Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

02.02.2023 року [PERSON] , в особі представника адвоката Скворцової О.В., звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви зазначила, що заявник у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . [INFO] заявник, народила дитину жіночої статі - [PERSON] . Батько дитини на час реєстрації народження був відсутній в м. Мелітополі Запорізької області, заявниця зареєструвала дитину як мати одиначка. Пологи відбулися на тимчасово окупованій території м. Мелітополя Запорізької області у КНП «Мелітопольський пологовий міський будинок», де заявнику, матері дитини, було видано Медичне свідоцтво про народження від 29.04.2022 року, а оригінал заявниця була вимушена віддати у орган РАГСУ окупаційної влади для реєстрації народження своєї дитини, прагнувши отримати хоч якийсь документ, оскільки вона збиралась виїжджати з окупованої території до країн Євросоюзу. За законом, інформація про народження громадянина України має бути внесена до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану в Україні. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання матері дитини неможливо, оскільки відсутній оригінал медичного свідоцтва про народження дитини. Наразі батьки дитини та вона сама знаходяться у країні Євросоюзу - Норвегії, куди вони виїхали у жовтні 2022 року. Вказаний факт підтверджується жовтими картками проживання у цій країні на трьох членів родини. Так, м. Мелітополь Запорізької області тимчасово окуповане російською федерацією, яка здійснює контроль на цій території, тому документи про народження дитини видані на вказаній території є неприйнятними для українських органів реєстрації актів цивільного стану, оскільки оформлені медичними закладами на території, непідконтрольній українській владі. Оскільки заявниця разом з дитиною та батьком дитини, через воєнні дії в Україні, виїхали з окупованої території Запорізької області на тимчасове проживання до іншої країни, тому вони не мають можливості отримати навіть ксерокопію відповідного медичного документу українського зразка на підтвердження факту народження дитини. У пологовому будинку м. Мелітополя Запорізької області, родичам заявниці не видають будь-якої довідки про народження дитини, вимагають аби заявниця особисто з`явилася за означеними документами. Однак, заявниця перебуває в іншій країні та на окуповану територію Запорізької області повернеться тільки після її деокупації. Місцем народження дитини та місцем проживання матері і батька в даному випадку є м. Мелітополь Запорізької області. Реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. На підставі викладеного заявник просить встановити факт народження у неї як матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, дитини жіночої статі громадянки України - [PERSON] , [INFO] у м. Мелітополь Запорізької області, Україна. Відомості про батька дитини вказати як [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Заявник та її представник в судове засідання не з`явилася, просили слухати справу в їх відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заявника визнав повністю та підтримав їх. Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені. За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України здійснюється невідкладно, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності заявників, їх представника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Заявник по справі, [PERSON] , [INFO] , народилася в м. Мелітополь Запорізької області, Україна. Має паспорт громадянина України № [NUMBER] орган видачі 2318, виданий від 07.03.2018 року, дійсний до 07.03.2022 року. Строк дії паспорту заявниці сплинув. Має рнокпо [NUMBER] та зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , відомості внесені відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС ММУЮ Запорізької області від 27.01.2004 року, що підтверджується довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 23.01.2018 року. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Мелітопольським МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 31.03.2011 року, гр. [PERSON] народився [INFO] в м. Мелітополь Запорізької області та має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Останній має рнокпп [NUMBER] . Наразі батьки дитини та вона сама знаходяться у країні Євросоюзу - Норвегії, куди вони виїхали у жовтні 2022 року. Вказаний факт підтверджується жовтими картками проживання у цій країні на трьох членів родини: [PERSON] , [INFO] - № [NUMBER] від 03.10.2022; [PERSON] , [INFO] - № [NUMBER] від 03.10.2022; [PERSON] , [INFO] - № [NUMBER] від 03.10.2022. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувають. [INFO] [PERSON] народила дитину жіночої статі - [PERSON] . Пологи відбулися на тимчасово окупованій території м. Мелітополя Запорізької області, де медичним закладом заявнику видано Медичне свідоцтво про народження від 29.04.2022 року, яке заявник в оригіналі передала до органів реєстрації окупаційної влади. Заявнику Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано довідку про народження № Р-02472 від 22.07.2022 та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.07.2022, відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] в м. Мелітополь Запорізької області, про що 22.07.2022 складено актовий запис №110229910002300585004. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Відомості про батька дитини не зазначені. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки, факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку. Вирішуючи справу суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином її не легітимізує. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Для встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цвітного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 Сімейного кодексу України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Визначення походження дитини проводиться в момент державної реєстрації її народження, яке має бути здійснене у відповідності до ст. 144 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 146 Сімейного кодексу України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 147 Сімейного кодексу України по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до підпункту «в» пункту 12 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (далі-Правила) у графі «Підстава запису відомостей про батька» вказується одна з підстав: місце та дата державної реєстрації шлюбу, номер актового запису про шлюб; дата подачі спільної заяви батьків про визнання батьківства та проставляються підписи батьків; заява матері дитини та проставляється її підпис. У разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батька дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. У разі відсутності в рішенні суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України даних про підстави запису відомостей про батька або в такому рішенні суду зазначено, що шлюб зареєстровано на тимчасово окупованій території України, відповідна графа актового запису не заповнюється. У графі «Для відміток» зазначаються, що відомості про батька внесені згідно з рішенням суду, дата та номер рішення. Згідно п. 15 глави 1 розділу ІІІ Правил якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, а походження дитини від батька визначається за спільною заявою батьків про державну реєстрацію народження. У разі подання заяви про державну реєстрацію народження одним із батьків або іншою особою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства (додаток 1), поданою через представника, повноваження якого мають бути засвідчені нотаріально, або надісланою поштою за умови її нотаріального посвідчення. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. В судовому засіданні встановлено, що при народженні дитини її матері було повних 18 років і вона не перебувала у шлюбі. Відомостей про наявність спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду про визнання батьківства суду не надано. За даною справою процесуальний статус [PERSON] визначено як заінтересована особа, а не як заявник, який зазначав би про його вимогу вказати про нього відомості як батька дитини в актовому записі про її народження. Тому суд не може сприймати надану заяву як спільну заяву матері і батька дитини. З поданих до суду копій документів вбачається, що заявник [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є громадянами України. Станом на теперішній час вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають різні прізвища, але фактично тільки мати звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження своєї дитини. Згідно листа Верховного суду Касаційного цивільного суду № 985/0/208-21 від 22.04.2021 року «Щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», зазначено, що положення Цивільного Кодексу не вимагають подання до суду письмової відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану, у здійсненні реєстрації таких фактів. Також, відповідно до Постанови ВС України від 23.11.2022 року у справі 759/7001/22 (провадження № 61-9254св22) відмова у відкритті провадження про встановлення факту народження, смерті на тимчасово окупованій території України з підстав попереднього не звернення до органу реєстрації актів цивільного стану, неотримання відмови у проведенні державної реєстрації народження та необхідності подальшого оскарження такої відмови у порядку адміністративного судочинства не ґрунтується на положеннях чинного законодавства оскільки встановлення такого факту саме судом безпосередньо передбачено у статті 317 ЦПК України, яка не вимагає від заявників вчинення інших дій перед зверненням до суду з відповідною заявою, тобто надає можливість відразу звернутися до будь-якого суду цивільної юрисдикції. Висновок про можливість розгляду судами заяв про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України без попереднього звернення до органу реєстрації актів цивільного стану та отримання відмови цього органу узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 вересня 2022 по справі № 759/5313/21 (провадження № 61-20540св21). Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 (далі - Перелік) на виконання постанови КМУ від 06.12.2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Відповідно до п. 4 Розділу ІІ зазначеного Переліку окупованою територією вважаються м. Мелітополь та увесь Мелітопольський район Запорізької області. Тому з огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини у заявника є об`єктивні перешкоди. Згідно із ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. З урахуванням наданих суду документів, а також того, що встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для проведення державної реєстрації її народження у встановленому законом порядку та отримання свідоцтва про народження, суд з урахуванням наданих доказів, доходить висновку про підтвердження факту народження [INFO] у м. Мелітополь Запорізької області саме [PERSON] . За наведених обставин, вимоги заявника, суд вважає частково обґрунтованими, так як надані нею докази достовірно свідчать про народження саме [PERSON] , а не [PERSON] , у певний час і за певних обставин, при цьому відомості про батька дитини підлягають внесенню за вказівкою її матері.

Outcome: partial