Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 22 грудня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, після чого [INFO] у них народилась спільна дитина - син [PERSON] . Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області віл 16.01.2018р. шлюб було розірвано. Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, їхній син постійно проживав, і на сьогоднішній день постійно проживає із позивачко, за адресою: [ADDRESS] . Позивачка надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, але подав суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, та просили прийняти рішення відповідно вимог чинного законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] від 16.04.2014р. Сторони проживають окремо та з 16.01.2018 року шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області. Син постійно проживав, і на сьогоднішній день постійно проживає із позивачко, за адресою: [ADDRESS] . Позивачка опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Згодом, у неї народилось ще двоє дітей від іншого чоловіка, які також проживають із нею за вищевказаною адресою. Так, 28.09.2022р. позивачка звернулась до департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради із заявою на отримання посвідчення батьків багатодітної сім`ї та посвідчення дитини з багатодітної сім`ї. На що Департамент надав їй відповідь згідно листа №21/09/3712 від 21.10.2022р., в якій було зазначено, що відповідно до п.3 «Порядку виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї» затвердженим Постановою КМУ від 02.03.2010 року №209 зі змінами, у разі реєстрації повторного шлюбу та проживання із дітьми від попереднього шлюбу до заяви додаються документи, що підтверджують факт виховання дитини одним із батьків (копія рішення суду із зазначенням місця проживання дитини одним із батьків після розірвання шлюбу; копія рішення суду про позбавлення батька чи матері батьківських прав, визнання батька чи матері недієздатними (недієздатною), безвісти відсутнім (відсутньою); копія свідоцтва про народження дитини у разі внесення змін у зв`язку з усиновленням). Факт проживання сина, [PERSON] , разом із позивачкою потрібен для надання їй та дітям статусу багатодітної сім`ї, що в свою чергу надає ряд пільг для їхньої сім`ї. З огляду на той факт, що позивачка знаходиться в декретній відпустці, а в Україні проходять військові дії, неповнолітнім дітям необхідна допомога від держави та соціальні пільги. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч.4 ст.29 ЦК України та ч.1 ст.160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивачка займається вихованням малолітньої дитини, піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з матір`ю, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у його вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі ст.ст.19, 141, 142, 160, 161 СК України, суд

Outcome: approved