Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , у якому просив: -розірвати договір-купівлі продажу SAMSYNG GQ75Q800T серійний номер: 75080 від 23.07.2021 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; -стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу SAMSYNG GQ75Q800T серійний номер: 75080 від 23.07.2021 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , у сумі 75 000,00 грн; -стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн; -стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] штраф, передбачений п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів», у розмірі 750 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач придбав у відповідача телевізор SAMSYNG GQ75Q800T вартістю 75 000,00 грн. Вказує, що за домовленістю з відповідачем позивач 23.07.2021 року перерахував на його рахунок 21 500,00 грн, як передоплату за телевізор, а 21.07.2021 року 3 000,00 грн з картки дружини та ще 500,00 грн 09.07.2021 року. Решту коштів у розмірі 50000 грн було сплачено відповідачу готівкою. Відповідачем було видано позивачеві товарний чек віл 23.07.2021 року на суму 75 000,00 грн. Позивач посилається на те, що 05.08.2021 року телевізор вийшов з ладу, про що позивач повідомив відповідача. 06.08.2021 року кур`єр забрав телевізор та вручив позивачу акт приймання-передачі. Через два місяці ані телевізор, ані грошові кошти позивачеві не повернуті, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевської І.О. від 16.12.2021 року справу скеровано до Миронівського районного суду Київської області. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 24.06.2022 року відкрито провадження у справі. Постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково - ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16.12.2022 року скасовано та направлено справу до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.10.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу товару через мережу Інтернет, а саме через інтернет-магазин [INFO] Предметом продажу був телевізор SAMSYNG GQ75Q800T серійний номер: 75080. Як встановлено судом, 09.07.2021 року позивач перерахував на рахунок [PERSON] 500,00 грн., 20.07.2021 року [PERSON] перерахувала на рахунок [PERSON] 3 000,00 грн., а 23.07.2021 року [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] 21 500,00 грн. В матеріалах справи наявні: гарантійний талон від 23.07.2021 року з печаткою інтернет-магазину [INFO] на телевізор та товарний чек №228 від 23.07.2021 року на телевізор на суму 75 000,00 грн з печаткою інтернет-магазину [INFO] В зв`язку з тим, що 05.08.2021 р. телевізор перестав працювати, позивач передав відповідачу даний товар для здійснення його заміни, що підтверджується актом приймання-передачі майна №277 від 06.08.2021 року за яким телевізор був отриманий відповідачем для проведення гарантійного сервісного обслуговування. Однак, на момент звернення до суду товар не був відремонтований або замінений. Звертаючись до суду позивач просить в судовому порядку усунути порушення його прав, як споживача послуг, шляхом розірвання договору та стягнення сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди, завданої йому продажем товару неналежної якості, а також стягнення штрафних санкцій. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» придбання товарів через інтернет - це договір, укладений на відстані продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, до яких належать телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення та інформаційні мережі, зокрема інтернет. Положеннями статті 698 Цивільного кодексу України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Відносини, що виникають між покупцем і продавцем товарів, робіт та послуг в Інтернеті не відрізняються від традиційних правил купівлі-продажу і регулюються, зокрема, положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів». Правочини між фізичною та юридичною особою, а також між фізичними особами на суму, що перевищує 340 грн., треба вчиняти у письмовій формі (ч. 1 ст. 208 Цивільного Кодексу України). Виняток встановлено ч. 1 ст. 206 ЦК України - усно можуть вчиняти правочини, які сторони повністю виконують у момент вчинення. Правочин вважають вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або в кількох документах: у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Правочин буде укладеним письмово тоді, коли інтернет -магазин письмово підтвердить інформацію відповідно до ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів». Про те, що покупець визнає правочин, свідчитиме надходження від нього оплати або листа (телеграми), у якому він погоджується придбати товар, також сторони можуть виражати свою волю за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Продавець повинен підтвердити замовлення письмово або за допомогою електронного повідомлення. Таким повідомленням називають інформацію, яку споживач може у будь-який спосіб відтворити або зберегти в електронному вигляді (п. 10 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів»). В даному випадку - це інтернет -сторінка, на яку покупець потрапляє перед тим, як запит на купівлю товару буде сформовано. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Як встановлено судом сторони виконали умови договору купівлі-продажу, продавець передав товар, а покупець його прийняв та здійснив оплату за нього, про що продавцем видано відповідний товарний чек, а отже договір є укладеним. В силу положень ст.1 Закону належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем. Недолік товару - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак. В силу положень ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. На підставі ст.4 Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:1) захист своїх прав державою;2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Як вбачається з матеріалів справи, і це підтверджується Актом приймання-передачі майна від 06.08.2021 р. покупець передав продавцю товар для проведення гарантійного сервісного обслуговування. Продавець зобов`язався провести роботи в строк не більше ніж 45 робочих днів від дати отримання виробу. Статтею 12 Закон передбачено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Такий документ повинен містити інформацію про: 1) дату укладення договору; 2) найменування та місцезнаходження продавця (виконавця); 3) найменування продукції; 4) ціну; 5) строк виконання робіт (надання послуг); 6) інші істотні умови договору; 7) права та обов`язки сторін договору. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. В даному випадку, оскільки товар був повернутий для здійснення гарантійного ремонту, про що позивач підписав акт, в зв`язку з неналежною якістю товару, однак такий ремонт не був виконаний у строки, зазначені в акті, позивач має право вимагати розірвання договору та повернення сплачених коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що будучи належним чином повідомленим про розгляд судом справи, відповідач протягом розгляду цивільної справи не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на статті 77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, спростування доводів позивача зазначених у позові, підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань. За відсутності таких доказів позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору-купівлі продажу, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , та стягнення з останнього на користь позивача сплачених грошових коштів за договором купівлі-продажу від 23.07.2021 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно частини 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом за матеріалами справи не встановлено спричинення моральної шкоди позивачу діями відповідача, адже позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань діями відповідача. Тяжких наслідків для позивача в ході невиконання договору не наступило. Сам факт невиконання своїх зобов`язань відповідачем не свідчить про спричинення моральної шкоди позивачу. Отже, вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Вимоги позивача щодо покладення на відповідача відповідальність відповідно до ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» та стягнення коштів в десятикратному розмірі вартості продукції також не підлягають задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В той же час, позивачем не надано у розпорядження суду доказів, які б свідчили про відмову зі сторони відповідача у реалізації прав позивача, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача в цій частині. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до ФОП [PERSON] підлягає задоволенню частково, а саме в частині розірвання договору та стягнення сплачених коштів. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, пропорційному до задоволених вимог, а саме 8408 грн судового збору.

Outcome: partial