихід за адресою проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вдома перебував батько [PERSON] , який доступу до житла не надав та зазначив, що його син, [PERSON] , перебуває у стані алкогольного сп`яніння та спить. На запитання, як часто [PERSON] вживає алкогольні напої, відповів, щодня. На засідання комісії з питань захисту прав дитини задля надання відповідних пояснень та висловлення думки щодо позбавлення його батьківських прав, [PERSON] не з`явився, будь-яких документів, пояснень до відділу не надав. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені судом обставини переконують у тому, що відповідач як батько дитини, не виконує своїх обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов для отримання дитиною освіти. Фактично між дитиною та батьком не виникло родинних стосунків, притаманних сім*ї, між ними немає почуттів любові, емоційного зв*язку. Відповідач дитиною не цікавиться, не бачиться з нею, хоча проживає поруч через декілька будинків, що вказує на те, що виховання дитини матір*ю та самоусунення від участі у житті сина є для нього зручним. Враховуючи тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина, його небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї, суд прийшов до висновку, що винна поведінка батька відносно сина знайшла своє підтвердження доказами і до відповідача необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав, який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України,на користь позивача з відповідача підлягають відшкодування з оплатою судового збору. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України,ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved