Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що на підставі та у порядку визначеному Законом України «Про споживче кредитування» вона звернулася до банківської установи із заявою про реструктуризацію її зобов`язань за кредитним договором. Оскільки, відповідачем відмовлено позивачці у здійсненні такої реструктуризації, остання вважає зазначену відмову такою, що не відповідає вимогам наведеного закону, а тому просить визнати відмову відповідача неправомірною та зобов`язати відповідача провести реструктуризацію її кредитної заборгованості. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Заявою без номеру і дати позивачка звернулася до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» із проханням провести реструктуризацію її зобов`язань за кредитним договором № 4975779 від 18.09.2006 року, що був укладений між ними (а.с. 20 22). Листом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» № КНО-33/40031 від 17.01.2022 року, позивачці відмовлено в проведенні реструктуризації її зобов`язань за кредитним договором № 4975779 від 18.09.2006 року (а.с. 20 23). При цьому, як на підставу для відмови у здійсненні реструктуризації, відповідач посилається на наявність у позивачки простроченої заборгованості за кредитом станом на 01 січня 2014 року. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Зокрема, спірні правовідносини врегульовано положеннями Закону України «Про споживче кредитування». Так, норма абзацу другого підпункту 1 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій\~реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: 1) обов`язковій\~реструктуризації підлягають\~зобов`язання,\~передбачені договором\~про споживчий\~кредит,\~наданий в\~іноземній валюті\~(далі\~у цьому\~пункті -\~договір),\~у разі відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення\~реструктуризації. Натомість, станом на 01 січня 2014 року у позивачки була наявна прострочена заборгованість за кредитом, що підтверджується листом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» № КНО-33/40031 від 17.01.2022 року (а.с. 20 23). Отже, слід зробити висновок, що в силу наведеної норми спеціального закону не підлягають реструктуризації зобов`язання позивачки за вказаним нею кредитом, через наявність кредитної заборгованості станом на 01 січня 2014 року. Як наслідок, проведення реструктуризації кредитних зобов`язань позивачки суперечить вимогам абзацу другому підпункту 1 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у здійсненні реструктуризації кредитних зобов`язань позивачки, ґрунтується на наведених нормах спеціального закону, а тому є правомірною. У зв`язку із цим, у суду відсутні правові підстави для визнання неправомірною відмови відповідача та зобов`язати відповідача провести реструктуризацію кредитної заборгованості позивачки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed