Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на їх утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сім`я відповідачки [PERSON] тривалий час перебуває на обліку як така що перебуває в складних життєвих обставинах, діти поставлені на профілактичний облік. Під час неодноразових обстежень було виявлено, що дітям не створено умови для проживання навчання та виховання. 13.09.2022 до служби у справах дітей надійшло усне повідомлення про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] що становить загрозу життю та здоров`ю дітей. 14.09.2022 було прийнято рішення про негайне відібрання дітей. Батько [PERSON] , [INFO] [PERSON] не зареєстрований в смт. Брусилів Житомирського району Житомирської області та в заяві поданій до служби у справах дітей Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його сина у зв`язку з тим, що він не має змоги виховувати дитину. З 23.09.2022 діти поміщені до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради. Вказали, що діти фактично проживали з бабцею похилого віку, мати зловживає алкоголем, постійно змінює місце проживання, не цікавиться розвитком дітей, зверталась з заявами про згоду на відібрання дітей. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з матері аліменти в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на їх утримання та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та стягнути з батька аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його утримання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.09.2022 позовну заяву залишено без руху, надано строк для виправлення недоліків. На виконання вказаної ухвали 05.10.2022 до суду надано уточнену позовну заяву з виправленими недоліками. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 05.10.2022 у вказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.11.2022 підготовче судове провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирської області, позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, діти фактично проживали то в бабці, то в знайомих, відповідачі неодноразово притягувались до адмінвідповідальності за ст.ст. 183, 184 КУпАП, зловживають алкоголем, постійно змінюють місця проживання, санітарні умови для дітей не забезпечують. Вказали, що у разі задоволення позову та звернення бабці з заявою, діти будуть передані на її утримання та матимуть кошти з аліментів на належний розвиток. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, зазначала, що відвідує дітей, хоче повернути їх, жити вони будуть у будинку її матері, обіцяла знайти роботу. Вказала, що вже не зловживає алкоголем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В заяві від 01.11.2022 просив суд справу розглядати без його участі оскільки він працює, зазначив що помирився з відповідачкою [PERSON] , має намір забрати дітей. Водночас просив дітей передати тещі. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надходив. Вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 13-15, 33, 34, 35). Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14, 34). Згідно актів обстеження житлово- побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 07.07.2020, 13.10.2020, 24.01.2022, 21.02.2022, 10.03.2022, 24.05.2022 за адресою: [ADDRESS] , виявлялося що в будинку брудно, відсутні умови для виховання дітей, неприємний запах, діти голодні. На вигляд [PERSON] часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 16-21). Згідно акту обстеження житлово- побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 13.09.2022 за адресою: [ADDRESS] , було встановлено що в будинку брудно, неприємний запах, будинок знаходиться в аварійному стані, відсутні продукти харчування, відсутня електроенергія, мама і співмешканець перебували в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, дитина [PERSON] , [INFO] не приступив до навчання (а.с. 22). В заяві від 17.06.2022 [PERSON] повідомила, що у її сім`ї тимчасово проживатиме дитина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим що він не хоче повертатися додому (а.с. 27). В заяві від 17.06.2022 [PERSON] повідомив, що він не заперечує проти того, щоб його позбавили батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що не має змоги виховувати дитину (а.с. 28). В заяві від 21.02.2022 [PERSON] зазначила, що віддає свою дитину [PERSON] , [INFO] , на повне утримання своїй матері бабусі дитини [PERSON] (а.с. 29). Наказом начальника служби у справах дітей Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 15.01.2019, малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] поставлені на профілактичний облік (а.с. 36). Згідно інформацій директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Брусилівської селищної ради від 03.02.2022 № 59 та від 10.08.2022 № 108 щодо сім`ї [PERSON] , остання перебуває у складних життєвих обставинах, до порад, бесід фахівців із соціальної роботи не прислуховується, надалі вживає алкогольні напої та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не працевлаштована, часто змінює місце проживання. У висновках зокрема зазначено про те, що житлово- побутові умови в яких проживає сім`я не є безпечними для дітей, відсутнє електропостачання у будинку, відсутнє вікно. [PERSON] має сезонні заробітки проживає зі співмешканцем [PERSON] , який раніше судимий (а.с. 30, 31). Рішеннями виконкому Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 06.07.2022 № 961 та № 962 вирішено затвердити висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-26, 39). Згідно характеристики від 22.02.2022 № 15 учня 5-А класу Брусилівського ліцею № 1 ім. І.І. Огієнка [PERSON] , [INFO] останній недобросовісно ставиться до навчання та громадських доручень, не виявляє зацікавленості до навчання, не виконує домашні завдання. Батьки не приділяють належної уваги вихованню сина, батьківські збори не відвідують (а.с. 32). До складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] входять: мати - [PERSON] , [INFO]., донька - [PERSON] , [INFO]., донька - [PERSON] , [INFO]., син - [PERSON] - [INFO]. (а.с. 70). Довідкою ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 13.09.2022 № 250 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] з 14.10.2021 по 11.07.2022 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 178, ст. 183, ч. 1 , ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 80). Згідно інформації наданої 27.10.2022 за № 178 директором обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради з 23.09.2022 діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають у вказаному закладі. За час перебування батьки [PERSON] та [PERSON] жодного разу їх не відвідували, життям та здоров`ям своїх дітей не цікавилися (а.с. 101, 119). Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 25.10.2022 (а.с. 102-104). Згідно копії заяви [PERSON] від 13.07.2020 остання просила віддати їй онуків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та зазначила, що не відмовляється від них (а.