Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем у справі він перебував у зареєстрованому шлюбу, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2020 року. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що судовим наказом виданим Луцьким міськрайонним судом від 18.12.2019 року з нього щомісячно стягуються аліменти в користь стягувача [PERSON] , на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2019 року і до досягненням старшою дитиною повноліття. Разом з тим, з жовтня 2022 року діти постійно проживають з ним та перебувають на його утриманні, оскільки [PERSON] виїхала проживати за кордон. Діти зареєстровані за його місцем проживанням, та у зв`язку з тим, що він знаходиться у зоні бойових дій, їх вихованням займається його дружина [PERSON] та його матір [PERSON] . У зв`язку з чим, просить суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей, встановлених судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2019 року. При цьому, просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 07.12.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов.Просила його задовольнити. Суду пояснила, що діти проживають за зареєстрованим місцем проживанням позивача в [ADDRESS] , тому дітьми піклується бабуся [PERSON] та дружина позивача [PERSON] . Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2020 року (а.с.9). В шлюбі народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10,11). Як слідує із матеріалів справи, судовим наказом виданим Луцьким міськрайонним судом від 18.12.2019 року з нього щомісячно стягуються аліменти в користь стягувача [PERSON] , на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2019 року і до досягненням старшою дитиною повноліття (а.с. 6,7). Статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що не спростовано та не заперечувалось представником відповідача у справі, що неповнолітні діти сторін з жовтня 2022 року і на момент звернення [PERSON] з цим позовом до суду проживали не з матір`ю, на користь якої судовим наказом від 18.12.2019 року були стягнуті аліменти з позивача на утримання дитини. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін з жовтня 2022 року проживають з батьком - позивачем по справі та знаходяться на його утриманні по даний час. Тобто має місце зміна обставин, що впливають на стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які були призначені судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2019 р. (справа №161/20232/19). Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дітей, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли діти з нею не проживали і знаходились у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 07.12.2022 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Крім того, на думку суду, підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10,11). Також з`ясовано, що діти проживають за зареєстрованим місцем проживання батька, який здійснює їх матеріальне утримання. Матір дитини виїхала за кордон. Будь-яких доказів на час розгляду справи судом, яку матеріальну допомогу відповідач надає дітям на їх утримання суду не надано. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2 833 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, зважаючи, що неповнолітні діти перебувають на утриманні батька, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 07.12.2022 року і до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям у вказаному судом розмірі, оскільки вказаний розмір не перевищує розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 992,40 грн. понесених витрат на оплату судового збору щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів, оскільки відповідно до п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, що підтверджується копією посвідчення виданого Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України від 25.09.2017 року (а.с.5). Також до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 992,40 грн. судового збору за позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved