Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (догляду). В позові позивач вказує, що 12.06.2019 між ним та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання (догляду), який посвідчено приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Карайкоза Г.І., зареєстрованого в реєстрі за №2385. За цим Договором він передав у власність відповідачу квартиру [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався забезпечувати позивача утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом. Згідно даного Договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати утримання (догляд) позивача у вигляді: надання побутових послуг, виконання видів ремонтних робіт; витрат на придбання лікарських засобів та на його лікування; витрати на утримання відчужуваної квартири (сплата комунальних послуг; забезпечення надання медичної допомоги вдома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами; забезпечення, у разі потреби, визначеної висновком МСЕК відповідними технічними та іншими засобами реабілітації; забезпечення один раз на три роки демісезонним та зимовим одягом, взуттям (по одній парі). Однак відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, не звертає уваги на його потреби і стан здоров`я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, не сплачує комунальні послуги, не здійснює прибирання квартири, не забезпечує прання білизни та відмовляється доглядати його. Вартість матеріального забезпечення сторонами була визначена в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць з урахуванням індексації, яку відповідач також не надає. Крім того, в силу свого віку він має значні фізичні вади, зокрема вади по слуху, опорно-рухового апарату та потребує сторонньої допомоги та догляду, однак відповідач незважаючи на його постійні прохання, відмовляється надавати будь-який догляд та допомогу, та навіть не цікавиться станом здоров`я, на телефон не відповідає. На підставі вищевикладеного, просить розірвати договір довічного утримання (догляду) укладеного 12.06.2019 між ним, [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Карайкоза Ганною Ігорівною, зареєстрованого в реєстрі за №2385 та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 20.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач та третя особа, які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за зареєстрованим місцем проживання, не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив/пояснення на позовну заяву. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України,кожна особамає правов порядку,встановленому законом,звернутися досуду зазахистом своїхпорушених,невизнаних абооспорюваних прав,свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 12.06.2019, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Карайкозою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 2385. Відповідно до п.1.1 Договору [PERSON] передає у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а набувач забов`язався забезпечувати відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічним доглядом. Пунктом 2 Договору закріплено обов`язки [PERSON] щодо здійснення утримання [PERSON] . Згідно п.2.1 Договору набувач зобов`язався у встановлені строки та в обсязі, передбачуваному цим договором, здійснювати утримання (догляд) відчужувача. Пунктом 2.2 Договору передбачено відповідні зобов`язання забезпечити відчужувача необхідним харчуванням, одягом, наданням побутових послуг, здійсненні витрат на придбання лікарських засобів, витрат на утримання відчужуваної квартири, забезпеченням надання медичної допомоги, тощо. Тобто забезпечуючи належний догляд та необхідну допомогу, а у випадку його смерті, набувач зобов`язаний поховати його, встановити надгробний пам`ятник, тощо. Крім того, у пункті 3 Договору вказано, що набувач щомісячно має надавати відчужувачу матеріальне забезпечення на рівні прожиткового мінімуму, затвердженого чинним законодавством України, яке підлягає індексації в порядку, встановленому законом. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина друга статті 651 ЦК України визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору. Аналогічні твердження викладені в Постанові Верховного Суду від 09.03.2021 (справа № 206/3112/18). За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманнямта (або) доглядомдовічно (стаття 744 ЦК України) Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 347/1273/16 зроблено наступний висновок: «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України, не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору». Разом з тим, наданими позивачем доказами, підтверджені факти порушення відповідачем взятих на себе за спірним договором довічного зобов`язань майнового характеру. Відповідачем не надано доказів, які б у сукупності підтверджували належне виконання умов договору довічного утримання. Оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що відповідачем допущені порушення договору довічного утримання, які з огляду на конкретні обставини справи є істотними, оскільки позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме отримання щомісячного матеріального забезпечення з його індексацією, надання коштів на оплату комунальних послуг, а також відповідного догляду, оскільки є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги, тому позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання підлягають до задоволення. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). У відповідності дост. 212 ЦК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання укладеного 12.06.2019, укладеного між позивачем та відповідачем через неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання. Як вбачається з тексту позовної заяви позивач вказує орієнтовний розмір втрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн., які просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч.1, 3ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено критерії, за якими визначається співмірність витрат на оплату послуг адвоката. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Будь-яких доказів на підтвердження надання послуг на професійну правничу допомогу позивачем надано не було (ордер, догові про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, квитанція доприбуткового касовогоордера,платіжне дорученняз відміткоюбанку абоінший банківськийдокумент про сплату коштів, тощо). Оскільки відповідних документів позивачем не надано, суд приходить до висновку, що вимога позивача відшкодування витрат на правову допомогу є недоведеною та задоволенню не підлягає. Відповідно дост. 141 ЦПК Українисудовий збірпокладається насторони пропорційнорозміру задоволенихпозовних вимог.Інші судовівитрати,пов`язані зрозглядом справи,покладаються: уразі задоволенняпозову -на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved