Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу від 16.11.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (житловий будинок; власник [PERSON] ); копія витягу від 27.01.2017р. з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1302 га із кадастровим номером 5124180500:02:002:0078, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (власник [PERSON] ); копія витягу від 16.11.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (житловий будинок; власник [PERSON] ); копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2012р.; копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 30.01.2017р.; копія державного акту серії ЯИ №948218 від 19.03.2010р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 0,1302 га із кадастровим номером 5124180500:02:002:0078, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.09.2018р.; копія договору купівлі-продажу від 05.05.2017р.; копія акту прийому-передання майна за договором купівлі-продажу від 05.05.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , діючі через свого представника [PERSON] , звернулись до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON] , зазначивши, що у травні 2017р. між ними та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж земельної ділянки. 05.05.2017р. між сторонами був фактично укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого відповідачка продала, а позивачі купили земельну ділянку площею 0,1302 га із кадастровим номером 5124180500:02:002:0078, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - за 84422 грн. Тоді ж позивачі передали відповідачці обумовлену суму, гроші були сплачені саме за купівлю присадибної земельної ділянки, це підтверджується доводами позивачів, викладеними у позові, та не заперечується відповідачкою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивачі розпорядилися щодо догляду за раніше придбаним житловим будинком, даною присадибною земельною ділянкою, сплачують всі необхідні комунальні платежі, використовують придбані об`єкти за призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивачі неодноразово звертались до колишнього власника, однак, [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачів не реагує, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на домоволодіння, присадибну земельну ділянку на себе, позивачам було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, продавець передала документи, нерухомість (присадибну земельну ділянку) в натурі. Позивачі фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину розпорядилися щодо догляду за житлоплощею та присадибною земельною ділянкою, використовують її за цільовим призначенням, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачів знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачці передані гроші, позивачам присадибна земельна ділянка, якою вони на теперішній час користуються, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не можуть нею розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються доводами позивачів, які відповідачка визнала, крім того, обставини продажу, передачі грошей сама відповідачка не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивачів з цього приводу відповідачкою не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо присадибної земельної ділянки та встановленні права на нерухомість у позивачів, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на земельну ділянку за позивачами. Крім того, як було встановлено під час розгляду даної справи, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 06.09.2018р. за [PERSON] та [PERSON] було визнано право спільної сумісної власності на житловий будинок із надвірними спорудами по [ADDRESS] . За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить\~право власності\~на\~земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Виходячи з вищенаведеного, суд має достатньо правових підстав та не має жодних перешкод у визнанні за позивачами права власності на спірну присадибну земельну ділянку.

Outcome: approved