Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та процесуальних документів. У вересні 2022 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання від 18.12.2019 року, укладений між нею та [PERSON] на підставі ст.755 ЦК України, так як відповідачка не виконує обов`язки, покладені на неї договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору довічного утримання (далі- Договір), укладеного 18.12.2019 року між нею та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманською Л.М., вона передала у власність [PERSON] належній їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Умовами укладеного Договору встановлено права та обов`язки набувача майна щодо здійснення догляду за нею та утримання. Між тим відповідачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] договірні зобов`язання не виконують. Відповідно до умов укладеного договору , вони переїхали та проживають у її будинку, між тим догляд за нею відповідачка не здійснює, допомоги у побуті їй не надає, витрат на її утримання не несе. Вона вимушена звертатися до сторонніх осіб за допомогою, так як не має можливості самостійно пересуватися. Самостійно обслуговує себе, несе витрати по утриманню свого житла, купляє ліки за власні кошти. Тому просила розірвати укладений між ними договір довічного утримання та повернути їй будинок та земельну ділянку. Відповідач - [PERSON] позов не визнала, надала суду відзив на позовну заяву від 01.12.2022 року (ас.с.49), в якому просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. У відзиві зазначила, що оспорюваний позивачем договір довічного утримання був укладений виключно за ініціативою [PERSON] , яка після смерті сина та чоловіка потребувала стороннього догляду. Вони погодилися з її пропозицією, уклали у нотаріуса договір, переїхали до її будинку в [ADDRESS] і добросовісно з чоловіком виконували взяті на себе обов`язки по догляду за [PERSON] . Спочатку до них претензій з боку [PERSON] не було. Своєчасно забезпечували її їжею, ліками, необхідною медичною допомогою. Сплачували комунальні послуги. Також їй своєчасно надавалася необхідна медична допомога, вона своєчасно була поміщена до медичного закладу коли захворіла на ковід. Однак в подальшому стосунки між ними стали погіршуватися і остання почала відмовлятися від їх допомоги, поновила стосунки з онукою і заявила , що має намір розірвати договір, з чим вони не згодні, так як підстав для дострокового розірвання договору не має. Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 04.10.2022 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.(а.с.31) Ухвалою суду від 01.12.2022 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду.(а.с.58) Позиції сторін в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і суду показала, що вона підтримує заявлені позовні вимоги , проживати з відповідачкою та ї чоловіком не має змоги, так як з боку чоловіка відповідачки [PERSON] вчиняється відносно неї домашнє насильство. Вона є особою похилого віку, має низку захворювань, які не дають можливості їй пересуватися та обслуговувати себе, а тому вона потребує сторонньої щоденної допомоги. Її чоловік та син померли, в неї є лише онука, з якою на час укладення договору довічного утримання в неї були складні стосунки. Спочатку вона отримувала послуги по догляду за нею від соціальних працівників, які були за нею закріплені, а потім вирішила запропонувати власний двоповерховий будинок своїм родичам сім`ї [PERSON] , з яким у неї є спільна онука та його дружині. Біля десяти місяців вони домовлялися про підписання договору та його умови. При цьому [PERSON] позичив у неї 76 000 грн, які до цього часу не повернув. Після підписання договору [PERSON] з чоловіком переїхали до її будинку, вона в свою чергу залишилася проживати у літній кухні, де вже був облаштований її побут. Незабаром відповідачка народила дитину. Між тим після підписання договору її доглядом та утриманням вказані особи не займалися, допомоги їй не надавали, ліки не купували, вона самостійно платила за комунальні послуги, а про допомогу просила сусіда. Продукти для неї [PERSON] купляла за її гроші, так як у них грошей не має, вони обоє не працюють. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду показала, що стосунки з позивачкою погіршилися по її ж вині, так як остання відновила стосунки з онукою та її матір`ю, а тому має намір позбавити їх будинку та розірвати договір. Вона весь час доглядала за [PERSON] , прибирала, готувала їсти, вони з чоловіком купували їй ліки за призначенням лікаря. Між тим в подальшому в судовому засіданні надала суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та не заперечувала при таких обставинах проти розірвання договору довічного утримання. Третя особа - [PERSON] просив відмовити [PERSON] в задоволенні її позову, так як він безпідставний . Він ніколи не кривдив її, між тим остання весь час провокувала його на сварки, принижувала його і його дружину. Коли відновила стосунки зі своєю онукою та її матір`ю, почала відмовлятися від послуг його дружини, від їх продуктів. Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 18.12.2019 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Л.М.Патраманською відповідно до якого [PERSON] передає належний їй житловий будинок та господарчі споруди та земельну ділянку, площею 0,2500 га,які знаходяться за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується за договором надавати [PERSON] довічне матеріальне забезпечення та догляд. Відповідно до п.п.3.2 Розділу 3 Договору [PERSON] , як набувач уклала Договір за згодою чоловіка [PERSON] , який подав нотаріусу відповідну заяву про згоду на здійснення правочину. Відповідно до п.п.3.8 Розділу 3 Договору [PERSON] . уклавши оспорюваний договір взяла на себе зобов`язання надавати [PERSON] довічне матеріальне забезпеченні та догляд у вигляді: -слідкувати за станом здоров`я, забезпечувати її медичними послугами та ліками; -забезпечувати догляд та придбання ліків, оплати медичних послуг і процедур у випадку хвороби «Відчужувача»; Грошова оцінка матеріального забезпечення [PERSON] визначена за згодою сторін в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за місяць. [PERSON] зобов`язана забезпечити [PERSON] безоплатним житлом у вказаному в договорі житловому будинку за адресою [ADDRESS] . За [PERSON] , як відчужувачем зберігається право довічного проживання в житловому будинку, що є предметом договору. У разі смерті відчужувана набувач зобов`язується безоплатно поховати її та поставити пам`ятники [PERSON] та [PERSON] , аналогічні синам. В підтвердження необхідності надання позивачці стороннього догляду нею надано суду медичні документи, відповідно до яких : -згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] остання страждає на ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, деформуючий остеоартроз лівого коліна. Пересувається по хаті за допомогою табуретки, потребує постійного стороннього догляду.(а.с.5) -згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №123/62 [PERSON] має захворювання двостороння пневмонія, грижа. (а.с.6) Крім цього, в судовому засіданні за клопотанням позивачки для дослідження обставин укладення нею договору довічного утримання та виконання умов відповідачкою були допитані у справі свідки, зокрема свідок [PERSON] , невістка позивачки, яка суду показала, що [PERSON] після смерті сина, а потім чоловіка залишилася проживати одна у власному будинку в с.Кучурган. Вона з донькою запропонували переїхати їй до міста Одеси, однак вона відмовилась, так як бажала проживати у своєму будинку. За власною ініціативою уклала договір з відповідачкою, однак після дзвінка [PERSON] коли вони приїхали її відвідати , почала скаржитися на те, що її обманули, будинок забрали , а їй догляд не забезпечено. З обстановки в будинку було зрозуміло, що [PERSON] потребує допомоги, догляду та медичної допомоги. Також свідок по справі [PERSON] також в суді підтвердив, що [PERSON] , мати його близького товариша , також в 2022 році влітку дзвонила йому та просила допомоги, так як вона уклала договір довічного утримання з [PERSON] , а останні їй допомоги не надають. Висновки суду та застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Судом установлено, що згідно з пунктом 2.1 договору довічного утримання відповідач [PERSON] прийняла у власність житловий будинок та господарчі споруди та земельну ділянку площею 0,2500 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та взяла на себе зобов`язання повністю утримувати позивача, забезпечувати його харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, а також надати можливість безкоштовного довічного користування будинком. Ціна матеріального забезпечення (продукти, одяг, догляд, необхідна допомога) визначена сторонами в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць, встановленої чинним законодавством України (пункт 2.2 договору довічного утримання). Аналізуючи зміст статті 744 ЦК України Верховний суд у своєму висновку , викладеному в постанові від 18 серпня 2021 року у справі № 645/3284/19 зазначив, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і з догляду, розмежував указані поняття: - утримання характерне для зобов`язань майнового характеру; - догляд з-поміж іншого може полягати в конкретних діях, турботі та піклуванні набувача про відчужувача з огляду на його похилий вік та потребу в сторонній допомозі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України). Крім цього , Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідачка [PERSON] зобов`язана була довести в суді належне виконання умов договору довічного утримання. Однак суд вважає, що нею такі дії не здійснено, зокрема, не подано жодного доказу надання [PERSON] щомісячного матеріального забезпечення та здійснення нею догляду в об`ємі, передбаченому договором, тобто не спростовано твердження позивачки про наявність підстав для розірвання договору в зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою обов`язків по її довічному утриманню та догляду. Позивач в свою чергу посилалася на покази свідків [PERSON] та [PERSON] щодо неналежного виконання відповідачкою договірних зобов`язань, які хоч і не містять достовірної інформації про неналежне виконання умов договору, однак їх не можна вважати такими поясненнями, які взагалі не свідчать про таку інформацію. Пояснення свідків є одними із засобів доказування, чим скористався позивач, як правом, яке йому надано процесуальним законодавством. Відповідач [PERSON] також, не надавши доказів належного виконання договірних зобов`язань в подальшому подала заяву про визнання позову [PERSON] та таким чином висловила свою згоду на розірвання даного договору.(а.с.85) Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання від 18 грудня 2019 року, укладеного між позивачем та відповідачем через неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання. Судові витрати по справі складають 992,40 грн, які сплачено позивачем в якості судового збору при зверненні до суду. Оскільки позов задоволено, дані витрати належить стягнути з відповідачки на користь позивачки. На підставі ст. 81, 89, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

Outcome: approved