Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

в грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача [PERSON] в якому просила визнати недійсним заповіт, складений 03.09.2019 року від імені [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережною Тетяною Леонідівною та зареєстрований в реєстрі за № 1443. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] у віці двадцяти років помер громадянин [PERSON] , [INFO] . Позивач проживала разом з спадкодавцем однією сім`єю громадянським шлюбом без його державної реєстрації. За життя, [PERSON] повідомив позивача, що ним складено заповіт на ім`я позивача, який був посвідчений ПНКМНО Бережною Т.Л., однак у позивача примірник вказаного заповіту відсутній. 30.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережною Т.Л. заведено спадкову справу № 19/2019 року після смерті спадкодавця та 21.11.2019 року позивачем подано заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що позивачем не було подано заповіту, складеного на її користь. Також у даній постанові було зазначено, що матеріали спадкової справи містять заповіт на користь відповідача та будь-які інші заповіти відсутні. Вподальшому, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я відповідача, як спадкоємця за заповітом та зареєстровано на її ім`я право власності на квартиру, що належала спадкодавцю та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач у позові зазначила, що після ознайомлення з спадковою справою, з наданих нотаріусом документів вбачається розбіжність в підписах спадкодавця на заповіті від 03.09.2019 року, заяві про прийняття спадщини від 03.09.2019 року та паспорті спадкодавця, тому вважає, що заповіт, складений 03.09.2019 року від імені [PERSON] , [INFO] на користь відповідача, повідчений ПНКМНО Бережною Т.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1443, є недійсним, оскільки на укладання даного правочину була відсутня воля спадкодавця та він не вчиняв даний правочин. У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати недійсним оспорюваний заповіт. Одночасно з поданням позову, [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Також до матеріалів позовної заяви позивача було долучено заяву про витребування доказів, а саме копії спадкової справи № 19/2019, заведеної 30.10.2019 року після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Казмиренко Л.В. від 17.12.2020 року матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову були передані на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 року матеріали справи передано судді Пономаренко Н.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року заяву позивача про забезпечення позову у справі повернуто заявнику. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. 30.03.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначила, що була знайома з сім`єю спадкодавця з 2000 року та була хрещеною мамою останнього. Так як її особисте життя не склалось, родина [PERSON] стала їй рідною та вони вважали її членом родини. Оскільки вона була єдиною близькою людиною спадкодавця після смерті членів його сім`ї, то саме вона займалась похованням спадкодавця та несла пов`язанні з похованням витрати. Зазначила, що позивач, яка називає себе членом сім`ї та начебто проживала громадянським шлюбом з [PERSON] , була єдиною людиною, яка самоусунулась від організаційних, процедурних та фінансових питань, пов`язаних з похованням, а тому посилання позивача на факт громадянського шлюбу з спадкодавцем є непідтвердженими та надуманими. Окрім того, вказала, що посилання позивача на той факт, що спадкодавцем було складено заповіт на її користь, не підтверджені жодними доказами та є надуманими. З приводу посилання позивача на те, що на укладення даного заповіту взагалі була відсутня воля спадкодавця, то воно є безпідставним та непідтвердженим, оскільки не надано жодних доказів відсутності особистого волевиявлення спадкодавця при укладенні оспорюваного заповіту. Заповіт, який посвідчений нотаріально, було прочитано вголос та був підписаний спадкодавцем особисто. Окрім того, у відзиві відповідач вказала, що всі наведені позивачем доводи у позовній заяві у їх сукупності дають беззаперечні підстави вважати, що жодних належних й допустимих доказів на підтвердження позову сторона позивача не має. 07.05.2021 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив. Протокольною ухвалою суду від 13.05.2021 року позивачу було повернуто відповідь на відзив, у зв`язку з пропуском строку на її подання та за клопотанням представника відповідача залучено до участі у справі в якості третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бережну Т.Л. Також задоволено клопотання позивача про витребування у нотаріуса копії матеріалів спадкової справи. 20.07.20121 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва від третьої особи у справі надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та заперечення на позовну заяву, відповідно до яких третя особа просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивачем не надано належних доказів того, що укладений спадкодавцем заповіт від 03.09.2019 року на користь відповідача є недійсним, а також не надано жодних доказів того, що позивач проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказала, що нею від [PERSON] посвідчувався лише один заповіт від 03.09.2019 року на ім`я [PERSON] . Вказаний заповіт відразу після посвідчення був зареєстрований в реєстрі. Крім того, відповідно до відомостей, які містяться в спадковому реєстрі, будь-які інших заповітів від імені [PERSON] відсутні. Також зазначила, що всі підписи спадкодавець у заповіті ставив самостійно, був при здоровому глузді та розумів значення своїх дій. При вчиненні нотаріальних дій, нею, як нотаріусом, було роз`яснено порядок вчинення цих нотаріальних дій та наслідки їх вчинення. 03.09.2019 року спадкодавець прибув до її робочого місця та повідомив своє бажання стосовно прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] та складення заповіту. В подальшому, нею були перевірені всі оригінали документів, що посвідчують особу, його дієздатність, а також було пересвідчено, що спадкодавець - [PERSON] розуміє значення та правові наслідки своїх дій, його волевиявлення є вільним і відповідає його внутрішній волі, про що він власноручно написав у заповіті. 27.07.20121 року в судовому засіданні представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, яке було задоволено протокольною ухвалою суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бережної Т.Л. оригіналів документів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року задоволено клопотання позивача про призначення експертизи у справі та призначено по справі почеркознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 17.08.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшли матеріали справи за результатами проведення призначеної судом експертизи з висновком експерта від 02.08.2022 року № СЕ -19/111-22/22531-ПЧ. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2022 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засідання представник позивача просив відкласти розгляд справи для подання клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, з огляду на те, що наявний в матеріалах справи висновок експерта є неповним. У задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили відмовити в їх задоволенні. Третя особа приватний нотаріус КМНО Бережна Т.Л. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась в установлений законом порядок, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, також оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини а відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 07.10.2019 року серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до якої входить, зокрема, квартира [ADDRESS] , яка належала матері померлого - [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ВІД 27.03.2019 року, померла [INFO] . Відповідно до заяви [PERSON] на ім`я ПНКМНО Бережної Т.Л. від 03.09.2019 року останній прийняв спадщину після смерті своєї матері. 30.10.2019 року за заявою відповідача про прийняття спадщини приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережною Т.Л. заведено спадкову справу №19/2019 щодо майна померлого [PERSON] . Судом встановлено, що за життя [PERSON] 03.09.2019 року було складено заповіт на користь відповідача - [PERSON] 26.11.2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бережної Т.Л. із заявою про прийняття спадщини. Листом від 22.04.2020 року ПНКМНО Бережна Т.Л. повідомила позивача про необхідність надання оригіналу заповіту та/або документів, що підтверджують факт родинних зв`язків. 05.05.2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бережної Т.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Постановою ПНКМНО Бережної Т.Л. від 28.05.2020 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що заявником не подано жодних документів, необхідних для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В матеріалах спадкової справи знаходиться заповіт гр. [PERSON] на користь іншої особи. За відомостями Спадкового реєстру будь-які інші заповіти від імені гр. [PERSON] , - відсутні. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказувала, що на час смерті [PERSON] , вона проживала разом з спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та просила визнати вказаний правочин недійсним,а саме з тих підстав, що на час укладання даного правочину була відсутня воля спадкодавця, він не вчиняв даний правочин, як і наявні сумніви, що підпис у заповіті належить спадкодавцю. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю ( ч. 1 ст. 1234 ЦК України). За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. До такого висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 28.11.2019 року у справі №723/3247/18. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Проте суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1267 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частин першої-четвертої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповіт є правочином, а тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України. Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти:1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Відповідно до змісту наведених норм дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Також в обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона проживала разом з спадкодавцем однією як подружжя сім`єю без реєстрації шлюбу та він повідомив їй, що склав заповіт на її користь, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема рішення суду про встановлення даного факту, та як і заповіту, яким би [PERSON] заповів своє майно позивачу, суду надано не було. Крім того, спадкодавцю на момент смерті було 20 років. А в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, стороною позивача не надано доказів про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і не доведено, що саме вказаним заповітом, якій вона вважає недійсним, порушені її права як спадкоємця четвертої черги. Також, судом встановлено, що згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/111-22/22531-ПЧ від 02.08.2022 року: рукописні записи: - «Заповіт прочитано мною в голос відповідає моїй волі…. [PERSON] » в графі «ПІДПИС» у Заповіті від 03.09.2019 року складений від імені [PERSON], [INFO] , та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л. зареєстрований в реєстрі за № 1443 (бланк ННХ 978641); - «… [PERSON] » в графі «ПІДПИС» у заяві про прийняття спадщини від 03 вересня 2019 року складена від імені [PERSON], [INFO] , та посвідчена приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л., зареєстровано в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ Заява за № 30 Спадкова № 16/2019, 03 вересня 2019 року о 12 год 09 хв.; - «… 21.05.2019р.» в графі «Документ отримано» на зворотній стороні заяви-анкети № 3236755 від 25.04.2019 року, складеної від імені [PERSON], [INFO] , та поданої до Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (код органу 8036); - «[PERSON], [ADDRESS]» в графі «прізвище, ім`я та по батькові, адреса заявника»; « [PERSON] ….26.03.2019р. по необережності за адресою [ADDRESS] » в тексті заяви; «25.04…19…» в графі «Підпис» у заяві про втрату або викрадення паспорта від 25.04.2019 року складеної від імені [PERSON], та поданої до Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області», - виконано однією особою. Досліджувані підписи від імені [PERSON] , що містяться: - В графі «ПІДПИС» у заяві про прийняття спадщини від 03.09.2019 року складена від імені [PERSON], [INFO] , та посвідчена приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л. зареєстровано в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ Заява за № 30 Спадкова справа № 16/2019, 03 вересня 2019 року о 12 год. 09 хв; - в графах «Підпис особи» на лицьовій стороні та в графі «Документ отримано» на зворотній стороні заяви - анкети № 3236755 від 25.04.2019 року складеної від імені [PERSON], [INFO] , та поданої до Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (код органу 8036); - в графі «Підпис» у заяві про втрату або викрадення паспорта від 25.04.2019 року складеної від імені [PERSON], та поданої до Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. КИЄВІ ТА Київській області»,- виконано однією особою Вирішити запитання: однією,чи різними особами виконано підписи від імені [PERSON] , що містяться: -В графі «ПІДПИС» у заяві про прийняття спадщини від 03.09.2019 року складена від імені [PERSON], [INFO] , та посвідчена приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л. зареєстровано в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ Заява за № 30 Спадкова справа № 16/2019, 03 вересня 2019 року о 12 год. 09 хв.; -в графах «Підпис особи» на лицьовій стороні та в графі «Документ отримано» на зворотній стороні заяви - анкети № 3236755 від 25.04.2019 року складеної від імені [PERSON], [INFO] , та поданої до Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (код органу 8036); -в графі «Підпис» у заяві про втрату або викрадення паспорта від 25.04.2019 року складеної від імені [PERSON], та поданої до Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. КИЄВІ ТА Київській області» та підпис від імені [PERSON] , що міститься: -- в графі в графі «ПІДПИС» у Заповіті від 03.09.2019 року складений від імені [PERSON], [INFO] , та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л. зареєстрований в реєстрі за № 1443 (бланк ННХ 978641) не виявилось можливим. Запитання відносно підпису від імені [PERSON] в графі «Зразок підпису» заяви-анкети № 3236755 від 25.04.2019 року складеної від імені [PERSON], [INFO] та поданої до Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (код органу 8036), - не вирішувалось, у зв`язку з тим, що його нанесено не рукописним способом, а за допомогою копіювально-множильної техніки, електрографічним способом. При цьому, суд зауважує, що на вирішення експерту позивачем, як ініціатором клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, не сформовано питання щодо належності підпису на заповіті спадкодавцю [PERSON] , а вищевказані висновки експерта не стосуються предмету доказування у даній справі. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, кожен доказ у справі, у тому числі висновок експертизи, підлягає оцінці в порядку, передбаченому процесуальним законом. Наразі, у суду відсутні підстави для неприйняття вказаного висновку експерта до уваги. Приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Судом встановлено, що текст заповіту набраний на комп`ютері. Заповіт прочитаний вголос та власноручно підписаний [PERSON] у присутності нотаріуса, дієздатність особи перевірено. Заповіт посвідчений нотаріусом і є чинним. Позивачем в ході розгляду справи не надано доказів того, що складання заповіту 03.09.2019 року не відповідало воді [PERSON] , оскільки, як було зазначено вище, при складанні заповіту особу спадкодавця було встановлено та перевірено його дієздатність. [PERSON] у заповіті власноручно зазначив, що заповіт відповідає його волі. А справжність його підпису не спростована. Таким чином, позивачем не доведено наявності підстав, які б мали наслідком недійсність заповіту, що в силу положень статтей 12, 81 ЦПК є його процесуальним обов`язком. Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про його вільне волевиявлення, й обставини, які вплинули на волевиявлення заповідача, судом не встановлені. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, що було відображено в заповіті, який був досліджений в судовому засіданні, при цьому, позивачем не доведено протилежного. Разом з тим, окрім висновку експерта, яким підтверджено, виконання підпису у документах, однією і тією ж особою, позивачем суду не доведено та не надано доказів, що в даному випадку були порушені її права та вони підлягають захисту в судовому порядку, оскільки, як вже зазначалось, суду не надано доказів, які б свідчили про те, що вона має право на спадкування за законом та/або за заповітом після смерті [PERSON] . Тому, з врахуванням положень ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача про те, що [PERSON] не міг виразити свою волю щодо написання та підписання оспорюваного правочину. Отже, суд приходить до висновку про те, що волевиявлення [PERSON] на момент складання та посвідчення оспорюваного правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі, що є однією із вимог, додержання якої є необхідною для чинності правочину відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, за таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed