Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04.12.2021 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 234. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, тому весь тягар утримання спільної дитини позивач несе сама. Відповідач працює неофіційно та має постійний заробіток. Також на утриманні відповідача знаходяться двоє дітей від попереднього шлюбу. Відповідач допомогу на утримання дитини та утримання самої позивачки не надає, отже позивач утримує дитину за соціальну допомогу при народженні дитини. Окрім того на утриманні позивача перебувають малолітні діти ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ). На утриманні у відповідача перебуває двоє дітей від попереднього шлюбу. Відповідач має постійний дохід, стан здоров`я задовільний. На думку позивача, відповідач має сплачувати аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття у розмірі 25% частини всіх видів заробітку щомісячно та 12,5% частини всіх видів заробітку щомісячно на її утримання до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 25% частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше розміру, визначеного ч. 2 ст. 182 СК України, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини в розмірі 12,5% частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20). 04.10.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити повністю. Зазначив, що він ніколи не відмовляв позивачці у наданні матеріальної допомоги на утримання доньки. Завжди купував одяг, продукти харчування, інші необхідні речі. Не заперечує проти сплати аліментів на утримання своєї доньки, але не згідний з розміром аліментів, який визначила позивач, виходячи з наступного. Як правильно зазначила позивач у своєму позові, у нього є ще двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, які перебувають на його утриманні. При цьому, позивач вказала не його рідних дітей ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ), а дітей до яких він жодного відношення не має - [PERSON] і [PERSON] . Він щомісячно надавав колишній дружині кошти на утримання їх дітей в добровільному порядку приблизно в розмірі 1/3 від його доходу, а тому вона і не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів. Його стан здоров`я не є задовільним, так як має діагноз: Анкілозуючий спондилоартрит (хвороба Бехтерева) це хронічний, переважно прогресуючий запальний процес невідомої етіології, що уражає головним чином крижово-клубові суглоби, суглоби хребта, фіброзні кільця і зв`язки хребта, що призводить до їх поступового анкілозу, що унеможливлює його працевлаштування на високооплачувану роботу. Крім того, у нього на сьогодні є велика заборгованість по кредитах. Отримані кошти він витратив на свою сім`ю, зокрема на оплату весілля (обручки, кафе), придбання побутових приладів і різних речей побуту, які залишились у дружини вдома. Також позивач просить стягнути з нього витрати на її утримання. На сьогодні він зміг влаштуватись на офіційну роботу, проте має невелику заробітну плату. Його матеріальний стан на сьогодні не є задовільний. Враховуючи, що він повинен утримувати трьох дітей, він вважає, що у нього немає змоги надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання. Зазначив про те, що у випадку якщо суд стягне з нього аліменти на утримання їх з позивачем доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку та на утримання дружини в розмірі 1/8 частини, і ще будуть з його заробітної плати відраховувати 1/3 частину на утримання дітей від попереднього шлюбу, то з його заробітної плати відраховуватись 17/24 частини. Враховуючи розмір заробітної плати, яку йому обіцяють на роботі, він не зможе сплачувати всі стягнуті аліменти у визначеному розмірі, що призведе до утворення заборгованості та накладення на нього штрафних санкцій. Вважає за можливе сплачувати аліменти на їх спільну з позивачем доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.25-27). 06.10.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача - адвоката Константінової Т.М. у зв`язку з необхідністю ознайомитися з відзивом на позовну заяву (а.с.38). 27.10.2022 судове засідання відкладено в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги (а.с.42). 23.11.2022 судове засідання не відбулося в зв`язку з оголошенням довготривалої повітряної тривоги, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку (а.с.44). 13.12.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з плановим відключенням електромережі, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку (а.с.46). 22.12.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з плановим відключенням електромережі, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку (а.с.48). 19.01.2023 судове засідання відкладено до 09.02.2023 через неявку відповідача, який повідомлявся за адресою, вказаною у поданій заяві, проте у суду відсутні відомості про вручення йому судової повістки (а.с.50). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Константінову Т.М. Представник позивача - адвокат Константінова Т.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу без участі сторони позивача (позивача та її представника), позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.41). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву, погодився на стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини, на утримання дружини аліменти просив не стягувати. Пояснив, що діти від іншого шлюбу з ним не проживають, на їх утримання аліменти він платить за усною домовленістю з отримувачем аліментів. По можливості періодично перераховує дітям близько тисячі гривень, інколи й до трьох тисяч гривень. Інших документів, які підтверджують його стан здоров`я він не має. Заслухавши в судовому засіданні пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). У даний час між батьками виник спір з приводу участі батька в утриманні дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 № 759/10277/18 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Судом встановлено та не заперечувалось позивачем, що у відповідача є ще двоє дітей від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що аліменти на утримання дітей він сплачує регулярно, проте розмір таких аліментів визначається за домовленістю одержувача таких аліментів, не на підставі рішення суду. Крім цього, діти від іншого шлюбу з ним не проживають, оскільки він сам проживає в м. Борисполі, Київської області. Кошти дітям від попереднього шлюбу він надає періодично і це різні суми. Суд звертає увагу, що надання малолітнім дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Викладене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 27.05.2020 справа № 712/4702/19 провадження № 61-929св20. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є особою працездатного віку. На підтвердження свого незадовільного стану здоров`я відповідачем надано копію дослідження магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта від 04.08.2014, відповідно до якого зроблено висновок «Анкілозуючий спондилоартрит, синдром Рейтера». Однак, за відсутності відповідних консультативних висновків лікарів суд позбавлений можливості оцінити стан здоров`я відповідача з наведених письмових доказів, оскільки такі не містять відомостей щодо необхідності проведення певного виду лікування, не містять жодних призначень, рекомендацій щодо амбулаторного чи стаціонарного лікування, в тому числі, будь-яких обмежень або застережень до фізичних навантажень чи працевлаштування. Також відповідач на підтвердження свого скрутного матеріального становища надає Довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором С-612-010983-21-980 від 28.10.2021 видану АТ «Ідея Банк» про наявну заборгованість в сумі 21 572,19 грн. станом на 15.09.2022 та Довідку про заборгованість від 15.09.2022 видану АТ «Універсал Банк» про наявну заборгованість в сумі 8 753,78 грн. (а.с.33, 35). Проте, сам по собі факт укладення кредитних договорів не є обставиною, яка спростовує те, що [PERSON] не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині. При цьому, відповідач не підтвердив наявність та розмір кредитних зобов`язань перед банком на час розгляду справи (09.02.2023), існування простроченої заборгованості. Надані відповідачем довідки суд не враховує у якості доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів, оскільки у них відсутня інформація про мету, з якою отримувались кредитні кошти, а також відповідачем не надано доказів, що кредитні кошти отримувались в інтересах сім`ї. Враховуючи матеріальне становище відповідача, а також відсутність в матеріалах справи доказів того, що він сплачує аліменти на дітей від іншого шлюбу, а також відсутність доказів того, що діти від іншого шлюбу перебувають на його утриманні, стан його здоров`я, наявність кредитних зобов`язань та часткове визнання відповідачем позовних вимог у розмірі 1/6 частини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 25 відсотків від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку малолітньої [PERSON] , а також таким, що не порушуватиме права інших дітей відповідача на утримання. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до частин 2, 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому у частині четвертій цієї ж статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та окрім соціальних виплат, інших джерел доходів не має. Відповідач [PERSON] не надав доказів, що є його обов`язком в силу статей 12, 81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Крім того, суд враховує і відомості про особу відповідача, який є працездатного віку, а отже може своєю працею отримувати дохід для утримання, в тому числі, дружини до досягнення дитиною 3-х років. Отже, оскільки позивач проживає з дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, суд дійшов висновку, що вона має право на утримання від чоловіка у вигляді аліментів у грошовій формі, що відповідає приписам частини 2 статті 77 СК України. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення [PERSON] трьохрічного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, а також відповідно до моральних засад суспільства (стаття 7 СК України) враховує, що відповідач має працездатний вік, за станом здоров`я здатний працювати, має можливість сплачувати аліменти та вважає, що з відповідача відповідно до заявлених позовних вимог слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 12,5 відсотків від усіх видів його заробітку щомісячно. На думку суду, визначений розмір є достатнім та належним розміром аліментів на утримання дружини. Згідно частини 1 статті 192 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі частини 1 статті 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути у дохід держави судові витрати в частині судового збору. Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, надано Договір на надання правової (правничої) допомоги, юридичних послуг № 37-ц/22 від 09.09.2022; акт виконаних робіт до договору № 37-ц/22 від 09.09.2022 в якому зазначено обсяг виконаних робіт та їх ціна в розмірі 1500,00 грн.; квитанцію № 11 від 09.09.2022 на суму 1500,00 грн. (а.с.11-14). Оскільки, позовні вимоги суд вважає за необхідне задовольнити повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Outcome: approved