Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача зазначає, що 03 січня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Кредобанк» (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір № СL-160367 (надалі - договір), згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 94120 від 03 січня 2019 року та випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) та випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) за період з 03.01.2019 по 03.12.2020. Відповідно до п. 1 Договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4 Кредитного договору (п. 3.1. Договору). Відповідно до п. 2.3 Договору встановлено термін кредитування. Згідно з п. 6.3 Договору повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 Кредитного договору). Пунктом 6.2 Договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 36 щомісячних платежів по 5640 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 36 місяців з дати укладання кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 03.01.2019 до 31.12.2021 погашаються в однаковому порядку. Для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленого графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій Банку, передбачених п. 2.9 Кредитного договору (п. 6.3.1 Договору). Пунктом 4.1. Договору передбачено, що відповідач сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 52.99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору (п. 4.2 Договору). Відповідно до п. 4.3 Договору за надання послуг позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 Кредитного договору. Пунктом 4.5 Договору визначено реальну річну процентну ставку 67.93 % річних. Пунктом 6.1. Договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 7.1 Договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі за сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пеня, нарахована позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Згідно з п. 10.4 Договору шляхом підписання цього Кредитного договору, позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше. Відповідач був ознайомлений, прийняв усі умови договору, зобов`язувався їх виконувати. Представник позивача вказує, що відповідач не виконує свої зобов`язання за Договором, що призвело до порушення прав позивача. В свою чергу Банк вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі порушення істотних умов Кредитного договору; прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць; невиконання позичальником зобов`язань передбачених Кредитним договором (п. 3.3.; 6.9. Договору) 23 жовтня 2020 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу вих. № 1453821 від 22.10.2020 щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем отримана особисто 27 жовтня 2020 року, однак повністю проігнорована. Станом на дату подання позовної заяви до суду заборгованість за Кредитним договором відповідачем не погашена. Загальна сума заборгованості по Кредитному договору становить 129 594 (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 91 коп. (розрахунок суми заборгованості станом на 03.12.2020 додається), яка складається з: 83 757 грн. 15 коп. - сума заборгованості за кредитом; 44 042 грн. 95 коп. - прострочені відсотки; 1 794 грн. 91 коп. - пеня. Крім того, представником позивача надано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 847 грн.; витрати, пов`язані із явкою позивача та/або представника до суду у розмірі 5000 грн. У зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором № СL-160367 від 03.01.2019 в розмірі 129 594 (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 91 коп.; судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 847 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок сім) грн.; витрати у зв`язку із явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 02.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що заперечує проти задоволення позовних вимог в заявленому позивачем розмірі з огляду на наступне. Позивачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставин, на які він посилається (зокрема, щодо розміру основної заборгованості та нарахованих відсотків). Посилаючись на положення ст. 1 Договору, п. 2.1, п. 3.1., п. 2.4., зазначає, що фактично відповідач отримав кредит в розмірі 99 800 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот) грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 502508 від 04 січня 2019 року, 200 грн. були примусово списані Банком як комісія за відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної карти в день укладення договору про відкриття позичальнику поточного рахунку (безготівковим переказом з поточного рахунку клієнта відкритого в Банку). Між тим відсотки за користування кредитом нараховувались позивачем саме за користуванням кредиту в сумі 100000 грн. Представник відповідача вважає такі умови (щодо списання 200 грн. за послуги, які не замовляв позичальник) несправедливими та такими, що не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно розрахунок відсотків має бути проведений із розрахунку отримання кредиту в розмірі 99 800 грн. Більш того, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором станом на 03.12.2020 стягненню підлягає заборгованість за кредитом в розмірі 83 757 грн. 15 коп., оскільки відповідачем сплачено лише 16 242 грн. 85 коп. Також, за даними позивача, відповідачем сплачені відсотки в розмірі 47 487 грн. 15 коп. та підлягає стягненню 44042 грн. 95 коп. (з яких 7093 грн. 6 коп. відсотки нараховані на прострочену суму заборгованості). Загалом, встановлюючи розмір позовних вимог, позивач виходив з того, що позивачем сплачено за Договором всього 63730 грн. (16 242,85 + 47 487,15), що не відповідає фактичним обставинам справи. Так, навіть згідно наданих позивачем виписок руху коштів по рахункам за період з 03.01.2019 по 03.12.2020 відповідачем сплачено 69 866 грн. 45 коп. (перша виплата - 6000 грн. 05 лютого 2019 року, остання 1161 грн. 51 коп. - 04 січня 2020 року). Різниця складає 6136 грн. 45 коп. Більш того, позивачем не враховані платежі, проведені відповідачем 21 січня 2021 року на суму 38 969 грн. 70 коп. Відповідно розрахунок позивача не враховує фактично проведені оплати на загальну суму 45 106 грн. 15 коп. і позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Що стосується нарахування відсотків та пені на прострочені суми, то представник відповідача зазначає, що із наданого позивачем розрахунку не можна визначити за які саме періоди та за прострочення яких саме платежів нараховані відсотки та пеня, отже до надання обґрунтованого розрахунку (із зазначенням коли та по якому платіжному документу проводились платежі відповідачем) не можна визначити фактичну суму, що підлягає погашенню. Крім того, відповідач не отримував повідомлення-вимогу від 22.10.2020, на яку посилається позивач, позивачем не надано доказу направлення саме такої вимоги, натомість відповідач намагався вирішити спірні правовідношення в позасудовий спосіб, але отримав відмову Банку. Одночасно, [PERSON] вважає, що є нікчемною умова договору про списання 200 грн. Банком як комісія за відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної карти в день укладення договору про відкриття позичальнику поточного рахунку. Відповідно позивач має провести перерахунок відсотків за користуванням кредитом, оскільки фактично відповідач отримав кредит у розмірі 99 800 грн. Позивач не надав належних та достатніх доказів в підтвердження наявної в відповідача заборгованості в заявленому розмірі, а саме 83 757 грн. 15 коп. - сума заборгованості за кредитом, 44 042 грн. 95 коп. - прострочені відсотки, 1 794 грн. 91 коп. - пеня. Відповідач не заперечує щодо наявності певної заборгованості, втім з урахуванням вищенаведеного заперечує проти задоволення позовних вимог в розмірі 129 594 грн. 91 коп. Крім того, вважає заявлений позивачем розмір судових витрат значно завищеним. Вказує, що спірні відношення взагалі могли бути вирішені в позасудовому порядку, натомість представник Банку ускладнив доволі простий позов, не надав до позовної заяви обгрунтованого та зрозумілого розрахунку (суми в розрахунку не відповідають сумам у виписках), представник Банку не з`явивився на судове засідання, не врахував суми оплат, фактично проведених відповідачем у січні 2021 року, замість того було надано клопотання про розгляд справи без його участі. Витрати позивача на правничу допомогу пов`язані якраз із необхідністю проводити складні розрахунки та брати участь у судових засіданнях для з`ясування фактичних обставин справи. Одночасно, між позивачем та Адвокатським Бюро «Апонащенко та партнери» укладений договір про надання правової допомоги №0217/2021 від 17 лютого 2021 року та попередній (орієнтовний) розмір витрат відповідача на правову допомогу дорівнює 10 000 грн. Більш змістовний розрахунок буде наданий пізніше. 12.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву визнає факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів: «Відповідач не заперечує наявності певної заборгованості, втім з урахуванням вищенаведеного заперечуємо проти задоволення позовних вимог в розмірі 129 594 грн. 91 коп.», а, отже, даний факт не підлягає доказуванню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. [PERSON] щодо позиції представника відповідача щодо списання 200 грн. на послуги, які не замовляв позичальник і які на переконання представника відповідача є несправедливими та такими, що не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів», зазначає наступне. Представник відповідача не зазначає конкретно, яку саме норму закону було порушено позивачем і яким чином. Крім того, примусовим списанням 200 грн. представник відповідача називає умови, які були погоджені між АТ «Кредобанк» та [PERSON] в п. 2.10.2 Кредитного договору: позичальник сплачує за відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної картки - 200 грн. в день укладення договору про відкриття позичальнику поточного рахунку (безготівковим переказом з поточного рахунку клієнта відкритого в Банку). Більш того, в паспорті споживчого кредиту, з умовами якого був ознайомлений [PERSON] , а саме в пункті 4.1. Паспорту зазначено: що за відкриття поточного рахунку та випуск банківської карти платіжної картки клієнт сплачує 200 грн. За таких обставин, списання 200 грн., про які зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву є згодою, досягнутою між банком та боржником у Договорі Кредиту, та однією із умов