Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернулася до суду із позовом про поділ майна подружжя, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80,8 кв.м; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини автомобіля марки Subaru Forester, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки Smart Cabrio, 2003 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за час шлюбу з відповідачем, за спільно кошти, було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 80,8 кв.м. Після придбання квартири [PERSON] займалась проведенням в ній ремонту та придбанням меблів. Крім, спільної квартири, 05.12.2015 для потреб сім?ї було придбано автомобіль марки Smart Cabio 2003 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] , а 04.10.2016 - автомобіль марки Subaru Forester 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . За спільною згодою обидва автомобілі були оформлені на ім`я відповідача за первісним позовом. Враховуючи викладене, позивач за первісним позовом просить визнати за нею право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 80,8 кв.м.; в порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на частини автомобіля марки Subaru Forester 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; в порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на частини автомобіля Smart Cabio 2003 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; стягнути з відповідача за первісним позовом на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 9605,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.06.2019 року, відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2020 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири особистою приватною власністю, і об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що основну частину коштів у рахунок оплати вартості квартири, яку [PERSON] сплатив двома платежами 09.08.2016 на користь ТОВ «КУА «Роял Менеджмент» та ТОВ «Роял Хауз Груп», становили подаровані батьками особисто йому кошти в сумі 49438 доларів США, що напередодні були перераховані з Китаю на його особистий валютний рахунок в Україні. Решта коштів в сумі 209574,02 грн. сплачені за рахунок особистих заощаджень, які [PERSON] мав до укладення шлюбу. Всі платежі за квартиру здійснювались з особистого рахунку [PERSON] . Зазначив, [PERSON] не вносила жодних коштів на рахунок, з якого здійснювалася оплата за придбання квартири, та не здійснювала жодних платежів за договором купівлі-продажу деривативу чи договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Вважає, що спірна квартира є особистою приватною власністю [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України України, оскільки набута ним за кошти, які належали йому особисто. Враховуючи викладене, просив визнати особистою приватною власністю [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 80,8 кв.м. та судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири особистою приватною власністю, до судового розгляду по суті. У січні 2021 позивач за первісним позовом подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просила спільне майно, набуте [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу поділити; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 80,8 кв.м.; в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість частини автомобіля марки Subaru Forester 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] в розмірі 115250,00 грн.; в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість частини автомобіля марки Smart Cabrio, 2003 року випуску, номер кузова [NUMBER] , в розмірі 56374,50 грн.; стягнути з [PERSON] а користь [PERSON] судовий збір в розмірі 9605,00 грн. та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 8200,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2022 в задоволенні заяви представника позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] про відвід головуючого судді Мазура Ю.Ю. у цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири особистою приватною власністю - відмовлено. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом зазначила, що з приводу поділу майна, а саме автомобілів була подана заява про зміну предмету позову, оскільки під час розгляду справи два автомобілі, які були придбані під час шлюбу відчужені. Зауважив, що належних доказів. Які б підтверджували те, що спірна квартира придбана за особисті кошти [PERSON] в матеріалах справи на думку представника позивача за первісним позовом не має. Тому, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, а у задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом зазначив, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що до шлюбу у [PERSON] були безготівкові кошти у розмірі 8000 доларів США, були готівкові кошти 12600 доларів США. Було укладено два договори дарування між батьками [PERSON] та останнім. Один договір дарування укладався в Китаї, проте він легалізований консульством, а інший договір в Україні. Просив суд задовольнити зустрічну позову заяву в повному обсязі та відмовити у задоволенні первісної позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Судом встановлено, що 27.