Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Воробйової О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 14 березня 2013 року [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим № 313, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу. Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] складається з 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] . Після заведення спадкової справи приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Воробйовою О.О. встановлена наявність ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2004 про заборону оформлення документів, пов`язаних з відчуженням домоволодіння за адресою: [ADDRESS] частина якого належить [PERSON] , 1/6 частина - померлій [PERSON] , 1/3 частина - [PERSON] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2005 року скасовано заборону оформлення документів, пов`язаних з відчужуванням лише 1/6 частини буд. [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] . Станом на 01.12.2020 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, у Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були наявні три записи про арешт нерухомого майна, де об`єктом обтяження є домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Власниками об`єкта вказані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В усіх трьох записах про обтяження підставою обтяження є ухвала суду; б/н, 21.09.2004, Суд АНД района м. Дніпропетровська. Обтяження були зареєстровані 01.10.2004 реєстратором - Першою дніпровською державною нотаріальною конторою. 27.12.2011 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-34/11 було ухвалене рішенням, яким у позовних вимогах [PERSON] , а також [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, відмовлено. Заходи забезпечення позову не були скасовані. З метою оформлення спадщини після померлої матері [PERSON] , позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Першої дніпровської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про зняття арешту з майна. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2021 по цивільній справі № 199/8455/20 (провадження № 2/199/1269/21) було ухвалено зняти арешт з домоволодіння [ADDRESS] , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1347518, зареєстровано: 01.10.2004 о 15:28:06 за №1347518 реєстратором: Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, суд АНД району м.Дніпропетровська, 4ДДНК, власник: [PERSON] , та зняти арешт на домоволодіння [ADDRESS] , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1347599, зареєстровано: 01.10.2004 о 15:37:44 за №1347599 реєстратором: Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, суд АНД району м. Дніпропетровська, 4ДДНК, власник: [PERSON] . В подальшому, з вказаним рішенням, яке набрало законної сили, [PERSON] звернувся до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, внаслідок чого були зняті арешти з нерухомого майна, а саме: [ADDRESS] , щодо запису про арешт нерухомого майна, де власниками були вказані [PERSON] та [PERSON] . 28 липня 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Воробйової О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Однак, постановою від 28 липня 2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Воробйова О.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю арешту на вказане майно. Разом з вказаною постановою нотаріусом була видана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.07.2021 за №267929978, щодо об`єкту нерухомого майна - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в якій наявні відомості про права власності, а саме: - \~ \~ \~ \~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , форма власності приватна, частка власності 1/2, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, ВВС №747812 реєстр 2-603, 29.04.2004, видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою; свідоцтво про право на спадщину, р.№1-3706, 07.07.1993, посвідчене Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, - \~ \~ \~ \~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , форма власності приватна, частка власності 1/2, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, ВВС №747810, реєстр №2-601, 29.04.2004, видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою; свідоцтво про право на спадщину, р.№1-3706, 07.07.1993, посвідчене Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. У вищевказаній інформаційній довідці у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний наступний запис: - \~ \~ \~ \~тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 1347639; зареєстровано: 01.10.2004 15:42:36 за №1347639 реєстратором: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, 49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 19/21; підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, Суд АНД районам. Дніпропетровська, 4 ДДНК м. Дніпропетровська; об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; [ADDRESS] ; заявник: 4 ДДНК. Відмовляючи [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з наявністю арешту на нерухоме майно, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом Воробйовою О.О. не зазначено про те, що арешт нерухомого майна, відомості про який наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стосується частки, що належить іншому співвласнику домоволодіння, а саме: власнику [PERSON] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2020, арешт нерухомого майна - домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , був накладений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2004, відповідно до якої при накладенні арешту були визначені частки співвласників нерухомого майна, а саме: на 1/2 частку, яка належала [PERSON] , на 1/6 частку, яка належала померлій [PERSON] та на 1/3 частку, яка належала [PERSON] . Стосовно зняття арешту нерухомого майна зі спадкового майна померлої [PERSON] , позивач [PERSON] звернувся до суду та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2021 у цивільній справі №199/8455/20 був знятий арешт з нерухомого майна, належного спадкодавцю [PERSON] , внаслідок чого відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна змінилися, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2021, видана приватним нотаріусом Воробйовою О.О. До складу спадкового майна входить 1/2 частина домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] , на яке, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2021 за №267929978, сформованої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Воробйовою О.О., арешт судовими чи слідчими органами, не накладено. Не погодившись з прийнятим приватним нотаріусом Воробйовою О.О. рішенням, позивач [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 14.07.2022 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №201/10825/21 (провадження №2/199/714/22) у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Воробйової Олени Олександрівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено у повному обсязі. Відмовляючи у позові суд, посилаючись на пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, вказав, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Також судом зазначено, що вирішуючи спір, суд зважає на той факт, що скасування постанови нотаріуса від 28 липня 2021 року не призведе до ефективного захисту прав позивача. Проте, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом. Отже, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд відмовив позивачу у задоволенні вимог про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з цим, спадковим майном після померлої [PERSON] є виключно її частка у праві власності на домоволодіння, на яку арешт судовими чи слідчими органами, не накладено. Враховуючи зазначене, позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину в позасудовому порядку. Тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів він звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Приватний нотаріус Воробйова О.О. також надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25.08.2020 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1213. Після смерті матері [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Воробйової О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 08/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61535832 від 04.09.2020. За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 14 березня 2013 року [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим № 313, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] . Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] складається з 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку, шлакобетон, літ. А-1, житловою площею 41,0 кв.м, загальною площею 78,1 кв.м, літньої кухні, шлакоблок, літ. Б, душ, цегла, літ. В, вбиральня, шлакобетон, літ. Г, сарай, шлакоблок, літ. Д, зливна яма, літ. Е, споруди 1-7,І-ІІІ. Вказана 1/2 частина домоволодіння належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 07.07.1993 Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3706, реєстраційне посвідчення, видане 01.11.1993 Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації, записане в реєстрову книгу № 313 за реєстровим № 142, та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29.04.2004 Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-603, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2004, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4435048, виданий 13.08.2004 КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер: 5350678, номер запису: 142 в книзі: 313. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2004 року було накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS] . Постановою від 28 липня 2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Воробйова О.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю вищевказаного арешту на майно. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2021 року було знято арешт на домоволодіння [ADDRESS] , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1347518, зареєстровано: 01.10.2004 о 15:28:06 за №1347518 реєстратором: Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, суд АНД району м. Дніпропетровська, 4ДДНК, власник: [PERSON] . Знято арешт на домоволодіння [ADDRESS] , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1347599, зареєстровано: 01.10.2004 о 15:37:44 за №1347599 реєстратором: Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: ухвала суду, б/н, 21.09.2004, суд АНД району м. Дніпропетровська, 4ДДНК, власник: [PERSON] . Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи за заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220,1222,1270 ЦК України). Відповідно дост.1223ЦК України право на спадкування мають особи,визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Нормами частини 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.1), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частинами 1, 2 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004) надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» - як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Як регламентує стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Меллахер та інші проти Австрії» («Mellacher and Others v. Austria», заява №10522/83; 11011/84; 11070/84), «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» («Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland», заява №12742/87), визначив, що під поняттям «майно» мають розумітись і «правомірні очікування», «законні сподівання» особи. Враховуючи викладене, а також те, що за загальним правилом - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), суд вважає, що дієвим механізмом захисту цих прав є визнання за позивачем права власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок позивача по справі.

Outcome: approved