Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що протягом 2020 року він проживав однією сім`єю з [PERSON] . Відповідач є суб`єктом декларування та відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язана вчасно та належним чином подавати декларацію з достовірними даними про активи, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї. 30 березня 2021 року [PERSON] подала декларацію за 2020 рік, в якій, зокрема зазначила інформацію про належність нематеріальних активів [PERSON] як своєму чоловіку, а саме: Bitcoin в кількості 118 штук вартістю 1877002 гривень, Etherium в кількості 78 штук вартістю 668978 гривень, Etherium classic в кількості 350 штук вартістю 13193 гривень. Позивач не має у власності вищевказаної криптовалюти, тому факти, вказані [PERSON] у декларації є недостовірними та нічим не підтверджені. Вказана недостовірна інформація порушує права позивача, завдає шкоди його честі та гідності. Оскільки, позивач має статус біженця в Україні та вживає заходів для налагодження власного життя, потребує коштів та намагається залучити їх з різних законних джерел. Проте, потенційні кредитори з недовірою сприймають ситуацію, коди позивач начебто володіє криптовалютою на десятки мільйонів гривень, але намагається залучити кошти для втілення своїх проектів. Тому потенційні партнери відмовляються від співпраці з ним. Таким чином недостовірна інформація щодо активів позивача спотворює інформацію про його фінансовий стан та позбавляє можливості залучення коштів у третіх осіб. За таких обставин [PERSON] просить визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди його честі та гідності інформацію, поширену [PERSON] в декларації за 2020 рік, поданої 30 березня 2021 року та опублікованої на офіційному веб-сайті nazk.gov.ua, а саме інформацію, розміщену в розділі 10 «Нематеріальні активи» декларації про те, що [PERSON] на праві власності належать наступні об`єкти: Bitcoin в кількості 118 штук вартістю 1877002 гривень, Etherium в кількості 78 штук вартістю 668978 гривень, Etherium classic в кількості 350 штук вартістю 13193 гривень, а також зобов`язати [PERSON] вилучити вищевказану інформацію з декларації шляхом внесення змін (виправлення) в розділ 10 «Нематеріальні активи» її декларації за 2020 рік, поданої 30 березня 2021 року та опублікованої на офіційному веб-сайті nazk.gov.ua. 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити. Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні пред`явленого позову. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] вказала на те, що відомості про наявність у власності [PERSON] криптовалюти були внесені до декларації виключно на підставі інформації, наданої особисто позивачем. Доводи позивача з приводу завдання шкоди його честі та гідності відомостями, зазначеними у декларації, є надуманими та не підтверджуються жодними доказами. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] вказала на те, що недостовірна інформація в декларації народного депутата [PERSON] порушує права та законні інтереси позивача, оскільки як на момент подання декларації, так і на даний час відомості щодо наявності на праві власності у позивача криптовалюти не відповідають дійсності. У зв`язку з цим податкові органи можуть вимагати від позивача сплати податків за активи, які у нього відсутні. Крім цього, представник позивача [PERSON] вказала на неналежність до предмета доказування приєднаного до відзиву скрінштоту з месенджера. Відповідач надала до суду заперечення на відповідь на відзив, яким наполягала на відмові у задоволенні пред`явленого позову, вказавши на те, що твердження позивача щодо порушення його прав є виключно абстрактним припущенням та не підтверджується жодними доказами. Представник НАЗК у судове засідання не з`явився та про свої пояснення щодо пред`явленого позову не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.35-36). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.215). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив повернутись до підготовчого провадження (т.2 а.с.1-3). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик та допит свідка [PERSON] (т.2 а.с.44-46). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження в цивільній справі (т.2 а.с.59-60). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи було залучено НАЗК в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.2 а.с.61-64). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.116). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, було прийнято відмову представника відповідача [PERSON] від допиту свідка [PERSON] (т.2 а.с.133-140). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] є народним депутатом Верховної Ради IX скликання. 30 березня 2021 року [PERSON] була подана декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, яка офіційно оприлюднена на веб-порталі НАЗК (т.1 а.с.9-21). Згідно розділу 10 «Нематеріальні активи» цієї декларації [PERSON] були вказані відомості про належність її чоловікові [PERSON] криптовалюти, а саме: Bitcoin в кількості 118 штук вартістю 1877002 гривень, Etherium в кількості 78 штук вартістю 668978 гривень та Etherium classic в кількості 350 штук вартістю 13193 гривень. В подальшому [PERSON] змінив своє прізвище - [PERSON] , що підтверджується посвідченням біженця, виданого ДМС України (т.1 а.с.244-247) Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються книгою другою «Особисті немайнові права фізичної особи» ЦК України та Законом України «Про запобігання корупції». 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Згідно з підпунктом б пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, в тому числі народні депутати України. У відповідності до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» народні депутати України зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Відповідно до п.6 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості, зокрема про нематеріальні активи, що належать суб`єкту декларування або членам його сім`ї, у тому числі об`єкти інтелектуальної власності, що можуть бути оцінені в грошовому еквіваленті, криптовалюти. До відомостей щодо нематеріальних активів включаються дані про вид та характеристики таких активів, вартість активів на момент виникнення права власності, а також про дату виникнення права на них. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання корупції» національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.51-1 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: щодо своєчасності подання; щодо правильності та повноти заповнення; логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.51-3 Закону України «Про запобігання корупції» повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності. Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону. За змістом ч.1 та ч.2 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.297, а також ч.1 та ч.2 ст.299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі та право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У відповідності до ч.1, а також ч.4 та ч.7 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 та п.18 постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. 5.2. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ч.1 ст.77, а також ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. В силу положення ч.1 та ч.4 ст.51-3 Закону України «Про запобігання корупції» проведення перевірки достовірності задекларованих відомостей, в тому числі, відомостей про активи члена сім`ї суб`єкта декларування, належить до виключних повноважень НАЗК. За змістом листа про надання пояснень та документів №42-01/57763/21 від 30 липня 2021 року (т.1 а.с.94-102) уповноважена особа НАЗК повідомляла [PERSON] про проведення повної перевірки поданої нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, з метою з`ясування достовірності відомостей, зазначених у декларації, точності оцінки активів, наявності конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів. Таким чином, суд не вправі підміняти собою НАЗК шляхом перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації, а тим більше спростовувати їх шляхом постановлення рішення суду. 6.1. Докази, які відхилені судом та мотиви їх відхилення. З роздруківки скріншотів з мобільного додатку (т.1 а.с.103-107) вбачається, що абонент з ім`ям [PERSON] вказує «и крипту я бы указал», «в декларации», «и эфир 135 и эфир классик 120». За твердженням відповідача криптовалюта та її кількість, яка належить [PERSON] була вказана нею в декларації за 2020 рік, саме за вказівкою [PERSON] , отриманою нею в ході листування за допомогою мобільного додатку. На переконання суду вказані скріншоти з мобільного додатку не є належним доказом на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] особисто вказав про наявність у нього криптовалюти та її кількість. Оскільки, з аналізу вищевказаних повідомлень вбачається, що якщо припустити, що номером мобільного телефону [NUMBER] користується [PERSON] та за допомогою цього номеру він особисто направляв вищевказані повідомлення [PERSON] . То зазначені в декларації відомості стосовно кількості належної [PERSON] криптовалюти не відповідають тій кількості, яка зазначена в листуванні. Так, в декларації зазначено Etherium в кількості 78 штук та Etherium classic в кількості 350 штук, в листуванні - Etherium в кількості 135 штук і Etherium classic в кількості 120 штук. В той час як в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про номер мобільного телефону, яким користується [PERSON] , що об`єктивно виключає можливість перевірити належність вказаного листування саме йому. З цих підстав суд вважає вказану роздруківку скріншотів з мобільного додатку неналежним доказом. 6.2. Твердження позивача, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення. За твердженням позивача недостовірна інформація, розміщена [PERSON] в декларації за 2020 рік, щодо його активів спотворює інформацію про його фінансовий стан та позбавляє можливості залучати кошти у третіх осіб на прийнятних для нього умовах та негативно впливає на якість соціальної взаємодії. Всупереч вимозі, передбаченої ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що інформація про наявність у нього криптовалюти була підставою для відмови в отриманні ним в позику грошових коштів, для недовіри до нього з боку бізнес-партнерів тощо. Таким чином позивачем не доведено існування однієї з обов`язкових складових юридичного складу правопорушення про поширення недостовірної інформації, що полягає в поширенні інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Крім цього, з доводів позивача, необхідність спростування вищевказаних у декларації відомостей відносно нього, зумовлено тим, що в подальшому податкові органи можуть вимагати від нього сплати податків за активи, які у нього відсутні. Вказані позивачем обставини суперечать правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19) завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. 6.3. Докази, надані відповідачем, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства при прийнятті рішень про оформлення ним громадянства, визнання протиправним та скасування рішення ДМС в Київській області про оформлення набуття ним громадянства України (т.1 а.с.120-126), постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства при прийнятті рішень про оформлення ним громадянства, визнання протиправним та скасування рішення ДМС в Київській області про оформлення набуття ним громадянства України (т.1 а.с.128-130), ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2018 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2018 року, до [PERSON] був застосований тимчасовий арешт строком 40 діб до отримання вимоги від компетентних органів Російської Федерації про його видачу (т.1 а.с.131-134,135-137), ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2018 року, яка залишена без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року до [PERSON] був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу Російській Федерації (т.1 а.с.138-141,142-145), ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року, якою до [PERSON] був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (т. а.с.146-149), ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року, якою було продовжено строк покладених на [PERSON] обов`язків (т.1 а.с.150-152). Крім цього, в мережі Інтернет були розміщені статті відносно позивача, а саме: на веб-сайті Радіо Свобода «[INFO] » (т.1 а.с.153-155,156-167,168-175). На переконання суду обставини, які встановлені вищевказаними судовими рішеннями стосовно позбавлення [PERSON] громадянства України, його розшуку компетентними органами Російської Федерації, перебування його в міжнародному розшуку, не відносять до предмета доказування у даній цивільній справі. Оскільки не підтверджують та не спростовують відомості, зазначені в декларації за 2020 рік, щодо належності на праві власності [PERSON] нематеріальних активів у вигляді криптовалюти. Тому вказані письмові докази є неналежними, у розумінні ч.2 ст.77 ЦПК України. 7. Висновки, яких дійшов суд за наслідками розгляду справи. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що інформація, яка поширена позивачем шляхом подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, не є недостовірною інформацією. Оскільки, вказана інформація підлягає перевірці НАЗК в ході проведення повної перевірки декларації в Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29 січня 2021 року №26/21. Тому в задоволенні пред`явленого [PERSON] позову належить відмовити. 8. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З дубліката квитанції від 14 липня 2021 року (т.1 а.с.8) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1816 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених ним витрат на оплату судового збору, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed