Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (далі - КПІ ім. Ігоря Сікорського) про визнання права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25.05.1978 року позивачі проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] отримала право на проживання у вказаній квартирі на підставі обмінного ордеру № 1214, виданого 18.03.1978 року Бюро з обміну жилих приміщень Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих. Квартира [ADDRESS] у 1978 року була комунальною квартирою, в якій позивач [PERSON] спочатку займала лише 1 кімнату, площею 20 кв.м, а вже у 1997 році - 3 кімнати, площею 67,7 кв.м. Вказаний будинок мав пічне опалення. На момент вселення квартира мала адресу: [ADDRESS] , а з 06.05.1985 року - [ADDRESS] , але корпусу 1 у подальшому було присвоєно літеру «З» замість цифри «1». Починаючи з 2007 року позивачі звертались із заявами про отримання ордеру до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації та відповідача, але останній відмовив у видачі ордеру на займані приміщення, оскільки планувалось проведення ремонтно-реставраційних робіт у будинку [ADDRESS] , й комунальна квартира [ADDRESS] буде перепланована на дві окремі квартири. 08.08.2019 року відповідачем прийнято розпорядження № 5/120а, щодо зміни нумерації квартир у житловому будинку по [ADDRESS] , на умовах інвестування з наступним введенням будинку та квартир в експлуатацію. Позивачі вклали кошти у ремонтні роботи. Відповідачем було прийнято розпорядження щодо зміни нумерації квартир у зв`язку з переплануванням комунальної квартири [ADDRESS] та було присвоєно наступні номери ізольованим квартирам: квартира [ADDRESS] - площею 85,4 кв.м, у тому числі житловою площею 33,8 кв.м, квартира [ADDRESS] - площею 95,2 кв.м, у тому числі житловою площею 53,4 кв.м. Після закінчення ремонтних робіт будинок та квартири було введено в експлуатацію та позивачами було виготовлено новий технічний паспорт на займану ними квартиру [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що проживають у спірній квартирі вже більше 30 років, це їхнє єдине житло, іншого житла не мають, утримують своє житло у належному стані, комунальні послуги оплачують своєчасно та у повному обсязі. 19.07.2021 року позивачі звернулись до відповідача із заявою про надання документів на право користування квартирою (ордеру), але 05.08.2021 року відповідач відмовив через відсутність підстав для видачі відповідного розпорядження. Отже, вважають, що відповідач не визнає право позивачів на користування вищезазначеною квартирою та не бажає видати документ - ордер, що б підтверджував право позивачів на користування квартирою, у зв`язку з чим вони не можуть скористатись своїм правом на приватизацію квартири, в якій проживають більше 30 років, з огляду на що змушені звернутись до суду. Просили визнати за ними право користування квартирою [ADDRESS] та зобов`язати Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» видати позивачам ордер на зазначену квартиру. Відповідач Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» із позовом не погодився, надав суду відзив на позов, в якому зазначили, що вони є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] , Зазначений житловий будинок є об`єктом державної власності, перебуває у відданні Міністерства освіти і науки України та закріплений за відповідачем на праві господарського віддання. [PERSON] з 22.02.1985 року у складі сім`ї з [PERSON] перебуває на квартирному обліку за місцем проживання, тому, громадянам, які були взяті на квартирний облік за місцем проживання, жилі приміщення надаються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів, а громадянам, які були взяті на квартирний облік за місцем роботи, жилі приміщення надаються в будинках відомчого фонду за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. [PERSON] у трудових відносинах з відповідачем не знаходилась і не знаходиться, на квартирному обліку у відповідача не перебуває. Оскільки позивачів було взято на квартирний облік за місцем проживання, не може надаватися жиле приміщення в будинках відомчого фонду, до якого відноситься житловий будинок [ADDRESS] , а посилання, що [PERSON] поступово почала займати три кімнати у квартирі [ADDRESS] та відсилання до положень ст. 54 Житлового кодексу України не зумовлюють наявність підстав для визнання права користування позивачів всією квартирою [ADDRESS] . Крім того, положення ст. 54 Житлового кодексу України підлягають застосуванню у випадку, якщо в квартирі проживає два або більше наймачі, тобто квартира має статус комунальної. Але, як було зазначено в позовній заяві, розпорядженням № 5/120а від 08.08.2019 року було змінено нумерацію квартир у житловому будинку по [ADDRESS] , у зв`язку з переплануванням комунальних квартир. Згідно з зазначеного розпорядження квартира [ADDRESS] є ізольованою і не має статусу комунальної. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати позивачам ордер на квартиру [ADDRESS] , зазначили, що вона є безпідставною, оскільки відповідач не уповноважений видавати ордери на жилі приміщення. Позивачами подано відповідь на відзив відповідача, в якому зазначили, що викладені у відзиві заперечення не відповідають чинному законодавству та не спростовують доводів, викладених позивачем у позовній заяві. Вказали, що Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» має право приймати будь-які рішення щодо спірного майна, в окремих випадках погоджуючи це рішення з Міністерством освіти і науки України. Крім того, у своїх відповідях на звернення позивачів, відповідач жодного разу не обумовлював, що він не має повноважень вирішувати це питання, або що вирішення цього питання потребує погодження з Міністерством освіти і науки України, а що стосується позиції відповідача щодо перебування позивачів на квартирному обліку, та у зв`язку з чим вони не мають права на отримання ордеру на спірне майно, то ця позиція не відповідає вимогам чинного законодавства. [PERSON] проживає на законних підставах у спірній квартирі вже більше ніж 44 роки, а її син, [PERSON] - 30 років. З незалежних від них підстав в цій квартирі більше ніхто не проживає, а в самій квартирі по ініціативі відповідача та за безпосередньої участі, з частковою витратою грошових коштів позивачів, проведений капітальний ремонт (реконструкцію). Отже, позовні вимоги позивачів пов`язані із зобов`язанням відповідача надання їм документу, що підтверджує правомірність їх проживання в реконструйованій за часткові грошові кошти позивачів в квартирі (змінилась нумерація квартири та її площа внаслідок реконструкції дещо зменшилась), зважаючи на те, що фактично позивачі вже проживають/користуються цією квартирою на законних підставах більше 30 років - [PERSON] , та 40 років [PERSON] . Зазначають, що їх позовні вимоги жодним чином не пов`язані з поліпшенням їх житлових умов та видачею ордеру на якесь інше житло. Тому, заперечення відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та положенням чинного законодавства. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, що наведені у відзиві на позов. Заслухавши учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявленого позову, суд приходить до наступних висновків. Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно статті 1 ЖК України відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невискою платою за квартиру і комунальні послуги. Позивач - [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] . Позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 25.05.1978 року у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті серії [NUMBER] , виданого 21.02.2006 року Солом`янським РУ ГУМВС України в м. Києві та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області від 25.05.2022 року (дані станом на 27.09.2018 року). Позивач - [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 17.12.1992 року у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області від 25.05.2022 року (дані станом на 27.09.2018 року). Ордер на квартиру [ADDRESS] на 1 кімнату площею 24,0 кв.м., виданий на ім`я [PERSON] на 2 людини - [PERSON] та [PERSON] . З довідки НТУУ «КПІ» від 20.01.1997 року № 8, яка видана на ім`я [PERSON] , випливає, що вона проживає та зареєстрована у [ADDRESS] . Будинок належить НТУУ «КПІ», де займає жилу площу із 3 кімнат 67,3 кв.м в спільній квартирі на 4 поверсі 4 етажного будинку, технічний стан будинку - пічне опалення, у зазначеній квартирі прописані та проживають 3 особи: [PERSON] (дата прописки 25.05.1978), [PERSON] (дата прописки 15.12.1988 року) (син), [PERSON] (колишній чоловік, дата прописки 17.09.1981 року). З довідки НТУУ «КПІ» від 21.01.2005 року № 856, яка видана на ім`я [PERSON] випливає, що вона проживає та зареєстрована у [ADDRESS] . Будинок належить НТУУ «КПІ», де займає жилу площу із 3 кімнат 67,3 кв.м в спільній квартирі на 4 поверсі 4 етажного будинку, у зазначеній квартирі прописані та проживає 3 особи: [PERSON] (дата прописки 25.05.1978 року), [PERSON] (дата прописки 17.12.1992 року) (син), [PERSON] (колишній чоловік, дата прописки 17.09.1981 року). Також з довідки НТУУ «КПІ» від 17.08.2007 року № 900, яка видана на ім`я [PERSON] випливає, що вона проживає та зареєстрована у [ADDRESS] . Будинок належить НТУУ «КПІ», де займає жилу площу із 3 кімнат 67,3 кв.м в спільній квартирі на 4 поверсі 4 етажного будинку, у зазначеній квартирі прописані та проживає 3 особи: [PERSON] (дата прописки 25.05.1978 року), [PERSON] (дата прописки 17.12.1992 року) (син), [PERSON] (колишній чоловік, дата прописки 17.09.1981 року). Як вбачається з довідки НТУУ «КПІ» від 2016 року № 2205/16, яка видана на ім`я [PERSON] , вона проживає та зареєстрована у [ADDRESS] . Будинок належить НТУУ «КПІ», де займає жилу площу із 3 кімнат 114,4 кв.м в спільній квартирі на 4 поверсі 4 етажного будинку, з газовим опаленням, у зазначеній квартирі прописані та проживає 2 особи: [PERSON] (дата прописки 25.05.1978 року), [PERSON] - син (дата прописки 17.12.1992 року). Відповідно до листа НТУУ «КПІ» № 254/911 від 24.05.2007 року, наданого на звернення позивача [PERSON] щодо оформлення площі, яку вона займає в комунальній квартирі [ADDRESS] відомчого житлового будинку НТУУ «КПІ», повідомлено, що в зв`язку з «Розпорядженням» Київської міської державної адміністрації № 399 від 05.04.2007 року «Про надання Національному технічному університету України» Київський політехнічний інститут дозволу на виконання ремонтно-реставраційних робіт житлового будинку [ADDRESS] , університет вирішує питання цього Розпорядження, а саме: одержує вихідні дані на проектування, розробляє та затвердить в установленому порядку проектно-кошторисну документацію та інші організаційні питання проведення ремонтних робіт. Враховуючи викладене, університет не може видати ордер на займане позивачем приміщення, оскільки комунальна кв. [ADDRESS] буде перепланована на дві окремі квартири. Листом керівника ініціативної групи [PERSON] було спрямовано лист [PERSON] , що рішенням Ради з житлових та соціально-побутових питань Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 01.07.2019 року та Вченої Ради КПІ ім. Ігоря Сікорського від 24.06.2019 року створена ініціативна група по організації перепланування та ремонту комунальних квартир у житловому будинку [ADDRESS] , на умовах інвестування у встановленому законодавством порядку. Розпорядженням першого проректора № 5/101 від 03.07.2019 року ініціативна група отримала дозвіл на організацію перепланування комунальних квартир в ізольовані та проведення відповідних ремонтних робіт у житловому будинку [ADDRESS] на умовах інвестування з наступним введенням будинку та квартир в експлуатацію. Даним листом повідомлено [PERSON] про початок ремонтних робіт у житловому будинку [ADDRESS] і запропоновано приєднатися до ініціативної групи на паритетних засадах. Згідно з пунктом 2 розпорядження НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» № 5/120 а від 08.08.2019 року, у результаті перепланування комунальної квартири [ADDRESS] , що знаходиться у власності НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського», присвоєно наступні номери ізольованим квартирам: квартира [ADDRESS] - площею 85,4 кв.м, у тому числі житловою площею 33,8 кв.м, квартира [ADDRESS] - площею 95,2 кв.м, у тому числі житловою площею 53,4 кв.м. Відповідно до копії технічного паспорту квартири [ADDRESS] (замовник технічної інвентаризації або уповноважена ним особа НТУУ «КПІ ім. І.Сікорського»), який виготовлено 20.08.2019 року БТІ ФОП « [PERSON] », загальна площа квартири 85,4 кв.м., житлова (основна) 33,8 кв.м., допоміжна (підсобна) 51,6 кв.м. Листом НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» позивача [PERSON] на її заяву від 19.07.2021 року (вх. № Ц/ЗГ/0001/61/2021 від 19.07.2021 року) повідомлено, про неможливість задоволення її заяви через відсутність підстав університету видавати відповідне розпорядження. Наказом Міністерства освіти і науки України № 185 від 13.02.2020 року унесено зміни у додаток до наказу Міністерства освіти і науки України від 22.05.2017 року № 734 «Про закріплення державного майна за Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», та додатком до цього наказу є перелік нерухомого державного майна в тому числі і житлового будинку [ADDRESS] , що закріплений на праві господарського відання за Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». Відповідно до статті 47 Конституції України громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність. З довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації № 501 від 16.07.2021 року випливає, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 22.02.1985 року у складі сім`ї з 2 осіб [PERSON] та [PERSON] (син) у загальній черзі, облікова справа № 22878. Відповідно до статті 5 Житлового кодексу України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Отже, житловий будинок [ADDRESS] , відноситься до відомчого житлового фонду. Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 60 від 23.01.2008 присвоєно поштову адресу житловому будинку № 1 Національного технічного університету України «КПІ» (стара адреса: Брест-Литоське шосе, 39) - [ADDRESS] . Позивач у позові зазначає, що за житлово-комунальні послуги вони сплачують своєчасно, вкладали кошти у проведення ремонту квартири, про що надали копії чеків про придбання будівельних матеріалів, ваної, унітазу - компакт, сифону для ванни тощо. Між тим, слід зазначити, що посилання позивача, що вони поступово почали займати три кімнати у квартирі [ADDRESS] та відсилання до положень статті 54 Житлового кодексу України не зумовлюють наявність підстав для визнання права користування позивачів всією квартирою [ADDRESS] . Cтаттею 54 Житлового кодексу України передбачено, що якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Суд звертає увагу, що порядок надання жилого приміщення у передбаченому статтею 54 Житлового кодексу України випадку визначено пунктом 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, відповідно до якого рішення про надання жилого приміщення приймає виконавчий комітет місцевої Ради народних депутатів, підприємство, установа, організація, у віданні яких перебуває жилий будинок, у порядку, встановленому цими Правилами. Крім того, положення статті 54 Житлового кодексу України підлягають застосуванню у випадку, якщо в квартирі проживає два або більше наймачі, тобто квартира має статус комунальної. Разом з тим, як було зазначено вище, розпорядженням № 5/120а від 08.08.2019 року було змінено нумерацію квартир у житловому будинку по [ADDRESS] з, у зв`язку з переплануванням комунальних квартир. Згідно із зазначеним розпорядженням квартира [ADDRESS] є ізольованою і не має статусу комунальної. Таким чином, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 54 Житлового кодексу України. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивачці [PERSON] було видано обмінний ордер та вони із сином набули право користування кімнатою площею 24,0 кв.м у комунальній квартирі [ADDRESS] (після перейменування - [ADDRESS] . Законні підстави для видачі відповідачем нового ордеру на всю квартиру позивачами не доведені. Крім того, як встановлено судом, позивачі перебувають на квартирному обліку за місцем проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов. Отже, питання щодо забезпечення їх житлом та видачі відповідного ордеру на інше житлове приміщення підлягає вирішенню відділом обліку та розподілу житлової площі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Також суд вважає необґрунтованими твердження позивачів та їх представника про те, що за відсутності нового ордера на збільшену площу квартири, ніж видавався обмінний ордер, є неможливим їх право користування квартирою, а тому в даному випадку порушене право позивачів підлягає саме судовому захисту, з огляду на таке. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення саме по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи за місцем проживання - це лише внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Отже, реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та ін. Із зазначеного слідує висновок про те, що визначальним при вирішенні питання про право користування житловим приміщенням є факт проживання позивачів в цьому приміщенні та характер проживання як члена сім`ї, а також тривалість проживання. Судом встановлено, що спірна квартира протягом тривалого часу є постійним місцем проживання позивачів, які вселились у її кімнату у встановленому законодавством порядку, тобто згідно із наданим обмінним ордером, проживали у ній та вели господарство, утримували житло в належному стані. Таким чином, вищевказана квартира, в якій розташована кімната, що була виділена позивачам згідно із обмінним ордером, є їх житлом у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та іншого місця проживання у них немає. Доказів неправомірного користування позивачами квартирою в цілому матеріали цієї справи не містять. Отже, суд вважає доведеним, що позивачі набули право користування спірною кімнатою (квартирою) з моменту свого вселення, та правомірно володіють нею, оскільки постійно проживають в ній. Таким чином, підстави для визнання за позивачами права користування спірною квартирою за позивачами відсутні, так як позивачі фактично станом на момент звернення з позовом нею користуються. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. Виходячи з положень ст.ст. 16, 392 ЦК України (в аспекті аналогії закону) вимога про визнання права користування в судовому порядку пред`являється особою лише у тому разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідач жодним чином не оспорює право користування позивачами спірною квартирою, а також не чинить жодних перешкод позивачам щодо такого користування. Відтак вимога позивачів про визнання права користування квартирою до відповідача є безпідставною. Між тим суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у межах розгляду даної справи позивачами не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки наявність обмінного ордеру та зміст позовної заяви свідчить про те, що між сторонами існує спір щодо приватизації спірної квартири. Разом із тим, суду не надано доказів звернення позивачів до відповідного органу приватизації із відповідною заявою. Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що законні підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку із чим позов слід залишити без задоволення. В силу вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в позові судові витрати зі сплати судового збору розміром 1984,80 грн. розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed