Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] через адвоката Карманова В.В. в грудні 2020 року звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] , є власником частки квартири [ADDRESS] , а частина вказаної квартири належить відповідачу - [PERSON] на праві власності. Вказана квартира розташована на 9 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат жилою площею 41.3 кв.метри, у тому числі : 1-а кімната № 4-17,2 кв.м.,2-а кімната № 5 - 9,3 кв.метра, 3-а кімната № 8 - 14,8 кв.м., кухні площею - 7,2 кв.м, ванної кімнати 6 - 2,6 кв.м., коридор - 13,5 кв.м. Загальна площа 70,1 кв.м. У вказаній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Просить суд виділити [PERSON] дві кімнати № 4 та № 8 згідно плану квартири, що складає 3/4 частини квартири [ADDRESS] , що складає 32 кв.метри жилої площі. Виділити відповідачу, який є власником вказаної квартири кімнату 5 , згідно з планом квартири, загальною площею 9,3 кв.м. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 28.12.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 15.01.2021 року по справі розгляд справи призначено в загальному порядку. Від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому представник відповідача заперечує проти позову з посиланням на те, що у спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та треті особи. З позовними вимогами відповідач не погоджується, оскільки розмір кімнат позивачкою зазначено не правильно. Згідно технічного паспорту від 22.09.2011 року, виданому Київським місцевим бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, на підставі якого була приватизована квартира, а в подальшому оформлена спадщина після смерті [PERSON] , [PERSON] (які отримали квартиру на підставі ордеру) та укладений договір дарування часток квартири від 11.12.2015 року, зазначений наступний розмір кімнат: 1-а кімната № 4 - 17,3 кв.метра (в позовній заяві вказано 17,2 кв.м.); 2-а кімната № 5 - 9,1 кв.метра (в позовній заяві вказано - розмір 9,1 кв.м., 3-а кімната № 8 - 14,9 кв.м. (в позовній заяві вказано - розмір кімнати 14,8 кв.м.) Також представник відповідача посилалася на те, що постановою Київського апеляційного суду від 04.06.2019 у справі № 756/4404/18 усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні належною йому на праві частиною квартири [ADDRESS] та вселено його у спірну квартиру, однак на даний час позивачка продовжує не допускати відповідача та третіх осіб до квартири, зайняла всю квартиру зі своїм чоловіком, який не зареєстрований в квартирі, вивезла все їх майно, зайняли кімнату в якій знаходилися всі речі відповідача та третіх осіб. Просить суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні 18.01.2023 року представник відповідача заявляла клопотання про зупинення провадження в даній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення до прийняття рішення Верховним судом, проте в задоволенні клопотання про зупинення судом відмовлено, оскільки постанова Київського апеляційного суду від 13.09.2022 року, якою заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24.05.2021року набрала законної сили з дня її прийняття, а п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України на яку посилається представник [PERSON] зобов`язує суд зупинити провадження - до набрання законної сили судового рішення в іншій справі. Після вирішенням судом клопотання про відмову в зупиненні провадження в даній справі представник відповідача та третіх осіб [PERSON] подала заяву про відвід головуючого судді у даній справі. Ухвалою від 18.01.2023 року в задоволенні заяви про відвід відмовлено. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримував та просив суд позов задовольнити, з обставин викладених у ньому. Просив суд кімнату розміром 17,3 кв.м. та 14,9 кв.м спірної квартири виділити в користування позивача, а кімнату 9.1 кв.м. виділити в користування відповідача. Представник відповідача та третіх осіб в судових засіданнях проти задоволення позову заперечувала та просила суд в задоволенні позову відмовити, з обставин викладених у відзиві. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є власником частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 41,3 кв.м., власником частки вказаної квартири є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту підготовленого ТОВ «БП ЕКСПЕРТ» (а.с. 10-12) спірна квартира складається з трьох кімнат під № 4 - 17,2 кв.м., під № 8 - 14,8 кв.м., під № 5 - 9,3 кв.м. (а.с.10-12) Відповідно до поверхового плану та експлікації на кв. [ADDRESS] наданого суду Комунальним підприємством Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» квартира складається з трьох кімнат, а саме: кімната розміром 17,3 кв.м. під № 5, кімната розміром 9,1 під номером 6 та кімната розміром 14,9 кв.м. під № 9. (а.с. 174) Фактично розмір житлової площі не змінний, має незначна невідповідність розміру кімнат та інша нумерація викладена на плані. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст.81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи встановлено, що між власниками виник спір стосовно користування квартирою [ADDRESS] . Як доводив представник відповідача, позивачка не дає можливості відповідачу користуватися спірною квартирою і на даний час сама також в ній не проживає. Представник позивача суду пояснював, що позивачка весь час проживала в спірній квартирі зі своєю сім`єю, проте у зв`язку з військовим станом який введений на території України, [PERSON] тимчасово проживає за кордоном, має намір повернутися в Україну і у неї з відповідачем не врегульовано спір стосовно користування квартирою. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ч.1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками в даному випадку не досягнуто. Нормою ч.3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Житлова площа спірної квартири становить 41,3 кв.м., відтак частка відповідача (1/4) повинна становити 10,3 кв.м., а позивача (3/4) 31 кв.м. Приміщення, які просить виділити позивач їй та відповідачу в користування, не відповідають їхнім ідеальним часткам у спільній частковій власності. Враховуючи те, що співвласники спірної квартири у позасудовому порядку не домовилися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, суд доходить до висновку, що спір підлягає вирішенню судом шляхом задоволення позову. Оскільки спірна квартира складається з трьох кімнат, з урахуванням місця розташування кімнат, належної сторонам часток в квартирі, слід встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити в користування позивача житлову кімнату площею 17,3 кв.м. та житлову кімнату площею 14, 9 кв.м., а відповідачу виділити в користування кімнату загальною площею 9,1 кв.м. Такий порядок користування жилим приміщенням є найменш обтяжливим для сторін та максимально відповідатиме їхнім правам та законним інтересам. Місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін. Крім того, суд зазначає, що встановлення порядку користування квартирою не змінює частки співвласників у праві власності на квартиру. На підставі викладеного та

Outcome: approved