с. 128). Згідно копії заяви [PERSON] від 13.07.2020 остання просила віддати їй дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та зазначила, що зобов`язується ніяки претензій не пред`являти, в разі чого не заперечувала позбавити її батьківських прав (а.с. 129). Згідно копії заяви [PERSON] від 13.07.2020 останній просив тимчасово влаштувати в його сім`ю онуків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 130). Згідно копії заяви [PERSON] від 14.07.2020 остання зазначила, що не відмовляється від своїх онуків просила віддати їй [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та притягнути до відповідальності їх батька [PERSON] (а.с. 132). Згідно актів обстеження житлово- побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 19.12.2022, 09.01.2023 та 16.01.2023 за адресою: [ADDRESS] , обстеження проведено не було оскільки в будинок не впустили або остання була відсутня вдома (а.с. 142-144). Згідно інформації наданої 19.12.2022 за № 220 директором обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради з 23.09.2022 діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають у вказаному закладі. За час перебування мати [PERSON] відвідувала своїх дітей 07.11.2022 та 09.12.2022. Під час зустрічей вона цікавилася життям, навчанням, станом здоров`я дітей також приносила солодощі та гостинці (а.с. 145). Свідок [PERSON] в суді вказала, що тривалий час займалась супроводом сім`ї відповідачів, останні перебувають на контролі служби у справах дітей, не мають власного постійного житла, умови проживання дітей неналежні, діти проживають то з бабцею, то з батьками, вчаться погано, а в вересні 2022 їх було вилучено в зв`язку з загрозою для їх здоров`я, так як батьки зловживають алкоголем та не турбуються про розвиток дітей. Свідок [PERSON] в суді вказала, що є бабцею дітей, її донька [PERSON] зловживає алкоголем, живе то з нею, то окремо, діти часто в неї живуть, де мають всі умови. Наголосила, що вважає своїм обов`язком виховати внуків, просить повернути їх до неї. Таким чином, аналізуючи наведені обставини та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступних висновків. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно ухиляються від належного виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню власних дітей, неналежно відноситься до обов`язку забезпечення найкращих інтересів дітей, наслідком чого було піддано загрозі життя і здоров`я їх дітей, в зв`язку з чим діти і були відібрані в відповідачів та передані на поміщення до лікарняного закладу у вересні 2022 року. Також, відповідачі не беруть участі в утриманні дітей, які фактично проживали то в бабці, то з ними, а нині тривалий час перебувають в обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради. Суд зазначає, що сама позиція відповідачів щодо проживання дітей з бабцею похилого віку, а не з батьками, сама по собі вказує на свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими правами. Крім того, після вилучення дітей відповідачі не змінили свого ставлення до дітей, окрім усних аргументів щодо причин неналежного здійснення батьківських обов`язків суду не навели, [PERSON] жодного разу на судовий розгляд не з`явився, не відвідував сина після поміщення в спецзаклад. Суд не вважає відповідальною та належною позицію відповідачів проти позбавлення батьківських прав те, що діти можуть жити з їх бабцею, адже предметом спору є не місце проживання дітей, а оцінка виконання батьківських обов`язків їх батьками. Додані фотознімки умов проживання батьків та акти обстежень кількох різних адрес проживання сім`ї протягом 2020-2023 років, систематичні притягнення батьків до адмінвідповідальності за ст.ст.183, 184 КУпАП свідчать більше про негативний вплив батьків на дітей, ніж на якийсь позитив від такого. Крім того, заяви батьків про згоду на позбавлення батьківських прав за 2020 рік також вказують на непослідовне і несерйозне відношення до своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що такі дії відповідачів відповідають критеріям винятковості та про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та відповідача [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки таке, на думку суду, буде відповідати інтересам дітей, з огляду на що позов в цій частині підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 638/1496/17-ц. Вирішуючи питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, втручання в його сімейні права, суд зазначає, що це втручання здійснено судами згідно із законом, має законну мету - захист інтересів дитини, і таке втручання з огляду на найкращі інтереси дитини й її права на належне батьківське виховання є необхідним у демократичному суспільстві, оскільки є співрозмірним із переслідуваною законною метою - найкращі інтереси дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст.169 СК України мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Тобто відповідачі у разі реальної зміни свого відношення до своїх дітей, забезпечення їм належних умов проживання й розвитку мають реальну змогу поновити батьківські права. Також суд враховує, що всі троє дітей можуть утримуватись у бабці у разі ініціювання питання про таке в порядку ст. 167 СК України, тобто діти не втратять зв`язок з родичами, що також сприятиме їх нормальному розвитку у випадку реальної зміни відношення батьків до своїх обов`язків та ініціювання питання про поновлення батьківських прав. Суд зважує на те, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своєї дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття (ст. ст. 141,180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). У позові позивачем визначено спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у частці від доходу матері дитини, а саме - по 1/4 частини доходу відповідачки на кожну дитину та з батька дитини [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/4 частини доходу. Водночас, у суду відсутні відомості про роботу й доходи відповідачів, про наявність у них рухомого чи нерухомого майна, інших утриманців тощо. Таким чином, враховуючи положення ст. 183, 191 СК України, враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає, що позов і в цій частині підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття на користь піклувальника дитини, який буде призначений у відповідному порядку та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття на користь піклувальника дитини, який буде призначений у відповідному порядку. Оскільки не відкрито особистих рахунків на ім`я дітей, на які можливо стягувати аліменти, аби не порушувати майнових прав дітей, аліменти на їх утримання рішенням суду мають стягуватись саме на користь піклувальника дитини, який буде призначений у відповідному порядку в подальшому. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто - з 21.09.2022. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984.80 грн. з розрахунку за дві задоволені позовні вимоги з кожного. На підставі викладеного, п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 157 ч. 2, 164 ч. 1 п. 2, 165, 166 СК України та

Outcome: partial