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 27.08.2015, актовий запис № 1816. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2019 по справі №752/8425/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 23.12.2019. 08.08.2016 між ТОВ «Компанія з управління активами «Роял менеджмент» та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу деривативу № А-1.1-10-073-Д. За цим договором ТОВ «Компанія з управління активами «Роял менеджмент» зобов`язалась передати [PERSON] , а останній зобов`язався прийняти та оплатити дериватив А-1.1-10-073, який включає в себе майнові права на об`єкт нерухомості. Згідно п. 1.1.2 цього договору об`єкт нерухомості - одне приміщення в будинку, що будується за адресою: [ADDRESS] , яке стане нерухомістю після реєстрації права власності на нього в порядку, визначеному чинним законодавством. У відповідності до п. 12.13 договору позивач за первісним позовом надала згоду відповідачу за первісним позовом на укладення (підписання) та виконання цього договору. У пункті 2.1. вказаного договору передбачено, що продавець зобов`язується передати покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити дериватив з наступними характеристиками: номер деривативу: А-1.1.-10-073, вид деривативу: з поставкою базового активу, форма існування: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роял Хауз Груп», дата укладання деривативу: 17.05.2016, базовий актив деривативу: майнові права на об`єкт нерухомості, термін виконання деривативу: 31.12.2021 (або до цієї дати). У пунктах 3.1 та 3.5 договору купівлі-продажу майнових прав було передбачено ціну майнових прав у розмірі 872004,42 грн. (еквівалентно 35153,46 доларів США), визначеним за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним Банком України на дату укладання цього договору. Так, відповідно до договору купівлі-продажу деривативу [PERSON] зобов`язувався сплатити 872004,42 грн. до 11.08.2016 та повинен був здійснити: перший платіж - 412515,56 грн. до 11.08.2016 та 5753,70 доларів США (142724,44 грн.) рівними щомісячними платежами до 10.10.2017. 07.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Владимирським В.В. зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 80,8 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2018 № 137621411. Щодо походження коштів на придбання квартири суд зазначає наступне. Станом на 21.08.2015 до укладення шлюбу (27.08.2015) [PERSON] мав на особистому картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому у Промислово-комерційному банку Китаю грошові заощадження у розмірі 8000,00 доларів США, що підтверджується банківською випискою від 08.12.2019. У травні 2016 батьки [PERSON] подарували йому кошти у сумі 330000 китайських юанів, що еквівалентно 49438 доларів США, уклавши договір дарування від 11.05.2016. Відповідно до умов договору дарування сторона А (в особі [PERSON] та [PERSON] ) дарує стороні Б ( [PERSON] ) грошові кошти у розмірі 330000 китайських юанів, після дарування вказані грошові кошти переходять у особисту власність сторони Б і стають особистим майном сторони Б. До укладення шлюбу відповідач мав особисті заощадження готівкових коштів, що підтверджується зняттям коштів через термінал з карткового рахунку № [NUMBER] , зокрема: 17.02.2015 - 5000 китайських юанів, 18.02.2015 - 5000 китайських юанів, 18.02.2015 - 3000 китайських юанів, 23.02.2015 - 43000 китайських юанів, 11.03.2015 - 700 китайських юанів, 12.03.2015 - знято 3000 доларів США, 13.03.2015 - 400 китайських юанів, 01.08.2015 - 1000 китайських юанів, 06.08.2015 - 2000 китайських юанів, всього на загальну суму 60100 китайських юанів, що еквівалентно 9600 доларів США. 26.07.2016 батько позивача, [PERSON] перерахував подаровані кошти у розмірі 49438 доларів США на особистий рахунок [PERSON] № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк», що підтверджується випискою з рахунку щодо переказу коштів Банком Китаю від 30.07.2019, а факт отримання [PERSON] підтверджується випискою про рух коштів по рахунку № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк» від 18.10.2019. 09.08.2016 [PERSON] з рахунку № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк» було сплачено 872004,42 грн. на користь ТОВ «Роял Менеджмент» відповідно до умов договору купівлі-продажу деривативу та 412515,56 грн. на користь ТОВ «Роял Менеджмент» відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав, що підтверджується платіжним дорученням від 09.08.2016 № 1 та 2. Також [PERSON] з належного йому рахунку № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк» було здійснено наступні платежі на користь ТОВ «Роял Менеджмент» за договором купівлі-продажу майнових прав: 08.09.2016 - 13200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 08.09.2016, 05.10.2016 - 12950,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 05.10.2016, 10.02.2017 - 12000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 10.02.2017, 10.03.2017 - 13000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 10.03.2017, 04.04.2017 - 12000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 04.04.2017, 05.05.2017 - 11000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 05.05.2017, 07.06.2017 - 11000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 07.06.2017, 06.07.2017 - 11400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 06.07.2017, 03.08.2017 - 10646,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 03.08.2017, 08.09.2017 - 6971,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 08.09.2017. Водночас сторонами не заперечується та письмовими доказами підтверджується здійснення розрахунків за спірну квартиру в період з 11.08.2016 по 10.10.2017. 08.11.2016 [PERSON] зняв зі свого особистого рахунку № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк» 500 доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 4 від 08.11.2016. Після здійснення валютно-обмінної операції через касу АТ «Укрсиббанк» сплатив 12950,00 грн на рахунок ТОВ «Роял Хауз Груп» за договором купівлі-продажу майнових прав, що підтверджується квитанцією № 8 від 08.11.2016. 05.12.2016 [PERSON] зняв зі свого особистого рахунку № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк» 1000 доларів США, після здійснення здійснення валютно-обмінної операції 09.12.2016 через касу АТ «Укрсиббанк» він сплатив 24000,00 грн. на рахунок ТОВ «Роял Хауз Груп» за договором купівлі-продажу майнових прав, що підтверджується квитанцією №№ 24, 25 від 09.12.2016. 06.09.2018 [PERSON] видано довідку про оплату майнових прав, згідно з якою [PERSON] повністю сплатив вартість майнових прав у сумі 563632,72 грн. відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № А-1.-10-073-МП від 08.08.2016. Таким чином, загальна вартість коштів, сплачених [PERSON] за придбання спірної квартири, становить 1435636,42 грн. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року по справі № 320/3072/18. Як роз`яснено у пунктах 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Пунктом 3 статті 57 СК України передбачено, що сам по собі факт придбання спірного майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, таке майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містяться у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 № 428/544/13-ц, від 04.12.2019 у справі № 648/150/17, від 09.12.2019 у справі № 643/16576/15-ц, від 26.12.2019 у справі № 645/5462/16-ц. В обґрунтування первісного позову [PERSON] зазначає, що вона займалася ремонтом у спірній квартирі, придбанням меблів, фурнітури, техніки. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як встановлено судом, право власності на спірну квартиру було зареєстровано за [PERSON] [INFO] . А тому проведення ремонтних робіт після набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру жодним чином не може свідчити про участь [PERSON] у придбанні квартири. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що основну частину коштів у рахунок оплати вартості спірної квартири, яку [PERSON] сплатив двома платежами 09.08.2016 на користь ТОВ «Роял Менеджмент» та ТОВ «Роял Хауз Груп», становили подаровані батьками особисто йому кошти в сумі 49438 доларів США (еквівалентно 1226062,40 грн.), що напередодні були перераховані з Китаю на його особистий валютний рахунок в Україні, що підтверджується банківськими виписками обох країн. Решта коштів в сумі 209574,02 грн. сплачені за рахунок особистих заощаджень, які [PERSON] мав до укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується випискою від 08.12.2019 по його особистому картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в Промислово-комерційному банку Китаю на серпень 2015. Всі платежі за спірну квартиру здійснювались з особистого рахунку [PERSON] (крім трьох платежів через касу банку: квитанція від 08.11.2016 № 8, квитанція від 08.11.2016 №№ 24, 25). [PERSON] не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували сплату нею коштів на рахунок. З якого здійснювалася оплата за придбання квартири, платежі за договором купівлі-продажу деривативу чи договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Тому, спірна квартира є особистою приватною власністю [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, оскільки набута ним за кошти, які належали йому особисто. Щодо позовної вимоги з урахуванням зміни предмету позову щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості частини автомобіля марки Smart Cabrio 2003 року випуску в розмірі 56374,50 грн. та вартості частини автомобіля марки Subaru Forester 2006 року випуску в розмірі 115250,00 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3243/2015/86 від 05.12.2015 продавець [PERSON] передала у власність покупцю [PERSON] , а покупець [PERSON] прийняв у власність транспортний засіб, який має характеристики: марка - Smart Cabrio 2003 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за продавцем [PERSON] 11.07.2015 Центром (МРЕВ) Центр ДАІ 80101. Згідно п. 2.1. вказаного договору, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 10000,00 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу 8041/2016/106304 транспортного засобу від 10.04.2016 продавець [PERSON] в особі [PERSON] (яка діє на підставі доручення продавця [PERSON] ) зобов`язується передати у власність покупцеві [PERSON] транспортний засіб марки: Subaru Forester 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за продавцем 16.05.2013 підрозділом ВРЕВ-7 УДАІ в м. Києві. Пунктом 3.1. вказаного договору встановлено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 150000,00 грн. У вересні 2020 [PERSON] стало відомо про те, що автомобіль марки Smart Cabrio 2003 року випуску та автомобіля марки Subaru Forester 2006 року випуску, які були предметом позову, були відчужені [PERSON] . У відповідь на адвокатський запит № 2909/20-1 від 29.09.2020 листом Головного сервісного центру МВС від 07.10.2020 № 31-1284аз було повідомлено, що згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 07.10.2020: транспортний засіб марки Smart Cabrio 2003 року випуску, номер кузова: [NUMBER] перереєстрований 11.09.2020 з [PERSON] на [PERSON] в ТСЦ 8048 на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2020 № 4623/20/007104, укладеному в ТОВ «Авто-Айленд». Вказана у ЄДРТЗ вартість 9000 грн.; транспортний засіб марки Subaru Forester 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] перереєстрований з [PERSON] на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2020 № 2187577, укладеному в ТСЦ 8048. Вказана вартість у ЄДРТЗ 165000 грн. Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. За ч. 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Вирішуючи спір, суд враховує, що спірні автомобілі придбані під час перебування сторін у шлюбі, а тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Автомобілі були відчужені [PERSON] без згоди [PERSON] і не в інтересах сім`ї, а також не на її потреби, адже сторони 20.11.2019 шлюб розірвали офіційно. Інших належних та допустимих доказів сторонами не надано. Таким чином, оскільки автомобілі були відчужені [PERSON] без згоди [PERSON] , не в інтересах сім`ї, не на її потреби, його вартість слід враховувати при поділі майна подружжя, а, враховуючи, що автомобілі відчужені, то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1/2 частина їх вартості. Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 462/1868/15-ц . Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України) Аналогічний висновок містить постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду, наведеною в постанові від 07.10.2019 у справі № 674/1425/15-ц. Частиною 1 статті 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. За ч. 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного суду, викладеної в постанові від 08.05.2019 № 570/2656/17 вартість майна, що підлягає поділу, слід визначити виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи, на підставі експертної оцінки майна. [PERSON] звернулась до ТОВ «Український центр судових експертиз» для проведення авто товарознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлено питання якою є ринкова вартість автомобілів. Згідно з висновком експерта № 3-11/12 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи, складеного 11.12.2020 судовим експертом Таракановим Ю.Ю., свідоцтво № 354 від 24.11.2020, ринкова вартість автомобіля марки Smart Cabrio 2003 року випуску, номер кузова: [NUMBER] станом на 11.12.2020 складає 112749,00 грн., ринкова вартість автомобіля марки Subaru Forester 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] станом на 11.12.2020 складає 230500,00 грн. Отже, [PERSON] має право на отримання від [PERSON] грошової компенсації за частину автомобіля Smart Cabrio у розмірі 56374,50 грн. та за частину Subaru Forester у розмірі 115250,00 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 8200,00 грн., суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, при зміні предмету позову позивачем були понесені судові витрати, пов`язані з проведенням судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 8200,00 грн., що підтверджується заявою про проведення авто товарознавчої експертизи від 30.11.2020, договором №1/Е-30/11 про надання послуг з проведення експертизи від 30.11.2020, укладеним між ТОВ «Український центр судових експертиз» та [PERSON] , рахунком № 1-30/11 від 30.11.2020 на суму 8200 грн., квитанцією № 09АП-89Р4-НА57 від 10.12.2020, супровідним листом вих.. № 2-18/12 від 18.12.2020, висновком експерта № 3-11/12 за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи від 11.12.2020, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 11.12.2020 по договору № 1/Е-30/11 від 30.11.2020. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 6 статті 139 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 8200,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири особистою приватною власністю, підлягає задоволенню. Таким чином, в порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 4805,50 грн. та з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 10510,00 грн.

Outcome: partial