Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Тивоненка Д.Р. звернувся в суд з означеною заявою. Мотивує тим,\~що шлюб між сторонами було зареєстровано 19.07.2008 року в Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Від\~подружнього життя мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .\~\~Сімейне життя сторін не склалося, оскільки в них різні характери, через що у них виникали часті сварки, що призвели до припинення шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони не ведуть спільне господарство, з 2017 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, фактично сім`я припинила своє існування. Тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки такий носить формальний характер, та після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище « [PERSON] ». Представник позивача, до початку судового засідання, подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, згідно ст. 178 ЦПК України, не подала. Поштові конверти повертаються на адресу суду з відміткою, що адресат відсутній по місцю проживання. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе заслухати справу, на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що\~позовні вимоги\~є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2008 року в Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , повторно виданим Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 01.06.2022 року. Від спільного подружнього життя мають двох синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серія [NUMBER] , повторно видане 01.06.2022, актовий запис № 106 від 23.06.2009) та [PERSON] , [INFO] (довідка Генерального консульства України в Мілані № 70 від 09.02.2015 року, х якої вбачається, що останній народився у м. Генуя (Італійська Республіка), зареєстрований громадянином України). Згідно ч. 1ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~статті 104 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, стали чужими один одному, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Сторонам надавався термін для можливого примирення, згідно ухвали Буського районного суду Львівської області від 28.09.2022 року, однак такий не дав позитивних результатів, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Щодо позовної вимоги позивача в частині залишення відповідачу після розірвання шлюбного прізвища [PERSON] , слід зазначити наступне. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прохання позивача в цій частині є голослівним, не підтвердженим жодними доказами, оскільки відповідач за викликами суду не з`явилася, судом не встановлено думку останньої щодо бажання залишити шлюбне, чи дошлюбне прізвище, тому суд не може перебирати на себе такі повноваження, при цьому порушуючи особисті права позивача. З метою належної реалізації даного права, в подальшому, за бажанням відповідача, остання може подати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану інформації про вибір прізвища після розірвання шлюбу.

Outcome: partial