Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

У листопада 2022 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги мотивував тим, що 09 лютого 2022 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін дітей не має. Зазначав, що причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини, ведення спільного господарства повністю припинено. 08 листопада 2022 року позовну заяву зареєстровано судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М. 29 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду,\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного та призначено судове засідання у даній справі на 27 грудня 2022 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 27 грудня 2022 року, останнє судом відкладено на 27 січня 2023 року. Через перебування головуючого на лікарняному, судове засідання у справі, призначене на 27 січня 2023 року судом відкладено на 10 лютого 2023 року. Позивач у своїй позовній заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі, відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач 27 січня 2023 року звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 09 лютого 2022 року між сторонами зареєстровано шлюб. (а.с.8), від спільного проживання у сторін не має. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Частиною першою статті 113 СК України передбачнео, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем під час подачі позову до суду. У зв`язку з тим, що до початку судового розгляду справі від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі, суд відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, з одночасним поверненням позивачу 50 відсотків від сплаченого ним судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved