Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

Рух справи. Процесуальні дії у справі. 11 серпня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] грошові кошти у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 8500 гривень за порушення прав споживача, моральну шкоду у розмірі 5000 гривень та витрати на надання правової допомоги. Також позивач просить звільнити його від сплати судового збору з підстав, що він є інвалідом 2 групи та відповідно до статті 22 «Закону України «Про захист прав споживачів». Разом із позовною заявою до суду подано заяву про виклик та допит свідка [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2022 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року задоволено клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 12:00 4 жовтня 2022 року, про що повідомлено сторін. 12 вересня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 20 вересня 2022 року до суду від позивача надійшли заперечення (відповідь) на відзив відповідача. 22 вересня 2022 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив. Судове засідання, призначене на 4 жовтня 2022 року не відбулося, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді, як слідчого судді під час розгляду клопотання про проведення обшуку у кримінальному провадженні. Наступне судове засідання з розгляду справи призначено на 10:00 5 грудня 2022 року, про що повідомлено сторін судовими повістками. Під час розгляду справи у судових засіданнях 5 грудня 2022 року та 8 лютого 2023 року брали участь: позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] . У судовому засіданні 5 грудня 2022 року, за клопотанням позивача допитано свідка [PERSON] . Обґрунтування позову. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 10 травня 2022 року позивач завітав до магазину «Будівельні матеріали» в [ADDRESS] , в якому здійснює свою торгівельну діяльність ФОП [PERSON] . Ознайомившись з асортиментом товарів, позивач вирішив придбати для власних господарських потреб наявні у продажу магазину шлакоблоки розміром 19х39х9 см, у кількості 50 штук. Продавець [PERSON] , який перебував в цей час в магазині, дав згоду на продаж йому вказаного товару по ціні 68 гривень за один блок, на що позивач одразу погодився та вони домовились, що позивач приїде за товаром наступного дня з відповідним транспортом. Виконуючи попередні домовленості, позивач о 10:00 11 травня 2022 року приїхав власним автомобілем з орендованим до нього причепом до вказаного магазину з метою здійснення завантаження будівельних матеріалів. Ніяких заперечень зі сторони [PERSON] щодо реалізації товару не надходило. Коли транспортний засіб вже був готовий до завантаження, позивач попросив [PERSON] документально оформити договір купівлі-продажу будматеріалів, так як для проїзду через блок-пости з причепом часто вимагають документи, а в магазині відсутній касовий апарат та банківський термінал, а тому йому потрібен був касовий чек про сплату товару готівкою на що [PERSON] оформив товарний чек та передав його позивачу. Позивач дістав гроші в сумі 3100 гривень, поклав їх на прилавок магазину. Згодом, провівши розрахунок, загальної суми, зауважив, що один блок йому обійдеться у 62 гривні, а не 68 гривень, як було обумовлено раніше. На запитання позивача чому була змінена вартість товару, яка була вказана при укладенні попереднього усного договору, [PERSON] надав відповідь: «Це знижка, як постійному покупцю». Позивач подякував за це відповідачу та його колезі по підприємницькій діяльності продавчині [PERSON] , яка також була присутня в магазині, зауважив про дивний психологічний прийом впливу на покупця і попросив відповідача надати йому повну інформацію за придбані блоки. З невідомих позивачу причин, продавець [PERSON] почав хамити, звертатись до позивача на «ти», в середньому роді, говорити образливі слова. На зауваження позивача щодо образливого звернення до нього з проханням врахувати його вік та статус інваліда війни 2 групи та ветерана ЗСУ, відповідач відповідав з сарказмом та почав виганяти позивача з магазину, при цьому вирвавши з рук позивача оформлений товарний чек. Позивач запідозривши відповідача у приховуванні інформації про товар та можливі шахрайські дії, був змушений викликати поліцію для засвідчення факту порушення прав споживача та приниження людської честі та гідності, зазіхання на право вільного вибору місць перебування та для отримання правової допомоги. Позивач вважає, що відповідач, скориставшись важким станом народу, з метою отримання прибутку, свідомо та неправомірно завищує ціни на придбаний ним минулого року товар, який може бути «лівим». Від працівників оперативної групи поліції позивач отримав пораду звернутися за покупкою до іншого магазину. При поданні заяви до поліції, [PERSON] , звертав увагу поліцейських на наявність свідка (співучасника) факту порушення прав споживача. 13 травня 2022 року позивач звернувся до місцевого органу державного самоврядування голови Димерської селищної ради Підкруганного В.В. за правом допомоги та отримав відповідь, що у Димерській селищній раді не створювалися при виконавчих органах структурні підрозділи з питань захисту прав споживачі, тому його заяву направлено до ГУ Держпродспожив служби у Київській області, ГУ Державної податкової служби у Київській області та Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області. Листом від Вишгородського РУП від 1 червня 2022 року №879 та довідкою «Про розгляд звернення гр. [PERSON] » ЄО від 11 травня 2022 року №7307 позивачу повідомлено про те, що 11 травня 2022 року між ним та відповідачем виник словесний конфлікт. Між учасниками конфлікту вбачаються цивільно-правові відносини та рекомендовано звернутися до суду. Позивач вважає, що в даному випадку порушені його права як покупця, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 8500 гривень. Крім цього, неправомірними діями [PERSON] , позивачу спричинено моральну шкоду. Так, після того як відповідач повів себе неправомірно, відмовився обслуговувати позивача, вирвав з рук платіжний документ, прилюдно його образив, позивач практично втратив віру в порядність людей, тому дуже переживав від такої несправедливості, адже змушений був для придбання будівельних матеріалів в іншому магазині витрачати не тільки свій час та кошти на придбання бензину, затримати повернення власнику орендованого причепу, звертатися за захистом своїх прав в різні правоохоронні інстанції, витрачати нервову та емоційну енергію. Тому, розмір моральної шкоди позивачем визначено 5000 гривень. Позивач, посилаючись на положення статей 4, 8, 15, 17, 22, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Щодо правової позиції учасників провадження. Позивача та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив відповідача. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 4500 гривень. Так, у відзиві на позовну заяву зазначено, що 10 травня 2022 року позивач прибув до магазину, де відповідач здійснює свою господарську діяльність та цікавився придбанням керамзитобетонних блоків розміром (мм) 500х115х188 у кількості 50 штук, які були в наявності в магазині. Відповідач повідомив покупця, що товар, на який він вказав є у наявності у запитуваній кількості та повідомив вартість за одиницю станом на 10 травня 2022 року 68 гривень за 1 блок. Будь-яких передоплат за товар або його резервування позивач не здійснював. Розмір блоків, про які вказує позивач - 19 см х 39 см х 9 см є невірним. Блоків з такими параметрами відсутні у його магазині. Наступного дня відповідачем було прийнято рішення про зниження вартості на його товар для мешканців Димерської селищної територіальної громади, оскільки багато людей купували будівельні матеріали для відновлення своїх помешкань після наслідків військової агресії. 11 травня 2022 року позивач знову прибув до магазину та повідомив, що бажає купити запитуваний раніше товар та йому було повідомлено про знижку. Після цього повідомлення, позивач ймовірно засумнівався у якості товару та запитав інформації про його походження на що йому було повідомлено про те, що виробником є ТОВ «ПБГ Ковальська», а уся інформація про товар розміщена на відповідних роздруківках в магазині та у роздрукованому каталозі, що знаходиться у вільному доступі для покупців. Відповідач вказує, що з будь-якими іншими запитаннями до нього позивач не звертався, в тому числі щодо сертифікату якості товару, проте почав стверджувати, що магазин необґрунтовано завищує вартість товару та займається спекуляцією і шахрайськими діями. Відповідач запропонував позивачу звернутися до іншого магазину та за необхідності викликати поліцію. Відповідач вказує, що операцію з купівлі-продажу товару, з огляду на заперечення покупця, не було проведено, чек він не видавав. Позивач пішов з магазину з погрозами на його адресу. Після приїзду працівників поліції сторонами були надані пояснення з приводу звернення позивача. Таким чином, відповідач вважає, що твердження позивача про порушення його прав, як споживача є безпідставними та необґрунтованими, в тому числі щодо заподіяння йому матеріальної шкоди. Позивач, скориставшись процесуальним правом, подав заперечення (відповідь) на відзив, у якому зазначив, що у відзиві відповідачем вказані неправдиві свідчення. Позивач зазначив, що у нього виникли сумніви щодо законності продажу товару, враховуючи знижку. У іншому магазині він придбав такий товар по 26 гривень. Вказує, що він мав намір придбати товар і по 62 гривні (із знижкою), проте після того, як він попросив виписати йому чек, відповідач, почувши слова «психологічний вплив», вирвав з рук виписаний чек, розірвав його та став ображати, у зв`язку з чим було викликано поліцію, та вважає, що така поведінка відповідача є порушенням прав позивача як споживача. У свою чергу, відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що позивач придбав блоки у іншому магазині з іншими розмірами та у кількості лише 2 штуки. Такого товару у його магазині немає в наявності. Вважає, що позивач вводить суд в оману щодо обставин справи. Стверджує, що між покупцем та продавцем не було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу товару, а тому чек не виписувався. Позивача ніхто не ображав та з магазину не проганяв. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Заслухавши доводи та аргументи сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної-особи підприємця, Серії В00 №859442, інформацію про відповідача як ФОП [PERSON] , ідентифікаційний номер ФОП та інших обов`язкових платежів:2863703953, 21 березня 2001 року внесено до Єдиного Державного Реєстру за №23340170000000416 (а.с. 28). Згідно свідоцтва платника єдиного податку, серія А №905904, суб`єкт господарювання [PERSON] , код ЄДРПОУ: 2863703953, за податковою адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про державну реєстрацію №859442 від 21 березня 2001 року, є платником єдиного податку. Вид господарської діяльності: «47.19 інші види роздрібної торгівлі в не спец. Магазинах». Місце проведення господарської діяльності: [ADDRESS] ; [ADDRESS] (а.с. 29). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» приватному підприємцю [PERSON] відкрито рахунок у банку (а.с. 30). На виконання вимог «Порядку здійснення торгової діяльності і правил торгового обслуговування на ринку споживчих товарів», затвердженого постановою КМУ від 15 червня 2006 року № 833, [PERSON] облаштовано куточок споживача (а.с. 34). Згідно листа Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області за підписом селищного голови Л.Г. Кучерявого, від 6 березня 2018 року №187/02-31, ФОП [PERSON] повідомлено про відсутність заперечень на здійснення підприємницької діяльності в [ADDRESS] та [ADDRESS] , з урегулюванням всіх нормативів згідно чинного законодавства (а.с. 72 ). 10 травня 2022 року позивач [PERSON] (покупець) звернувся до магазину «Будівельні матеріали» ФОП [PERSON] (продавець) з метою придбання будівельних блоків. Цього самого дня між покупцем та продавцем було обумовлено вид товару необхідного покупцю, його ціну та придбання товару покупцем наступного дня 11 травня 2022 року. 11 травня 2022 року покупець [PERSON] , виконуючи попередні домовленості, прибув до магазину для покупки будівельних блоків. Під час придбання товару та визначення його вартості, продавець знизив вартість (ціну) товару, який придбавався позивачем, з 68 гривень за блок до 62 гривень. У зв`язку із знижкою на товар, у покупця [PERSON] , виникли сумніви щодо законності продажу продавцем товару, та між ними, у присутності свідка [PERSON] , виник словесний конфлікт, після якого продавцем товар не було продано, а покупцем його не було придбано. На місце події було викликано працівників поліції. Як вбачається з листа Заступника начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 1 червня 2022 року №879, адресованого [PERSON] , останнього повідомлено, що за його заявою від 11 травня 2022 року проведено перевірку та за результатом проведеної роботи, у зв`язку із відсутністю адміністративного чи кримінального правопорушення рішення прийнято згідно Закону України «Про звернення громадян», тому було прийнято рішення матеріали перевірки списати до справи № 879. Роз`яснено право ознайомитися із матеріалами перевірки (а.с. 3). Як убачається із довідки ПОГ ВП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, за погодженням Начальника сектору взаємодії з громадами Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, від 1 червня 2022 року про розгляд звернення гр. [PERSON] , ЄО від 11 травня 2022 року №70207, за результатом розгляду заяви останнього, проведено перевірку та встановлено, що між учасниками конфлікту вбачаються цивільно-правові відносини та для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду або Держпродспожив служби за місцем проживання (а.с. 10). Листом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 26 травня 2022 року №771/03-18, за підписом селищного голови В.Підкруганного, [PERSON] , на його заяву щодо порушення ФОП [PERSON] прав у сфері захисту прав споживачів, повідомлено, що у Димерській селищній раді не створювались при виконавчих органах структурні підрозділи з питань захисту споживачів та його заяву надіслано до ГУ Держпродспоживслужби у Київській області, ГУ Державної податкової служби у Київській області та Вишгородського РУН НП Київської області для розгляду та вжиття заходів в межах компетенції згідно норм чинного законодавства (а.с. 11). Головне управління Держпродспоживслужба в Київській області, на звернення [PERSON] , що надійшло з листом від Димерської селищної ради про порушення ФОП [PERSON] законодавства про захист прав споживачів, листом від 27 травня 2022 року повідомило [PERSON] , що у зв`язку із воєнним станом не вбачається можливим розглянути його звернення. Роз`яснено, що після припинення воєнного стану та скасування обмежень щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю), він може повторно звернутися до управління щодо питань, зазначених у зверненні, а також про можливість захистити свої права у судовому порядку (а.с. 13). Про розгляд заяви [PERSON] від 20 червня 2022 року, Державна податкова служба України Головного управління ДПС у Київській області листом від 4 липня 2022 року повідомила [PERSON] про проведення фактичної перевірки магазину за адресою: [ADDRESS] , що належить ФОП [PERSON] . Перевіркою було виявлено порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівці, громадського харчування та послуг» (зі змінами і доповненнями), про що складено акт від 20 червня 2022 року та протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 155-1 КУпАП. При цьому, додатково повідомлено, що на момент проведення перевірки суб`єкт господарювання забезпечив приймання спеціальних платежів засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги). Також, повідомлено що придбані [PERSON] шлакоблоки розміром 19х39х09 см. не внесені до переліку соціально значущих товарів, на які в період дії військового стану запроваджено держане регулювання граничної ціни граничного рівня торгівельної надбавки (націнки), згідно вимог постанови Кабінету міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню та поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19Ю спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (а.с. 12). Як вбачається з акту(довідки) фактичної перевірки від 20 червня 2022 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 20 червня 2022 року, при проведенні перевірки встановлено, що [PERSON] будучи фізичною особою-підприємцем, за адресою: [ADDRESS] , порушив порядок проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункових операцій готівкою без урахування РРО, без створення та надання відповідного розрахункового документу встановленої форми та змісту, що підтверджує факт проведення розрахункової операції, чим порушив п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. за №265/95-ВР (а.с. 68-69, 70). Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 3 серпня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 155-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті у виді штрафу в розмірі двох неоподаткованих доходів громадян, що складає 34 гривні та стягнено судовий збір (а.с. 71). За клопотанням позивача для підтвердження його доводів щодо протиправності дій відповідача, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] , [INFO] , яка є фізичною-особою підприємцем та разом із відповідачем, який є її сином, займаються підприємницькою діяльністю, не відмовляючись давати показання, показала, що 11 травня 2022 року вона разом з сином перебували у магазині, де займалися прибиранням та була присутня під час конфлікту, який виник між позивачем та відповідачем. Свідок вказала, що цього дня, близько 10:00, до магазину завітав покупець позивач у справі, який був у збудженому стані, та запитав у відповідача, чи є блоки, про які вони домовлялися напередодні. Продавець повідомив, що блоки є у наявності. Позивач сказав, що буде брати та йому потрібен чек. Відповідач повідомив, що сьогодні товар продає по знижці. Покупець, почувши, що товар продається із знижкою, почав казати, що товар крадений, раз на нього знижка. Почав погрожувати продавцю, що «виведе на чисту воду». Продавець попросив позивачу «не скандалити» та вийти з магазину. Свідок стверджує, що саме покупець почав лаятися та ображати продавця, називав його принизливими словами та погрожував зачинити магазин, при цьому будь-яких чеків, які б видавав продавець, вона не бачила, при цьому вказує, що покупець не цікавився документами на товар. Також свідок зауважила, що позивач, будучи раніше покупцем у іншому магазині, також вів себе подібно. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 206 ЦК України встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті655\~ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частин першої та другої статті 673\~ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Відповідно до частини першої статті 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Згідно з\~частиною першою\~статті675\~ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Частина третя статті 698\~ЦК України передбачає, що до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно частиною першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачі» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами. Права та обов`язки споживачів визначені статтю 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1)захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачі», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачі», вживання понять «знижка» або «зменшена ціна» або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов: 1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання; 2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу; 3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни. Частиною другою статті 17 Закону України «Про захист прав споживачі» передбачено, що споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне здійснення безготівкових розрахунків з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частини першої статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з пунктами 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Так, позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження порушення відповідачем його прав як споживача, запропонувавши знижку на товар, який він мав намір придбати у магазині, при цьому судом не встановлено факту неправомірного завищення ціни на товар, про що також зазначав позивач, чи будь-яких інших протиправних та незаконних дій відповідача щодо позивача. Встановлений під час розгляду справи факт порушення відповідачем порядку проведення розрахунків та притягнення його, у зв`язку з цим, до адміністративної відповідальності за статтею 155-1 КУпАП, не є підставою пред`явленого позову. Оскільки позивач не довів протиправність та незаконність дій відповідача, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Висновок суду. З урахуванням викладеного, суд, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності, достовірності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, незалежно від інших встановлених судом обставин. Щодо розподілу судових витрат. Судові витрати у цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України). Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 9 жовтня 2012 року і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Відтак, оскільки у задоволенні позову суд відмовив повністю, враховуючи, що позивач, на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений лише від сплати судового збору, який відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, то судові витрати позивача на професійну правову допомогу необхідно покласти на позивача. Вирішуючи питання судових витрат відповідача на правову допомогу, суд зазначає таке. Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження таких витрат відповідачем надано суду договір про надання правової допомоги №1-09/22-3951 від 9 вересня 2022 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Качура Лоєрс», в особі директора Дідовця Р.С., акт прийому передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №1-09/22-3951 від 9 вересня 2022 року, відповідно до якого сума гонорару становить 4500 гривень виключно за вивчення документів та написання відзиву на позовну заяву про захист прав споживачів у справі №363/2334/22 Наведені вище послуги та витрати на правову допомогу відповідача підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, такі послуги відповідають умовам договору про надання правової (правничої) допомоги, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму відповідають критерію реальності таких витрат, співмірності та розумності їхнього розміру. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем підтверджено розмір понесених витрат на правову допомогу в розмірі 4500 гривень, а тому такі підлягають до стягнення з позивача,оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: approved