Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] , як законний представник неповнолітнього [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на частину земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0830 га, кадастровий номер: 3221455300:01:012:0277, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на частину садового будинку загальною площею 123,2 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із частини садового будинку та частини земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0830 га, кадастровий номер: 3221455300:01:012:0277, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем після померлої є її малолітній син [PERSON] . Крім нього є інший спадкоємець за законом: мати померлої - [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини за законом на користь Позивача. Інших спадкоємців, передбачених законом, заповітом не має. Заповіт відсутній. Родинні зв`язки між позивачем та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , в графі мати якого вказано - [PERSON] , а в графі батько - [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була заведена приватним нотаріусом Бучанського (раніше Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за номером 191/2019. 01.10.2020 року [PERSON] , який діє від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Леденьова І.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Однак нотаріус своєю постановою №1366/02-31 від 01.10.2020 року відмовив позивачу у вчинені нотаріальної дії щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Свою відмову у вчинені нотаріальної дії нотаріус пояснив тим, що при підготовці документів до видачі свідоцтва про право на спадщину було з`ясовано, що позивачем не підтверджено реєстрацію право власності на вищевказане нерухоме майно за власником (спадкодавцем), згідно ст. 182 Цивільного кодексу України. 27.02.2010 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу садового будинку загальною площею 123,2 кв.м. житловою площею 45,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Кизим Л.В. за реєстровим номером 62. Слід зазначити, що на вказаному договорі стоїть відмітка «зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 03.06.2010 року». Інформаційною довідкою Реєстру прав власності на нерухоме майно (який є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) №300706413 від 21.02.2022 року підтверджується зареєстроване право власності [PERSON] на спадковий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відмітка БТІ на договорі купівлі-продажу садового будинку про державну реєстрацію права власності, а також інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно, підтверджує той фат, що [PERSON] належним чином оформила свої права на садовий будинок. Також 27.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0830 га, за кадастровим номером 3221455300:01:012:0277, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Слід зазначити, що на Державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] на відчужувану нею земельну ділянку, серії ЯЖ №219364, після укладеного зазначеного вище договору купівлі-продажу нотаріусом було здійснено запис про перехід права власності на цю ділянку до [PERSON] . Крім того, на Державному акті на право приватної власності на землю зроблено запис про реєстрацію земельної ділянки в поземельній книзі від 06.07.2010 року за реєстровим №941010120277001. З метою встановлення відомостей про власника спадкової земельної ділянки до Головного управління Держгеокадастру у Київській області було надіслано адвокатський запит. У відповіді від Головного управління Держгеокадастру у Київській області отримали лист № 9-10-0.221-1201/2-22 від 08.02.2022 року, яким повідомлено, що згідно відомостей АС ДЗК, земельна ділянка з кадастровим номером 3221455300:01:012:0277 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.02.2010 року, площею 0,0825 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, що розташована по [ADDRESS] . Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку підтверджуються відомості про власника, [PERSON] , земельної ділянки загальною площею 0,0830 га, кадастровий номером 3221455300:01:012:0277. Вказані вище об`єкти нерухомості були придбані [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що зроблені відповідні записи в договорах про надання другим з подружжя своєї згоди на придбання такого майна. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі №362/1689/14-ц від 26.08.2014 року задоволено позовну заяву [PERSON] про поділ майна подружжя та ухвалено: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частину садового будинку з надвірними будівлями та спорудами та частину земельної ділянки площею 0,0830 га, кадастровий номер 3221455300:01:012:0277, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На інші частини будинку та земельної ділянки визнано право власності за [PERSON] . Відповідно спадковим майном після смерті [PERSON] є частина садового будинку та земельної ділянки. На даний час не має іншого способу, окрім звернення до суду щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті його матері. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 69). У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення (а.с. 180). Представник Глевахівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с. 182). Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 191/2019 до майна померлої [INFO] - [PERSON] , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 16). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками, якого є [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 15). Згідно з копії рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі №362/1689/14-ц від 26.08.2014 року задоволено позовну заяву [PERSON] про поділ майна подружжя та ухвалено: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частину садового будинку з надвірними будівлями та спорудами та частину земельної ділянки площею 0,0830 га, кадастровий номер 3221455300:01:012:0277, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На інші частини будинку та земельної ділянки визнано право власності за [PERSON] (а.с. 24-25). Відповідно до ч. 4 с. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А тому обставини, які встановлені рішенням суду Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2014 року в цій справі не потребують доказуванню. Як вбачається із спадкової справи № 191/2021 із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулася [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини на частини на користь [PERSON] , [INFO] , сина померлої (а.с. 76-159). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Оскільки другий спадкоємець за законом [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини на користь неповнолітнього сина, то суд відповідно до постанови ВС не залучає її у якості відповідача. Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. від 01.10.2020 р. відмовлено [PERSON] , який діє від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку садового будинку. Свою відмову у вчинені нотаріальної дії нотаріус пояснив тим, що при підготовці документів до видачі свідоцтва про право на спадщину було з`ясовано, що позивачем не підтверджено реєстрацію право власності на вищевказане нерухоме майно за власником (спадкодавцем), згідно ст. 182 Цивільного кодексу України (а.с. 18). З технічного паспорту на садовий будинок [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] - ідеальна частка «0», [PERSON] - ідеальна частка «1», складеного 10.02.2010 року (а.с. 26-29). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно зі ст. 126 Земельного кодексу України (що діяв на момент виникнення права спадкодавця на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Як роз`яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved