Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Він є єдиним спадкоємцем її майна. Вказує, що вчасно звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гусака Романа Тадейовича для оформлення своїх спадкових прав, останній повідомив, що для оформлення спадщини необхідно зібрати ще ряд документів. В подальшому йому стало відомо, що [PERSON] позбавлений права займатись нотаріальною діяльністю, після чого з заявою про прийняття спадщини він звернувся в Четверту Львівську нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у зв`язку з пропуском прийняття спадщини, тому він змушений звернутись в суд з даним позовом, просить такий задовольнити. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору сторони не подали. Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду. Позовна заява надійшла до суду 21.07.2022. Ухвалою від 22.07.2022 позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначивши таку до розгляду за правилами загального позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.26), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів. Інтереси позивача представляв адвокат і в такому випадку за загальним правилом, яке закріплено в статті 221 ЦПК України суд звільнений від обов`язку з`ясовувати обізнаність учасників справи з їхніми правами та обов`язками та роз`яснювати їх. Зрештою, сторони не звертались до суду з проханням роз`яснити їхні права та обов`язки. Ухвалою від 25 липня 2022 року за клопотанням позивача ухвалено витребувати у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, і перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Підготовче провадження закрито ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24.10.2022. Справа призначена до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду даної справи судом досліджено матеріали справи та належним чином завірені матеріали спадкової справи №396/2022, після смерті [PERSON] . Сторони мали можливість надавати суду пояснення та докази, якими підтверджуються їхні вимоги чи заперечення. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. ч. 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Узагальнена позиція сторін під час розгляду справи. Позивач подав до суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, по день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відповідно до ст.280 ЦПК України суд проводить розгляд даної справи при заочному розгляді. Представники третіх осіб Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви в яких просять проводити судовий розгляд справи в їх відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, по день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Позиція суду. Дослідивши матеріали справи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Личаківським районним у місті Львові відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (а.с.7). Позивач [PERSON] є сином померлої, що підтверджується копією його свідоцтва про народження (а.с.13), останній є спадкоємцем померлої, що відповідно підтверджується матеріалами спадкової справи №396/2022. З наявної в матеріалах справи копії запиту від 20.07.2021 №39/02-14 (а.с.6) Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т. в зв`язку з оформленням спадщини після смерті [PERSON] звертався до Центру надання адміністративних послуг для оформлення спадщини. Жодних інших даних про вчинення будь-яких дій в інтересах позивача даним нотаріусом в матеріалах справи немає. В подальшому 05.07.2022 позивач звернувся в Четверту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 08.07.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.4). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 визначено, що за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як поважні, наведені також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 205/8697/16-ц (провадження № 61-39620св18). Також при вирішенні даної справи суд зауважує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В судовому засіданні встановлено, що позивач з метою оформлення своїх спадкових прав у встановлений Законом строк звернувся до третьої особи [PERSON] , як до приватного нотаріуса, однак останнім в порушення прав позивача жодних дій для прийняття позивачем спадщини, вчинено не було. Отже позивач не був обізнаним у можливому порушенні своїх прав вказаною вище особою, оскільки позивач не знав і не міг знати про можливе позбавлення [PERSON] права на зайняття нотаріальною діяльністю, що є людським фактором, наявність якого не давало змогу володіти певною інформацією через незалежні від волі позивача обставини, відтак причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд вважає поважними та на підставі наведених вище норм Закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved