Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

15.11.2021 року зазначена справа надійшла до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області після скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позову, відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 р., для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України. \~ \~ \~ \~В своїх позовних вимог позивач зазначив, що він подав заяву від 10.04.2019 вх. С-323 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, яка не була розглянута відповідно до управлінської функції в розумінні п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ і ст.3, 19 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 28, 49 Конституції України, ЗУ «Про звернення громадян». Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виразилась у неповному розгляді його заяви від 10.04.2019 вх. С-323 по суті звернення та міститься у листі від 10.04.2019. Вказує, що протиправною бездіяльністю відповідача його здоров`ю спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях, пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законодавством строки. [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом та просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь 1308450грн. в рахунок відшкодування йому моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року у справі №215/3407/19, вказавши період часу, протягом якого порушувались його права з 10.04.19 по 11.08.21. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2021 року провадження по даній справі було відкрито, розгляд призначено в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження, позивача звільнено від сплати судового збору. 25.01.2022 підготовчий розгляд справи відкладено до 18.02.2022, у зв`язку з неявкою позивача. 18.02.2022 справу знято з розгляду, у зв`язку із заянітістю судді в іншому провадженні, наступна дата 30.03.2022. 30.03.2022 до матеріалів справи приєднано відзив на позовну заяву від 13.12.2021 з додатками до нього, разом з підтвердженням про направлення копії позивачу (а.с.67-76), а також клопотання позивача від 24.01.2022 (а.с.77-80). У відзиві відповідач заперечує проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та недоведеності спричинення позивачу моральної шкоди. Просять проводити розгляд за відсутності відповідача. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2022 року відмовлено у задоволенні клопотань позивача вх.№1237, №1238, №1239 та №1240 від 24.01.2022. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача (вх№6836 від 27.05.2022 а.с.89-98) про закриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Держави Україна, в особі виконавого комітету Тернівської районної у місті ради про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року у справі №215/3407/19. 04.08.2022 розгляд справи відкладено до 13.10.2022, у зв`язку з неявкою позивача, у суда відсутні відомості щодо його належного повідомлення. 13.10.2022 позивачем суду подано пояснення (а.с.113), в яких він наполягає на заявлених позовних вимогах. Справа знята з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, наступна дата 09.12.2022. 09.12.2022 розгляд справи відкладено до 02.02.2023, у зв`язку з неявкою позивача. 02.02.2023 в суд надійшло клопотання позивача (вх..№1185), в якому він просить розглянути позовні вимоги без його участі (а.с.130). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 задоволено частково адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виразилась у не наданні [PERSON] відповіді\~на подану ним до голови Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Солода В.М. скарги від 10.04.2018 вх. С-323, в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.4-9). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто, законодавство пов`язує право звернення за судовим захистом з думкою фізичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об`єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом з тим, згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Постанова ВС від 13.05.2020 у справі №638/8636/17-ц). Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а). Також відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВС від 05.05.2020 у справі №759/7011/18, фактично підставою для застосування спеціального виду відповідальності, визначених статтями 1173, 1174 ЦК України, є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У своєму позові позивач вказує на факт протиправної бездіяльності відповідача, а відтак і причинного зв`язку з виникненням у нього моральних страждань. Але,\~позивачем не\~надано належних\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження обставин\~допущення відповідачем\~протиправної бездіяльності,\~якою начебто\~спричинено моральну\~шкоду,\~наявності причинно-наслідкового\~зв`язку між,\~як вважає\~позивач,\~завданою йому\~моральною шкодою\~та допущеною\~з боку\~відповідача бездіяльністю,\~яка це\~спричинила.\~Крім того,\~позивачем не\~доведено завдання\~йому моральної\~шкоди та\~не обґрунтовано\~її розмір,\~виходячи із\~засад розумності,\~виваженості та\~справедливості. За таких\~обставин,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що позивачем\~не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру і, як наслідок, наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні. Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed