Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

03.01.2023 до суду надійшла позовна заява, в якій позивач вказує, що 17.05.1997 між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя поступово погіршилося через постійні сварки, внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки припинилися декілька років тому. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач, посилаючись на викладені обставини та на ст. ст. 18, 55, 110, 112 СК України, ст. ст. 19, 28, 174, 175 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Ухвалою від 12.01.2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд призначено на 10.02.2023. Позивач та відповідачка належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без їх виклику. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, за відсутності відзиву, оскільки відповідачка своїм правом про заперечення проти позову не скористалася, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 травня 1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області внесено відповідний актовий запис № 3. Після укладення шлюбу відповідачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с. 6). Подружжя має спільну дитину повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Подружнє життя у сторін не склалося. Вони спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Шлюб фактично припинив існування, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення та подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідачки проти розірвання шлюбу, ту обставину, що подружжя проживає окремо, небажання сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка так і дружини, а подальше сумісне проживання є неможливим. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судові витрати у виді судового збору у розмірі - 992,40 гривень, отже з відповідачки на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 992,40 грн.

Outcome: approved