Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 18.09.2021 о 15:20 год [PERSON] в порушення вимог п. 10.5 ПДР, в Дніпропетровській області, в с. Обухів, по вул. Тернова, керуючи автомобілем «MERCEDES» реєстраційний номер [NUMBER] на перехресті вул. Білякова, повертаючи ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Megan» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі 175/3859/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/2145255, виданого відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована, а тому позивач звернувся до страхової компанії із заявою про вплату страхового відшкодування, але жодної відповіді чи виплати позивач від ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не отримував. З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку позивач звернувся до оцінювача ФОП [PERSON] , який на підставі огладу пошкодженого автомобіля склав Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 783/10-21 від 25.10.2021, відповідно до якого вартість збитку складає 49176,90грн. Водночас позивач заявляє вимоги до [PERSON] у сумі 38 451,68 грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового виплатою відшкодування,. Крім того, просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 18992,40 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., витрат пов`язаних з проведенням оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 3000, 00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27.10.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 15.02.2023 прийнято відмову представника позивача [PERSON] - адвоката Конюшко Д.Б. від позовних вимог у частині стягнення з відповідача [PERSON] , різниці між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування; закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у частині стягнення з відповідача [PERSON] , різниці між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування. Представник позивача у засідання суду не з`явився, при цьому, у матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, а також зазначається, що позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» підтримує та просить задовольнити. Заперечень відносно заочного розгляду справи не висловив. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. У зв`язку з цим, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, 18 вересня 2021 року, о 15 год. 20 хв., водій [PERSON] , в порушення вимог п.10.5 ПДР України, в Дніпропетровській області, с. Обухівка, по вул. Тернова, керуючи автомобілем Мерседес [NUMBER] на перехресті вул.Білякова, повертаючи ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Megan» [NUMBER] , чим скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.10.2021, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 виправлено описку, допущену у постанові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тексті постанови вважати вірним «Рено Меган, [NUMBER] ». У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. В силу ст.5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes Benz 316 CDI Sprinter» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», що підтверджується полісом № АР2145255. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial