Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи його тим, що між нею та відповідачем [PERSON] , був укладений шлюб, який зареєстрований 20.12.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №83. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] яка проживає з нею, та сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, а також різні погляди на сімейне життя, в зв`язку з чим на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Також позивачка вказала, що оскільки вона одна не зможе забезпечити обом дітям належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, то вважає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, зможе самостійно утримувати та виховувати їхнього сина. На підставі викладеного [PERSON] , посилаючись на те, що подальше їхнє з відповідачем перебування у шлюбі суперечить її інтересам, просила шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] разом з нею, а сина [PERSON] , [INFO] разом з відповідачем. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 08.02.2023 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила шлюб між ними розірвати без надання строку на примирення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб між ними розірвати. Також, сторони не заперечували проти ухвалення рішення судом в підготовчому судовому засіданні в зв`язку з визнанням позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 20.12.2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №83, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.12-13). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не підтримують подружніх стосунків, про надання строку на примирення не просять та бажають розлучитися. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, визнавши її позов, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved