Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

У липні 2022 року представник позивача адвокат Колошкін П.І., діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до приватного акіонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 квітня 2022 року між [PERSON] та приватним акіонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ( надалі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») було укладено поліс добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-22350W4 (надалі Договір), згідно з яким застрахованим майном є нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Умовами Договору передбачались страхові суми: в частині страхування нерухомого майна (конуструкції з невід`ємними комунікаціями - 50000 грн. (пункт 8.1.1); в частині страхування внутрішнього оздоблення нерухомості - 100000 грн. (пункт 8.1.2). 08 травня 2022 року в указаному вище житловому будинку виникла пожежа, унаслідок чого вогнем знищено перекриття на площі 80 м. кв., покрівлю та майно, а також пошкоджено стіни житлового будинку. 13 травня 2022 року позивач звернулася до відповідача з заявою про вказану подію та відповідними підтверджуючими документами, однак листом від 20 травня 2022 року отримала відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на 5.2.12 та 5.2.24 п. 5 Договору. Позивач вважає рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування незаконним та необгрунтованим тому просила суд стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп страхове відшкодування у розмірі 150000 грн. Ухвалою судді від 20 липня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 02 листопада 2022 року. 07 вересня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в діях відповідача відсутній факт порушення прав позивача. Зазначив, що причиною пожежі, що сталася 08 травня 2022 року була необережність під час куріння третьою особою позивача [PERSON] , внаслідок перебування та користування останнім застрахованим майном на момент виникнення пожежі. Таким чином позивачем не було виконано умов Договору, так як застраховне майно не призначалось для куріння в середині житлового будинку, та не є місцем спеціально призначеним для розведення і підтримки пожежі (вогню) і не могло відповідати правилам протипожежної безпеки (а. с. 32-36). 02 листопада 2022 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено до 30 січня 2023 року в зв`язку з неявкою позивача та представника відповідача. 23 грудня 2022 року представник позивача надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з акту про пожежу від 08 травня 2022 року вбачається: «Виявлено загиблих на місці пожежі 1 осіб - [PERSON] , 51 р. Причина пожежі (встановлена чи ймовірна) необережність під час куріння». Отже, компетентними органами не встановлено однозначної причини пожежі - не зазначено чи встановлено причину пожежі чи вона є ймовірною. У рішенні про відмову у виплаті страхового відшкодування, так і у відзиві на позов, представником страховика не зазначено, які саме чинні норми і розпорядження органів відомчого і державного пожежного нагляду, встановлені правила збереження вогненебезпечних і вибухонебезпечних речовин та предметів або інших правил експлуатації, визначених для відповідного майна, порушено страхувальником. Більше того, в даному випадку страхувальник, яка являється позивачем по даній справі, не порушувала жодних чинних норм і розпоряджень органів відомчого і державного пожежного нагляду, встановлених правил збереження вогненебезпечних і вибухонебезпечних речовин та предметів або інших правил експлуатації, визначених для відповідного майна. Представник відповідача у відзиві посилається на правила добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ (нова редакція), зареєстрованих за № 1013034 від 28.02.2013 (надалі - Правила), а саме на п.п. 5.1.15 п. 5.1 Правил: якщо інше не передбачено договором, страховик не відшкодовує збитки страхувальника, що сталися внаслідок помилкових дій страхувальника та/або персоналу страхувальника, а саме експлуатація застрахованого майна всупереч встановленим нормам експлуатації застрахованого майна, у тому числі, але не обмежуючись рекомендаціям виробника застрахованого майна. В свою чергу, відповідно до розділу 2 «Визначення термінів» правил: 2.2. Страхувальник - юридична або дієздатна фізична особа, в тому числі, яка здійснює підприємницьку діяльність (фізична особа - підприємець), що уклала зі страховиком договір добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ та має законний майновий інтерес у застрахованому майні; 2.4. Сторони Договору - страховик та страхувальник; 2.6. Треті особи - держава, будь-які юридичні або фізичні особи, крім сторін Договору. Виходячи із визначень вищенаведених термінів, страхова компанія розмежовує поняття страхувальника як сторони договору та третіх осіб. Крім того, позивач укладала поліс добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-22350W4\~від 05\~квітня 2022\~року як фізична особа, а не як фізична особа підприємець, у зв`язку із чим застосовувати в даному випадку поняття «персоналу страхувальника» є необгрунтованим. Отже, пожежа житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є страховим випадком в розумінні умов полісу добровільного страхування та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-22350W4 від 05 квітня 2022 року та Додатку № 1 до пропозиції № 032-2022 від 06 січня 2022 року щодо укладення електронного договору добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» (розділ 6 Договору, пп. 1.10.1 п. 1.10, пп. 1.10.2.4.1 п. 1.10.2.4 додатку). Позивачем надано всі необхідні документи для підтвердження факту настання страхового випадку (п. 4.2.4 Додатку). Страхувальник, яка являється позивачем, не вчиняла умисних дій та не допускала грубої необережності, яка б спричинила пожежу (пп. 5.2.12 п. 5,2 Додатку), та не експлуатувала застраховане майно всупереч встановленим нормам його експлуатації (пп. 5.2.24 п. 5.2 Додатку). Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Колошкін П.І. позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, пояснив, що на момент виникнення пожежі 08 травня 2022 року, [PERSON] ні у будинку, ні у м. Носівка не перебувала, а тому вона не могла вчиняти умисних дій або грубої необережності, що призвели до виникнення указаного страхового випадку. Її вини у виникненні пожежі не встановлено. Тому відповідач безпідставно, усупереч умовам Договору страхування, відмовляє [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, чим порушує її права. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, про причини неявки до суду не повідомив, а клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Отже, представник відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Суд приходить до висновку про відсутність передбачених у ч. 2 ст. 223 ЦПК України правових підстав до відкладення розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що [PERSON] з 03 грудня 2021 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 03 грудня 2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 15-17). 05 квітня 2022 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено поліс добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-22350W4, у розділі 5 «Застраховане майно. Місце дії Договору» якого визначено, що застрахованим майном є нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Розділом 8 «Страхова сума. Страховий тариф. Страховий платіж» договору установлені страхова суми: в частині страхування нерухомого майна (конуструкції з невідємними комунікаціями) - 50000 грн., страхова сума в частині страхування внутрішнього оздоблення нерухомості - 100000 грн. (а. с. 6). 08 травня 2022 року у вказаному вище житловому будинку виникла пожежа, якою знищено майно в житловому будинку, покрівлю на площі 70 м.кв., перекриття на площі 80 м. кв., пошкоджено стіни в кімнаті на площі 20 м.кв. Виявлено загиблих на місці пожежі 1 особу, причина пожежі (встановлена чи ймовірна) необережність під час куріння (а. с. 12). З довідки Ніжинського районного управління ГУ ДСНС України у Чернігівській області від 11 травня 2022 року № 14-06/549 убачається, що 08 травня 2022 року в господарстві гр. [PERSON] , 1962 року народження, за адрсою: [ADDRESS] , виникла пожежа житлового будинку. Внаслідок пожежі вогнем знищено: перекриття на площі 80 м..кв., покрівлю та майно в житловому будинку; пошкоджено: стіни житлового будинку (а. с. 13). З листа про прийняте рішення від 20 травня 2022 року № Z223RPB7000037-1 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вбачається, що [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування стосовно події, яка сталася 08 травня 2022 року, щодо пошкодження застрахованого майна, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , оскільки вказана подія до страхових випадків не належать і виплата страхового відшкодування не здійснюється за збитками, які виникли внаслідок умисних дій страхувальника/вигодонабувача або грубої необережності страхувальника, що підтверджено документами компетентних органів (пп. 5.2.12 п. 5 Договору), та за збитками, які виникли внаслідок експлуатації майна всупереч встановленим нормам його експлуатації, у тому числі, але не обмежуючись, невиконання, порушення чинних норм і розпоряджень органів відомчого і державного пожежного нагляду, встановлених правил збереження вогенебезпечних і вибухонебезпечних речовин та предметів або інших правил експлуатації, визначених для відповідного майна (в т.ч. правил та норм, перебачених п.п.2.2.4 та 2.2.5 Умов) (п.п. 5.2.24 п. 5 Договору) (а. с. 14). Відповідно\~до ст.\~1\~Закону України\~«Про страхування»\~від 7\~березня 1996\~року №\~85/96-ВР, із змінами (надалі Закон № 85), страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 6 Закону № 85 добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Статтею 8 Закону № 85 визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. У свою чергу, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 9 Закону № 85 страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно ст. 16 Закону № 85 договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. У даному випадку, ст. 20 Закону № 85 визначені обов`язки страховика. Так, зокрема, страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Аналогічні правові норми встановлені ст. ст. 979, 982, 988 ЦК України. Таким чином, з огляду на приписи Закону № 85 та положення Глави 67 ЦК України, призначення страхування - це страховий захист страхувальника, матеріальна складова якого проявляється в разі настання страхового випадку. У правовідносинах страхування, закон сприяє захисту інтересів страхувальника та зобов`язує страховика вчиняти дії щодо сприяння страхувальнику у отриманні страхового відшкодування (надати страхувальнику консультації з питань отримання страхового відшкодування, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк). При цьому, підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування, встановлені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України № 85, згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Також договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Аналізуючи зазначені приписи закону, суд приходить до висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування може бути здійснена лише в межах, визначених законом, за умови дії страхувальника в порядку визначеному законом. У свою чергу, відмова у виплаті страхового відшкодування на підставі «інших підстав» допускається за відповідності таких підстав, критеріям для відмови, що визначені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України № 85. З матеріалів справи убачається, що між страховиком - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та страхувальником - [PERSON] 05 квітня 2022 року було укладено Договір (поліс) добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-22350W4. Предметом Договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать Закону, та пов`язані з: - володінням, користуванням і розпорядженням майном, визначени у розділі 5 Договору; - відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником (особами, відповідальність яких застрахована) життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок володіння, користування та розпорядження майном, зазначени у пункті 5 Договору. Сторонами Договору застрахованим майном визначено нерухомість за адресою: [ADDRESS] . (розділ 5 Договору), а страховим випадком «Вогневі ризики» (пожежа, вибух газу, вибух котельного обладнання) (розділ 6 Договору). Умовами добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» (Додаток 1 до Пропозиції №032-2022 від 06.01.2022 щодо укладення електронного Договору добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду») визначено місцем дії Договору (територія страхування) адреса в межах території України, що зазначена у розділі 5 Полісу та визначає місцезнаходження застрахованого майна (квартири/будинку), а також в межах якої сталася подія та внаслідок якої заподіяно шкоду життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час користування застрахованим майном та/або проживання у ньому (застрахованій квартирі/будинку) (пункт 1.5 розділу). Пунктом 1.7 розділу 1 Умов установлений ліміт відповідальності, в грн.: всього 150000, по конструктивних елементах з невід`ємними комунікаціями - 50000; по внутрішньому оздобленню - 100000. За Умовами страховим випадком за Опцією 1 «Майно» є пошкодження, знищення або втрата застрахованого майна в результаті настання подій (страхових ризиків), передбачених Договором/Полісом (визначених у розділі 6 Полісу) та які фактично настали протягом строку дії Договору в місці дії Договору та підтверджені документально (пункт 1.10.1 розділу 1). Згідно з пунктом 1.10.2.4.1. розділу 1 пожежа раптове виникнення вогню, що здатний самостійно поширюватися поза межі місць, спеціально призначених для його розведення і підтримки, крім випадків підпалу. Страховик також відшкодовує збитки заподіяні задимленням в результаті пожежі, виділенням сажі і корозійного газу, а також впливом на майно продуктів згоряння (диму, сажі, кіптяви), незалежно від місця виникнення пожежі, а також збитки, завдані внаслідок заходів, спрямованих на порятунок майна, гасіння пожежі чи запобігання поширення пожежі, в тому числі збитки, завдані засобами пожежогасіння. Обов`язки страхувальника указані у розділі 2 Умов, до яких, зокрема, належить: дотримуватись інструкцій, правил і норм експлуатації і обслуговування застрахованого майна, а також використовувати його тільки за прямим призначенням. (п. 2.2.4); забезпечити експлуатацію, своєчасність ремонтів і збереження застрахованого майна відповідно до чинного законодавства України. Надати Страховику можливість проводити огляд застрахованого майна, розслідування у відношенні причин і розміру збитку ( п.2.2.5). Перелік підстав для відмови страховика у здійсненні виплати страхового відшкодування міститься у розділі 5 Умов, якими є, зокрема, умисні дії страхувальника/вигодонабувача або грубої необережності страхувальника, що підтверджено документами компетентних органів (пункт 5.2.12). Експлуатація майна всупереч встановленим нормам його експлуатації, у тому числі, але не обмежуючись, невиконання, порушення чинних норм і розпоряджень органів відомчого і державного пожежного нагляду, встановлених правил збереження вогненебезпечних і вибухонебезпечних речовин та предметів або інших правил експлуатації, визначених для відповідного майна (в т.ч. правил та норм, передбачених п.п. 2.2.4 та 2.2.5 Умов) (пункт 5.2.24). Відмовляючи листом від 20 травня 2022 року № Z223RPB7000037-1 позивачу у виплаті страхового відшкодування стосовно заявленої події відповідач посилався саме на пп.5.2.12, п.п. 5.2.24 п. 5 Умов, що зазначені вище, тобто вказував про відсутність страхового випадку, що не тягне за собою обов`язку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатити позивачу суму страхового відшкодування за договором (а. с. 14). Суд вважає, що лист ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» є рішенням про відмову у виплаті страхового відшкодування, а тому аналізує його на предмет правомірності відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу. Так, із зазначеного листа вбачається, що фактичною підставою для відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачу стало невиконання чи неналежне виконання позивачем обов`язків за договором страхування. Таким невиконанням чи неналежним виконанням, що унеможливило виплату страхового відшкодування, відповідач вважає умисні дії страхувальника/вигодонабувача або грубої необережності страхувальника, що підтверджено документами компетентних органів та експлуатацію майна всупереч встановленим нормам його експлуатації, у тому числі, але не обмежуючись, невиконання, порушення чинних норм і розпоряджень органів відомчого і державного пожежного нагляду, встановлених правил збереження вогненебезпечних і вибухонебезпечних речовин та предметів або інших правил експлуатації, визначених для відповідного майна. З акта про пожежу від 08 травня 2022 року слідує що причиною пожежі (встановлена чи ймовірна) - необережність під час куріння, тобто має місце припущення, а не твердження (а. с. 12). Отже, з даного документу не можливо встановити, які саме конкретні норми чи то правила пожежної безпеки порушені безпосередньо позивачем при експлуатації житлового будинку. При цьому, суд уважає, що акт про пожежу не є доказом на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між курінням та пожежею, оскільки він лише вказує на ймовірність причини пожежі, а саме необережність під час куріння невстановленою особою. Таким чином, посилання відповідача на зазначений звіт про причини пожежі є неаргументований та незаконний, оскільки він не містить в собі конкретно встановленого факту порушення норм та правил пожежної безпеки, а є лише припущенням, у той час як доказування не може грунтуватись на припущеннях. Суд зазначає, що відповідач як страховик не був обмежений у вчиненні дій щодо з`ясування обставин страхового випадку, а саме провести огляд застрахованого майна, розслідування у відношенні причин і розміру збитку, адже указане прямо передбачене п.2.2.5 розділу 2 Умов, однак таким правом не скористався. Разом з тим, матеріали справи не містять інформації щодо точної причини пожежі, а сторонами не заявлялося клопотання про проведення пожежо-технічної експертизи для її встановлення. Окрім цього, матеріали справи не містять документів компетентних органів які б указували на умисні дії або ж грубу необережність безпосередньо страхувальника, що могло бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а представник позивача у судовому засіданні категорично заперечував факт перебування [PERSON] на час виникнення пожежі в застрахованому житловому будинку. На думку суду, [PERSON] не вчиняла жодних активних дій, які б підпадали під підстави та критерії для відмови у виплаті страхового відшкодування, що визначені ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», а саме: - були б навмисними діями страхувальника, спрямованими на настання страхового випадку; - є вчиненням злочину, що призвів до страхового випадку; - є поданням страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Таким чином суд дійшов висновку, що пожежа у житловому будинку позивача, яка вникла 08 травня 2022 року, є страховим випадком відповідно до розділу 6 Полісу добровільного страхування майна та відповідальності фізичних осіб «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-22350W4 від 05 квітня 2022 року, пункту 1.10 рорзділу 1 Умов, що тягне за собою обов`язок відповідача сплатити позивачу суму страхового відшкодування за договором. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Виходячи з характеру правовідносин страхування, визначених законом цілей страхування та нормативного визначення обов`язків страховика, зокрема щодо підстав здійснення страхового відшкодування, суд вважає, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Згідно з ст. 20 Закону України № 85 страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Таким чином, відповідно до вимог закону правомірною поведінкою страховика є сприяння страхувальнику в наданні усіх документів, що підтверджують його право на отримання страхового відшкодування, зокрема надання консультацій, витребування відповідної інформації, інформування страхувальника про перелік інформації, яку потрібно надати, тощо. Натомість, ухилення від виплати страхового відшкодування, є неправомірною поведінкою страховика. При визначенні розміру страхового відшкодування суд ураховує установлений п. 1.7 розділу 1 Умов ліміт відповідальності, який становить по конструктивних елементах з невід`ємними комунікаціями - 50000 грн.; по внутрішньому оздобленню - 100000 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Згідно з ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Принцип змагальності згідно ст. 12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до ч. 1, ч. 2 \~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 4), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved