Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2006 року, який розірвано 05.09.2014 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.07.2017 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення 01.08.2017 року було видано виконавчий лист, який з 02.10.2017 року перебуває на примусовому виконанні у Деснянському РВДВС у м.Києві ЦМУ. Як зазначає позивач, 12.06.2021 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, під час якого [INFO] народилась донька [PERSON] . Його дружина [PERSON] на даний час не працює, оскільки перебуває на лікарняному в зв`язку з вагітністю та пологами. Він з 25.05.2022 року перебуває на обліку у Деснянській філії центру зайнятості. Заборгованості за виконавчим листом до початку введення воєнного стану не було. З урахуванням наведеного, позивач зазначає про те, що у зв`язку з потребою у належному матеріальному забезпеченні другої дитини, яка була народжена під час шлюбу з [PERSON] та потребує особливого догляду, подальша сплата аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно є непомірною. На даний час доходи у нього відсутні, нарахування у центрі зайнятості будуть затримуватись у зв`язку із війною, що призвела до складної економічної ситуації в Україні. Крім того, він намагається матеріально допомагати своїм батькам. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , з до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з 21.01.2006 року по 05.09.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Також, від шлюбу з [PERSON] позивач має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.07.2017 року у справі № 754/4446/17 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду 01.08.2017 року було видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (виконавче провадження № 54805761, відкрите 02.10.2017 року). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09.08.2022 року у справі № 754/11143/20 стягнуто з позивача на користь відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 45 480,64 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма містить підстави для коригування аліментів шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, після винесення судового рішення Деснянського районного суду м.Києва від 20.07.2017 року у справі № 754/4446/17 про стягнення з аліментів на утримання сина [PERSON] у відповідача змінився сімейний стан в зв`язку із укладенням шлюбу із [PERSON] та народженням дитини [PERSON] , [INFO] , що, в свою чергу, призвело і до зміни матеріального становища відповідача. Крім того, з матеріалів справи також вбачається і те, що матеріальний стан відповідача змінився у зв`язку із зміною роботи. Порівнюючи надані сторонами довідки про заробітну плату, суд зауважує, що відповідач отримує більший дохід, аніж позивач (довідка ТОВ «БІК ГРУП» від 09.12.2022 року № БГ000000005, відповідно до якої нарахований дохід позивача за місяць складає 7000,00 грн., до виплати 5365,00 грн.; довідка ТОВ «ДЦ Україна» від 08.11.2022 року № 362, відповідно до якої дохід відповідача в середньому становить близько 9000,00 грн., до виплати 7000,00 грн.). Наведені обставини та докази свідчать про те, що матеріальний стан позивача дійсно змінився в бік погіршення. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Що ж стосується заперечень відповідача проти позову, то суд їх також не приймає, оскільки факту зміни сімейного та, відповідно, матеріального стану позивача вони не спростовують. Крім того, суд зауважує на те, що відповідач не позбавлена права в майбутньому в разі покращення матеріального стану позивача звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у встановленому законом порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявні докази того, що у позивача дійсно змінився сімейний стан в зв`язку із одруженням та народженням дитини та змінився матеріальний стан. Відтак, суд вважає, що дійсно є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.07.2017 року. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує сімейний та майновий стан позивача, розмір доходів сторін, а також інтереси дитини. З огляду на вказані обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до [INFO] , починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: partial