Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

В серпні 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третьої особи: Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що з 2013 року він та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі. [INFO] в них народилась донька [PERSON] , [INFO] - донька [PERSON] . Приблизно з 2020 року [PERSON] не проживає з ним та з їх спільними дітьми, не спілкується з ним та з дітьми, зловживає алкоголем, ще за час проживання з дітьми постійно залишала їх самих без догляду або залишала їх на невідомих людей. Крім того, [PERSON] постійно провокує конфлікти з ним, станом дітей не цікавиться, не допомагає матеріально дітям. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Така поведінка негативно впливає на виховання та розвиток дітей та є підставою для позбавлення батьківських прав. Даний факт підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 12.05.2022 року, рішенням виконавчого комітету від 12.05.2022 року, характеристикою від 02.08.2022 року. Позивач зазначає, що на даний час діти проживають разом з ним. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи те, що відповідач у справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування позивача та їх спільних дітей, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей з матір`ю, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки, покладені на неї законом. Позивач стверджує, що [PERSON] без поважних причин не виявляє щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дітей, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, тому її належить позбавити батьківських прав. Ураховуючи вищевикладене, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 23.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання (арк. спр. 19-20). 10.11.2022 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні о 14 год. 30 хв. 20 грудня 2022 року (арк. спр. 67-68). 20.12.2022 року розгляд справи відкладено на 30.01.2023 року. Відповідач [PERSON] з`явилася лише в одне підготовче судове засідання, в інші підготовчі судові засідання не з`являлась, хоча повідомлялась судом належним чином та про причини неявки суд не повідомляла, в судові засідання відповідач також не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, враховуючи повідомлення про її виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (арк. спр.73, 79). Оскільки відповідач не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подала відзиву на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. 30.01.2023 року в судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Семко В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Також зазначила, що у позивача з відповідачкою є двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Позивач неодноразово просив відповідачку, щоб вона приходила до дітей, проводила з ними час, але відповідач це ігнорувала, коли відповідач перебувала разом з дітьми, то вона в їх присутності вживала спиртні напитки, залишала дітей в інших людей і позивач змушений був їх шукати. Оцінка потреб дітей свідчить про те, що емоційний зв`язок дітей з матір`ю відсутній. Діти проживають разом з батьком і забезпечені всім необхідним. Матір навіть не намагається спілкуватись з своїми дітьми. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 30.01.2023 року пояснив, що відповідачка - мама дітей, не дзвонить і не цікавиться як живуть її діти. Зазначив, що він є особою з інвалідністю, доньки проживають разом з ним, він піклується про них, забезпечує всім необхідним. Спочатку йому було важко одному, але він звик, дуже любить своїх дітей. Позивач ствердив, що він дзвонив до відповідачки і просив, щоб вона приходила до дітей, але відповідач просто ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить позов задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідачки аліменти на дітей. Представник третьої особи - Пелех Н.Е. 30.01.2023 року в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] - мати дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не займається вихованням своїх дітей, не провідує їх, не цікавиться дітьми, їх станом здоров`я. Крім того, батько не заперечує і хоче, щоб відповідач спілкувалась з дітьми. Однак, відповідач ухилилась від виконання нею своїх батьківських обов`язків. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні 30.01.2023 року як свідок [PERSON] , пояснила, що вона приблизно з двох річного віку виховувала [PERSON] , який перебував під її опікою до досягнення ним 18 років. Діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком - позивачем у справі в с. Туринка Жовківського району, але інколи приїжджають до неї в гості в м. Жовкву. Коли позивач привозить до неї дітей, то вони є охайні і доглянуті. За свою матір діти згадують і розповідають дуже мало. Позивач вже сам близько двох років дивиться за дітьми, а матір дітей - відповідачка, не приходить часто до дітей. Відповідач проживає окремо, дітьми не цікавиться. [PERSON] дуже любить дітей і дбає про них. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 02.02.2022 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьком зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк. спр. 10). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 02.02.2022 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьком зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк. спр. 11). Згідно із Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданою Виконавчим комітетом Жовківської міської ради 28.07.2022 року за №420, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] та дочкою [PERSON] (арк. спр. 14). Згідно з характеристикою, яка надана Виконавчим комітетом Жовківської міської ради 04.08.2022 року за №451 (арк. спр. 12), [PERSON] , 1986 року народження, проживає в селі Туринка, Львівського району Львівської області разом з дітьми. Виховує двох дітей, спокійний, добрий, врівноважений. Спиртними напоями не зловживає. Займається веденням особистого селянського господарства. Скарг і заяв на виконком Жовківської міської ради на нього не поступало. Як встановлено із Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №049303, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю (ІІ група, загальне захворювання, встановлено безтерміново) (арк. спр. 9). Згідно з характеристикою, яка надана Виконавчим комітетом Жовківської міської ради 02.08.2022 року за №434 (арк. спр. 13), [PERSON] , 1988 року народження, зареєстрована в селі Туринка, Львівського району Львівської області, не працює, не приділяє уваги вихованню та навчанню дітей, не піклується про нормальні умови проживання сім`ї. Залишила дітей. Зловживає спиртними напоями. В Акті обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 30.09.2022 року (арк. спр. 42) зазначено, що проведено обстеження умов проживання сім`ї за адресою: [ADDRESS] . Житло складається з двох кімнат, кухні коридору, кладової. За цією адресою проживають без реєстрації [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Мати - [PERSON] не проживає з дітьми, не працює, не надає коштів на утримання дітей, батько - [PERSON] має тимчасовий заробіток. Дітей забезпечує лише батько. Батько зареєстрований в [ADDRESS] . Допомагає батькові у вихованні дітей бабуся [PERSON] . Згідно з характеристикою учениці 3-Б класу Туринківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів [PERSON] , 2013 року народження (арк. спр. 43), учениця зарекомендувала себе як скромна, дисциплінована, врівноважена. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні. Конфліктів з однокласниками та вчителями не мала. Правила поведінки завжди виконує, на заняття не запізнюється, школу без поважних причин не пропускає. [PERSON] виховується в сім`ї з низьким матеріальним достатком. Дитина одягається скромно, але відповідно до сезонів. Шкільним приладдям забезпечена достатньо. Проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Він зв`язок з вчителями підтримує і виконує їх прохання і зауваження. Мама з дитиною не проживає. Матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її здоров`я та розвиток, не несе жодних додаткових витрат на дитину, не цікавиться життям [PERSON] , нехтує вихованням доньки. У дівчинки психологічна проблема у спілкуванні з матір`ю. Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї та Висновком оцінки потреб сім`ї, мати залишила дітей та протягом тривалого часу з ними не проживає, місцезнаходження її невідомо. Догляд за дітьми здійснює батько [PERSON] (арк. спр. 51-56). 12.05.2022 року Жовківською міською радою Львівського району Львівської області надано висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 7). У Висновках зазначено, що в Жовківську міську раду 10.02.2022 року надійшло звернення [PERSON] , жителя [ADDRESS] , зареєстрованого в [ADDRESS] про неналежне виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] та надання висновків в суд щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . В сімї виховується двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Мати перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] . Під час обстеження умов проживання дітей з`ясовано, що мати не має постійного місця проживання, дітей залишає самих, без догляду, зловживає алкоголем, часто провокує конфлікти з громадянським чоловіком. Протягом тривалого часу мати [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки по вихованню двох малолітніх дітей, їх утриманню та навчанню. Діти не забезпечені засобами гігієни, постільною білизною та іншими предметами повсякденного вжитку. Продукти харчування наявні частково. Тривалий час мати не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх медичного догляду, лікування. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Така поведінка негативно впливає на їх виховання та розвиток та є підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі вищенаведеного, виконком Жовківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 7). Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 12.05.2022 року №4 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 6). Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Відповідно до змісту положень Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 16 зазначеної вище Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як зазначив суд у рішенні в справі Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), ( заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, відновити сім`ю. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю дітей: малолітньої [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з дітьми разом не проживає, а діти проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими позивачем доказами, що [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток малолітніх дітей, не забезпечує дітям належні житлово-побутові умови проживання та повноцінного харчування, не цікавиться здоров`ям дітей. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, а тому суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідачку права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в призначені судові засідання не прибула, не надала жодних доводів та спростувань щодо неналежного виконання нею свого батьківського обв`язку щодо двох її малолітніх дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Хант проти України від 07.12.2006 року, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самих дітей, їх належному догляду та вихованню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 167 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. А тому, у відповідача існує обов`язок утримувати дітей, щодо яких вона позбавлена батьківських прав. Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , з неї належить стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей в примусовому порядку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дітей, матеріальне становище дітей, потреби на їх утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, яка є працездатною, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі по 1 600 гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 17.08.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони відповідачки, враховуючи потреби дітей, буде сприяти гармонійному розвитку, зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідачки в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved