Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У червні 2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та штрафних санкцій, в якій позивач просить суд, стягнути, на його користь, з: АТ «СГ «ТАС» 20 970, 40 грн. - страхового відшкодування, 2 458,39 грн. - пені, 593,00 грн. - 3% річних від простроченої суми, 1 532,12 грн. - інфляційні витрати, 2 100,00 грн. - витрати на оплату послуг експерта авто товарознавця; [PERSON] - 2 000,00 грн. розмір франшизи, 14 485,90 грн. - матеріальної шкоди; вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив про те, що 29.02.2020 у м.Дніпро відбулось ДТП за участю автомобіля «Opel Vectra» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2020, винним у вказаному ДТП було визнано [PERSON] . Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel Vectra» номерний знак [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС», за заявою [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 77 029,60 грн. З огляду на те, що матеріальні збитки спричинені [PERSON] становлять 114 485,90 грн. (різниця між вартістю автомобіля до ДТП та після нього), а фактично було відшкодовано 77 029,60 грн., останній вважав за необхідне, звернутися до суду з даним позовом про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності зі страхової та 14 485,90 грн. різниці між розміром спричиненої шкоди та лімітом відповідальності з [PERSON] , а також розмір франшизи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінової К.С. від 05.08.2021 відкрито провадження у справі. У зв`язку із закінченням відрядження судді Лукінової К.С. до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, справу було передано судді Кондрашову І.А. яким за ухвалою від 07.06.2022 її прийнято до провадження та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено про підтримання заявлених позовних вимог та відсутності заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надано, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, а тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2020 (справа №932/2863/20) [PERSON] визнано винним у ДТП, яке мало місце 29.02.2020 у м.Дніпро за участю автомобіля «Opel Vectra» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Провадження у справі закрито у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до роздруківки з електронної бази М(Т)СБУ, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel Vectra» номерний знак [NUMBER] застрахована у АТ «СГ «ТАС»; статус поліса станом на 29.02.2020 - діючий, ліміт за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшиза - 2 000, 00 грн. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до копії заяви від 04.03.2020 та квитанції від 06.03.2020, АТ «СГ «ТАС» було повідомлено про ДТП, яке мало місце 29.02.2020. Відповідно до копії висновку експерта (авто товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) №1004/20/20 від 30.03.2020: вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] складає 170 029,60 грн. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП); ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] у аварійному стані (пошкодженому) після ДТП складає 55 543,70 грн. Вартість відновлювального ремонту - 276 774,17 грн. Згідно з копією квитанції від 30.03.2020, за проведення авто товарознавчої експертизи №1004/20/20 від 30.03.2020, було сплачено 2 100, 00 грн. Відповідно до копії акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) ФОП [PERSON] , вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] склала 115 228,38 грн. Згідно з копією скарги [PERSON] адресованої Національній Комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, АТ «СГ «ТАС» 05.06.2020 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 77 029,60 грн. Відповідно до копії супровідного листа, квитанції про відправку від 11.06.2020, на адресу Національної Комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг було направлено скаргу на дії АТ «СГ «ТАС» щодо не доплати страхового відшкодування у розмірі 20 970, 40 грн., а також надано копію витягу з оцінки №1004/20/20 від 30.03.2020. Згідно з копією листа НБУ від 26.08.2020, страховиком було виплачено страхове відшкодування у розмірі 77 029,60 грн. на підставі висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 13.05.2020 за №17-R/69/3 складеного ФОП [PERSON] . Позивачем надано розрахунок штрафних санкцій: 2 458,39 грн. - пені за період з 11.06.2020-15.03.2021; 593,00 грн. - 3% річних від простроченої суми за період з 11.06.2020-15.03.2021, 1 532,12 грн. - інфляційні витрати за період з червня 2020-березень 2021 року. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 статті 6 ЗУ «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст.16 ЗУ «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 частини 1 статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 35.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 30.1 ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.30.2 ст.30 вищевказаного Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вже зазначалось вище, відповідно до копії висновку експерта (авто товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) №1004/20/20 від 30.03.2020: вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] складає 170 029,60 грн. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП); ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] у аварійному стані (пошкодженому) після ДТП складає 55 543,70 грн. Вартість відновлювального ремонту - 276 774,17 грн. Таким чином, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з того, що позивачем надано належні докази на підтвердження заподіяння збитків у розмірі 114 485,90 грн. (різниця між вартістю автомобіля до ДТП та після нього) та з огляду на те, що відповідачем не надано звіту про оцінку вартості збитків на підставі якого ним було визначено суму страхового відшкодування на рівні 77 029,60 грн., вимога позивача про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, в межах ліміту відповідальності, у розмірі 20 970,40 грн. (100 000,00 (ліміт відповідальності) - 77 029,60 (виплачене страхове відшкодування) - 2000,00 (розмір франшизи) підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивач звертався до Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з вимогою про надання звіту складеного ФОП [PERSON] , яка залишилась без виконання. До того ж суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови ВС/КСЦ від 11.12.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №185/12399/15-ц, з аналогічними обставинами, саме на відповідача (страхову) покладено обов`язок спростування висновку експертного дослідження автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку наданого позивачем. Також, з АТ «СГ «ТАС» підлягають стягненню витрати позивача на проведення експертизи у розмірі 2 100,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.3 ст.530 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВП/ВС від 11.04.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №758/1303/15-ц. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у п.36.5 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з п.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. З огляду на те, що АТ «СГ «ТАС» повинно було здійснити виплату страхового відшкодування до 11.06.2020, на користь позивача за період з 11.06.2020 по 15.03.2021 підлягають стягненню: 1 917,76 грн. - пені, 477,00 грн. - 3% річних, 936,90 грн. - інфляційні витрати, що нараховані на суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 20 970,40 грн. Згідно з висновком колегії суддів ВС/КЦС викладеному у постанові від 26.10.2022 прийнятій за результатами справи№645/6088/18, закриття провадження у справі про адмінправопорушення з підстав закінчення строків, не є реабілітуючою обставиною - тому це не спростовує факт наявності вини особи в ДТП і не звільняє її від зобов`язання відшкодувати шкоду. Відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 14.12.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №147/66/17, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). З огляду на те, що [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яке мало місце 29.02.2020 та спричинена ним, в результаті ДТП, позивачу матеріальна шкода перевищує визначений страховим полісом (Договором) ліміт відповідальності, з останнього підлягає стягненню 14 485,90 грн. Згідно з п.12.1 ст.12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п.36.6 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Виходячи з викладеного з [PERSON] підлягає стягненню розмір франшизи у сумі 2 000,00 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з АТ «СГ «ТАС» слід стягнути судовий збір у розмірі 860,00 грн., а з [PERSON] - 48,00 грн.

Outcome: approved