видачі кредиту. Також не зрозумілою, на переконання представника позивача, залишається позиція представника відповідача щодо розрахунку відсотків на суму 99 800 грн. Банком було видано кредит в розмірі 100 000 грн., 200 грн. з яких було автоматично списано на виконання умов Кредитного договору, які сторони погодили між собою, за відкриття рахунку та випуск банківської карти, які повинні були бути внесені боржником. Представник відповідача зазначає: ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»: умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. При видачі кредиту в розмірі загальною вартістю 203 244 грн. 81 коп. - 200 грн. за відкриття рахунку та платіжної карти не становлять істотний дисбаланс прав і обов`язків споживача, це плата за надання банківських послуг згідно з ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», кредитні кошти видавались в розмірі 100 000 грн., списання 200 грн. у безготівковій формі було погоджено сторонами в кредитному договорі.Крім того, у відзиві на позовну заяву свою позицію щодо визнання договору кредиту частково нікчемним представник відповідача посилається на норми ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», які на момент укладення Кредитного договору втратили свою чинність. В редакції Закону на дату укладення Кредитного договору та досі в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні норми, на які посилається представник відповідача, як на підставу своїх заперечень. Щодо позиції представника відповідача, що боржником було сплачено 66 866 грн. 45 коп. (перша виплата - 6000 грн. 05 лютого 2019 року, остання - 1161,51 грн. 04 січня 2020 року), а не 63 730 грн., як це вказано у розрахунку заборгованості, представник позивача вважає, що такі доводи не можусь братись до уваги судом, так як не зрозуміло, яким чином представник відповідача нарахував 66 866 грн. 45 коп., ним зазначено лише два платежі на загальну суму 7161 грн. 51 коп., ідентифікувати правильність особистих підрахувань представника відповідача не вбачається за можливе. В силу вимог чинного законодавства, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, представником відповідача не додано альтернативного розрахунку заборгованості боржника на спростування розрахунку банку, а також квитанцій про сплату грошових коштів в загальному розмірі на суму 68 866 грн. 45 коп. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також звертаємо увагу суду, що згідно графіку платежів за Кредитним договором [PERSON] повинен був щомісячно, до 3-го числа кожного місяця, вносити щомісячний платіж в розмірі 5 640 грн., проте згідно з випискою по рахунку № [NUMBER] , що додана до позовної заяви (транзитний рахунок для повернення кредитних коштів, п. 2.7. Кредитного договору), боржник тільки перший платіж вніс згідно з умовами графіку, всі наступні платежі були внесені з допущенням простроченої заборгованості, на яку згідно з умовами п. 7. 1. Кредитного договору нараховувалась пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення. Щодо ненадання належних розрахунків заборгованості, з яких можливо зрозуміти за які періоди та за прострочення яких саме нараховані відсотки та пеня, тобто не надано обґрунтованого розрахунку боргу відповідача, то при поданні позовної заяви Акціонерним товариством «Кредобанк» було надано виписки по рахунках № [NUMBER] та рахунку № [NUMBER] за період з 3.01.2019 по 03.12.2020 , а також розрахунок заборгованості станом на 03.12.2020. В розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначено період нарахування (колонка 1), сума боргу, на яку нараховується відсоткова ставка, розмір відсоткової ставки (відповідно колонка 2, 3), а також розмір нарахованих відсотків на прострочену суму заборгованості (колонка 8), також в обох виписках доданих до позовної заяви відображено погашення, що вносились боржником в рахунок погашення заборгованості за кредитом, а також рознесення вищезазначених погашень на відсотки та тіло кредиту. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилось, а тому підстав вважати даний розрахунок заборгованості неналежним - відсутні. Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначає, що на виконання вимог договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 до позовної заяви про стягнення заборгованості представником АТ «Кредобанк» було долучено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, який буде додатково підтверджений в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 03.03.2021 до суду надійшли письмові пояснення щодо наданих відповідачем доказів по справі, в якому представником позивача зазначено, що 02.03.2021 на адресу Акціонерного товариства «Кредобанк» надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву, в якому серед іншого зазначалось, що 21.01.2021 відповідачем було сплачено грошові кошти в розмірі 38 969 грн. 70 коп., і тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. До вищезазначеного відзиву на позовну заяву було долучено опис вкладення у цінний лист, в якому серед інших додатків було зазначено, що разом із відзивом на позовну заяву в листі також є квитанції № 3444493 та № РК0650 від 21.01.2021. Проте, дані докази не дивлячись на їх зазначення в описі вкладення до цінного листа фактично не були долучені до відзиву на позовну заяву. 12.03.2021 представник АТ «Кредобанк» ознайомився з матеріалами цивільної справи, а також з платіжними дорученнями № 3444493 та № ПН0650 від 21.01.2021, які були долучені до відзиву на позовну заяву, що був направлений до суду. Звертає увагу суду, що представник відповідача вводить суд в оману, стверджуючи, що [PERSON] 21 січня 2021 року було сплачено грошові кошти в розмірі 38 969 грн. 70 коп., так як одна із квитанцій долучених до відзиву на позовну заяву не стосується відносин, що виникли між АТ «Кредобанк» та [PERSON] за кредитним договором №CL-160367 від 03.01.2019. Зокрема, в платіжному дорученні №ПН650 від 21.01.2021 на суму 18 969 грн. 70 коп. отримувачем платежу зазначено Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», а в призначені платежу: оплата по кредиту, борг згідно кредитного договору №010/1030/82/0031396. Тобто, даний доказ не відносить до предмету спору, щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №CL-160367 від 03.01.2019. У зв`язку з чим, просить виключити з переліку доказів по цивільний справі №367/97/21 платіжне доручення № ПН0650 від 21.01.2021, а.с. № 72, як такий, що не стосується предмета доказування.Крім того, щодо вимоги представника відповідача надати додаткові документи на підтвердження розміру заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № CL-160367 від 03.01.2019, посилаючись на практику ВС та норми ЦПК України зазначає, що виписка з карткового рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом заборгованості відповідача. Звертає увагу суду, що банківські виписки, які додано до позовної заяви на підтвердження заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № CL-160367 від 03.01.2019 відповідають вимогам, визначеним в п. 61-63 Положень про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 і таким чином, у представника відповідача відсутні будь-які законні підстави вимагати виписки по рахунках здійсненні в будь-якій іншій формі. 07.09.2021 до суду надійшла заява представника відповідача, в якій він вказує, що позивачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження обставин на які він посилається (зокрема щодо розміру основної заборгованості та нарахованих відсотків). Позивачем при поданні позовної заяви не враховані суми виплат здійснених відповідачем для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № СL-160367, а саме: 6000 грн. 00 коп. - квитанція № 6651957 від 05 лютого 2019 року; 6000 грн. 00 коп. - квитанція № 12937673 від 06 березня 2019 року; 5703 грн. 00 коп. - платіжне доручення № Р24А597249226А37558 від 23 квітня 2019 року; 5700 грн. 00 коп. - квитанція № 0.0.135144210.1 від 15 травня 2019 року; 3500 грн. 00 коп. - квитанція № 1-3823К від 19 червня 2019 року; 1974 грн. 94 коп. - квитанція № 40598814 від 11 липня 2019 року; 2156 грн. 00 коп. - квитанція № 18246- 54171-51517 від 16 грудня 2019 року; 14300 грн. 00 коп. - квитанція 73028389 від 19 грудня 2019 року; 1161 грн. 51 коп. - квитанція № 506689 від 04 січня 2020 року; 20 000 грн. 00 коп. - квитанція № 3444493 від 21 січня 2021 року. Відповідно до вищезазначених квитанцій відповідачем, до отримання позовної заяви (10 лютого 2021 року), було сплачено на погашення кредиту 66495 (шістдесят шість тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 45 коп. Для вирішення спірної ситуації відповідачем, на погашення кредитної заборгованості після відкриття провадження у справі було сплачено: 2000 - квитанція № 1235118 від 22 квітня 2021 року; 29800 грн. - квитанція № 1284685 від 15 червня 2021 року; 50000 грн. - квитанція № 32937927 від 16 червня 2021 року. В період з 22.04.2021 р. по 16.06.2021 р. [PERSON] для погашення заборгованості за кредитом сплачено всього 81800 (вісімдесят одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. Загалом переплата за кредитним договором становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) грн. 54 коп. Натомість, згідно виписки по особовим рахунком з 01.01.2021 по 16.06.2021, виданої [PERSON] у відділенні АГ «Кредобанк» 16 червня 2021 року відповідачем було сплачено 153600 грн. 00 коп., тому переплата становить 24005 (двадцять чотири тисячі п`ять) грн. 09 коп. Окрім цього, при перевірці даних щодо погашення кредиту на терміналі самообслуговування була зазначена сума заборгованості станом на 21.07.2021 в розмірі 59653 (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн. 00 коп. У зв`язку з чим просить зобов`язати позивача провести розгорнуті звірення розрахунків з відповідачем у зв`язку з тим, що: позивачем не враховані усі виплати відповідача, які були сплачені до подачі позову; позивачем проігноровані намагання відповідача вирішити спір мирним шляхом; позивачем не враховані оплати відповідача в період з 22.04.2021 по 16.06.2021 та відповідно не зрозуміло, яка сума боргу залишилась. У зв`язку з чим, просить прийняти заяву по справі та долучити до матеріалів справи, зобов`язати АТ «Кредобанк» здійснити за ініціативою останнього розгорнуті звірення розрахунків з [PERSON] щодо сплачених грошових коштів за кредитним договором № CL-160367 для можливості укладення мирової угоди; долучити до матеріалів справи докази зазначені в додатках, оскільки дані докази неможливо було подати раніше. 19.01.2023 до суду надійшло клопотання від представника відповідача, в якому він вказує, що відповідно до позовної заяви від 14 грудня 2020 року АТ «Кредобанк» вимагає стягнення за кредитним договором № CL-160367 від 03 січня 2019 року заборгованість в сумі 83 757 грн. 15 коп. - за тілом кредиту, 44 042 грн. 95 коп. - прострочені відсотки, 1794 грн. 91 коп. - пеня, всього 129 594 грн. 91 коп. Також у позовній заяві позивач стверджує, що 22 жовтня 2020 року направив відповідачеві повідомлення-вимогу № 1453821 з вимогою повернути кредит в повному обсязі та нараховані відсотки. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати достроковою повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності. Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) - після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статі 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, пред`явивши 22 жовтня 2020 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор (банк), відповідно, до приписів ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив порядок, умови та строк виконання основного зобов`язання, і з цієї дати право нараховувати відсотки та пеню у банку припинено. Після подання позову, в період розгляду цієї справи, відповідач самостійно сплатив на користь позивача грошові кошти за кредитним договором № CL-160367 від 03 січня 2019 року: 21 січня 2021 року - 20 000 грн.; 22 квітня 2021 року - 2 000 грн.; 15 червня 2021 року - 29 800 грн.; 16 червня 2021 року - 50 000 грн. Всього на суму 101 800 грн.В призначенні платежу по цих оплатах зазначено, що вони здійснені на погашення кредиту за кредитним договором № CL-160367. Оскільки з підстав наведених вище, у банку з моменту пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, припинено право нараховувати проценти та пеню, окрім вже відображених у позовній заяві, то кошти в сумі 101 800 грн. підлягають зарахуванню в рахунок погашення позовних вимог. Стосовно заявлених позивачем судових витрат, зокрема щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 837 грн. та витрат у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 грн., представник відповідача зазначає, що такі суми є завищеними та явно неспівмірними зі складністю справи, виконаною роботою адвокатом. Крім того, відповідач всіляко сприяв розгляду справи, надав суду наявні у нього докази, намагався вирішити спір шляхом укладення мирової угоди, здійснив погашення основної суми заборгованості під час судового розгляду. Натомість процесуальна поведінка відповідача, а саме не надання детального розрахунку заборгованості з врахуванням оплат, відмова від врегулювання спору мирним шляхом, свідчать про неналежне виконання ним обов`язків як учасника справи. Одночасно, ціна позову становить 129 594 грн. 91 коп., тоді як заявлені витрати пов`язані з послугами адвоката становлять 21 837 грн. що складає 17 % від ціни позову. З врахуванням того, що дана справа не відноситься до категорії складних справ (малозначною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг підготовлених представником позивача процесуальних документів), представник відповідача вважає, що розумним та справедливим буде присудження позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу та участь представника у суді в розмірі 5 000 грн. У зв`язку з чим, просить розглянути справу № 367/97/21 за позовом АТ "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наявними матеріалами з врахуванням наданих відповідачем доказів про оплату коштів, які є предметом позову; вимоги позивача про стягнення судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу та витрат у зв`язку з явкою представника позивача до суду задовольнити в розмірі не більше 5 000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, клопотання свого представника підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 січня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-160367. Сума кредиту - 100 000 грн. Дата видачі кредиту - 03січня 2019 року. Строк кредитування - 36 місяців терміном до 31 грудня 2021 року. Відповідно до п. 2.10 кредитного договору позивальник сплачує Банку комісії за видачу кредиту, одноразово - 0 грн., сплачується в вдень видачі кредиту, за відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної картки - 200 грн. в день укладення договору про відкриття позивальнику поточного рахунку (безготівковим переказом з поточного рахунку клієнта відкритого в Банку). Разом з тим, у матеріалах справи міститься меморіальний ордер № 94120 від 03 січня 2019 року на суму 100 000 грн., що підтверджують сплату ПАТ «Кредобанк» на користь [PERSON] кредиту та заява на видачу готівки № 502508 від 04 січня 2019 року на суму 99 800 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту CL-160367 від 03.01.2019 загальна сума заборгованості станом на 03.12.2020 становить 127 800 грн. 10 коп., з них: 83757 грн. 15 коп. - сума заборгованості за кредитом; 44042 грн. 95 коп. - сума заборгованості за відсотками; 0 - сума заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку пені по простроченій заборгованості позичальника [PERSON] у відповідності до кредитного договору № CL-160367 за період з 03.12.2019 по 03.12.2020, загальна сума пені становить 1 794 грн. 91 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата процентів та пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашував суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При прийнятті рішення суд враховує, що представник відповідача надав до суду докази сплати заборгованості за кредитним договором № CL-160367 від 03 січня 2019 року після подання позовної заяви, а саме: відповідачем сплачено 21 січня 2021 року кошти в сумі 20000 грн., 22 квітня 2021 року в сумі 2000 грн., 15 червня 2021 року в сумі 29 800 грн., 16 червня 2021 року в сумі 50 000 грн., що підтверджується випискою АТ «Кредобанк» по особовим рахункам з 01.01.2021 по 16.06.2021 по рахунку [PERSON] та поданими представником відповідача квитанціями. При цьому, суд не враховує посилання представника відповідача в заяві, вх. № 35303 від 07.09.2021 на те, що при поданні позовної заяви не враховані суми виплат здійснених відповідачем до погашення заборгованості за кредитним договором № CL-160367 за період часу з 05.02.2019 по 04.01.2020, оскільки представником відповідача не долучено відповідні квитанції до матеріалів справи, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи це, суд позбавлений можливості встановити, чи було здійснено ці виплати та чи були вони здійснені в рахунок погашення заборгованості саме за кредитним договором CL-160367 від 03.01.2019. При цьому, в наданому позивачем рух коштів по рахунку з 03.01.2019 по 03.12.2020 враховано деякі із зазначених представником відповідача виплат. Таким чином, враховуючи, що позивач просить стягнути із відповідача заборгованість в сумі 129 594 грн. 91 коп., яка розрахована станом на 03.12.2020, однак, після 03.12.2020 відповідачем в рахунок погашення заборгованості було сплачено 04.01.2020 1161 грн. 51 коп., що відображено в виписці по руху коштів по рахунку з 03.01.2019 по 03.12.2020, 21.01.2021 - 20000 грн., 22.04.2021 - 2 000 грн., 15.06.2021 - 29800 грн., 16.06.2021 - 50000 грн., суд вважає правильним задовольнити вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 26 633 грн. 40 коп. Щодо посилання представника відповідача на те, що списання позивачем 200 грн. як комісію з відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної картки є несправедливою умовою договору та такими, що не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає наступне. Представник відповідача в поданому відзиві посилається на 1. 5 ст. 11, частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Також посилається на абзац 2, 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, суд звертає увагу представника відповідача, що станом на момент укладання кредитного договору № CL-160367, стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» була викладена в наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, представник відповідача в поданому відзиві посилається на норми законодавства, які не діяли на момент виникнення спірних правовідносин. При цьому, представник відповідача тільки в тексті поданого відзиву посилається на несправедливість п. 2.10.2 кредитного договору, та зазначає, що така умова договору є нікчемною, однак, не подає зустрічний позов з приводу цього питання. Таким чином, враховуючи, що кредитний договір або його окремі пункти не визнані судом недійсними, суд приймає поданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, достовірний, допустимий доказ заборгованості відповідача перед позивачем за період часу до 03.12.2020. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 847 грн. 00 коп. та витрат у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Крім того, стаття 137 ЦПК України детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга); - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя); - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта); - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята); - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста). Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, копію договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію довіреності. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд зазначає, що із наданого договору про надання правової допомоги не вбачається сума гонорару адвоката, оскільки суду надано лише першу та останню сторінку зазначеного договору. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Дослідивши попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, враховуючи складність справи, яка розглядалася в спрощеному позовному провадженні, кількість значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, участь представника позивача в судових засіданнях, заперечення представника відповідача щодо заявленої позивачем суми, суд дійшов висновку про необхідність часткового відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу та витрат у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5000 грн. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із відповідача, на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу та у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 431 грн. 99 коп.

Outcome: partial