Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

10.11.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 29.06.2007 року виконкомом Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 05. Від шлюбу у подружжя народилися діти: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду стало те, що протягом спільного життя сторони виявили, що у них різні характери, різні погляди на життя, в сім`ї часто виникали непорозуміння. До того ж позивач та відповідач втратили почуття любові та взаєморозуміння один до одного. Відповідач не проживає з дружиною, не підтримує шлюбних відносин. Для нього, як чоловіка шлюб залишився лише формальністю. Зазначає, що спору щодо виховання та проживання спільних малолітніх дітей немає. Підстав для збереження сім`ї не бачить, тому вважає що шлюб потрібно розірвати. 14.11.2022 року відкрито провадження у справі та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився. 05.12.2022 року за вх № 17320/22 до суду ним подано заяву про розгляд справи без участі позивача. В заяві [PERSON] вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Крім того, позивач в позові вказав, що проходить військову службу і військовій частині [NUMBER] , саме з цих підстав не має можливості особисто прийняти участь у розгляді у справі. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, була повідомлена належним чином, про місце дату та час судового засідання, поштова кореспонденція направлялася судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача. Відзиву до суду не подавала, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] 29.06.2007 року зареєстрували шлюб у Виконкомі Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис за № 05, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб від 29.06.2007 року серії [NUMBER] . В подружжя у шлюбі народилися діти: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема\~статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1\~статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам, а відтак суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у\~статті 112 Сімейного кодексу України\~та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. Згідно наданої до позову Довідки № 350/190/7/50/580 від 02.11.2022 року, солдат [PERSON] призваний по мобілізації на військову службу в військову частину [NUMBER] з 29.03.2022 року. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Проте, враховуючи, що позивач не може бути обмеженим у праві звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, подав до суду заяву 05.12.2022 року якою ще раз підтримав свої позовні вимоги та просив суд розглядати справу без його особистої участі, тому суд вважає, що підстави для зупинення провадження відсутні, а позивач позбавлений можливості вирішити спір в позасудовому порядку. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Спір про поділ майна зі слів позивача - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105,\~112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейні відносини позивач наміру не має, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved