Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 27.01.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , 1938 р.н. У визначений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вони з батьком хворіли одночасно на хворобу 2019 Sars-CoV-2, а з 24.02.2023 року на території України було введено воєнний стан, який діє і наразі, в зв`язку з чим вона виїхала за межі України. Повернувшись в Україну, вона вже не змогла подати заяву про прийняття спадщини, оскільки шестимісячний строк минув. Просить суд визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини тривалістю у один місяць, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 30.01.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, відповідачеві встановлений строк на подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~ 14.02.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що позов визнає, просить справу розглянути у його відсутність. \~ \~ \~ \~В підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явились, надали заяву в якій про розгляд справи за їх відсутності, просять позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, в відзиві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Третя особа у судове засідання не заявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суд не повідомив, звернувся з заявою щодо розгляду справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що\~ [INFO] помер - [PERSON] , який є батьком позивачки, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 01.11.2021 та довідкою довідці про причину смерті №744 від 01.11.2021, згідно якої [PERSON] помер від коронавірусної хвороби 2019 SARS-CoV-2. \~ \~ \~ [PERSON] \~проживав у\~квартирі [ADDRESS] ,\~а позивачка\~-\~у суміжній\~квартирі [ADDRESS] .\~На коронавірусну\~хворобу 2019\~SARS-CoV-2\~вони хворіли\~в один\~час,\~що підтверджено\~довідкою рентгенолога\~від 26.10.2021\~та протоколом\~дослідження від\~14.11.2021\~року,\~яким позивачці\~було поставлено\~Rо-висновок:\~двостороння полісегментальна\~пневмонія в\~ст.\~повільної резорбції\~із ураженням\~40%\~площі легень. [PERSON] є спадкоємицею першої черги після померлого батька [PERSON] . Відповідач [PERSON] онук спадкодавця також є спадкоємцем за правом представлення частки спадщини, яка належала б за законом його батькові [PERSON] , що помер [INFO] . 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022/2022-02-24 «Про ведення воєнного стану в Україні» на території України було введено воєнний стан, який діє наразі. 28.02.2022КМУ було прийнято постанову №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». 06.03.2022 КМУ було прийнято постанову №209 «Деякі питання державної реєстрації в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 р. №164», якою було доповнено постанову КМУ №164 від 28.02.2022 пунктом з наступного змісту: «Установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». 15.03.2022 позивачка [PERSON] перетнула кордон між Україною та Республікою Польща та проживала у Республіці Польща як біженка від війни до 05.01.2023, що підтверджується відповідним штампом у закордонному паспорті. Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена 12 січня 2023 року у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н. В. за заявою [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька внаслідок пропуску строку на прийняття спадщини. Строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] спливав наступним чином: 1)з 27.10.2021 по 23.02.2022 включно - 4 місяця ( без 3 календарних днів); 2)з 24.02.2022 по 28.06.2022 включно строк було зупинено постановою КМУ №209 від 06.03.2022, якою було внесено зміни до постанови КМУ №164 від 28.02.2022; 3)з 29.06.2022 по 29.10.2022 включно сплинув термін зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час дії воєнного стану, встановленого постановою КМУ №719 від 24.06.2022 - 4 місяці; 4)з 30.10.2022 почав свій відлік час на прийняття спадщини, який залишався до зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час дії воєнного стану, а саме 2 місяці та 3 календарні дні (тобто з 30.10.2022 по 01.01.2023 включно). Тобто останнім днем строку на подання заяви нотаріусу на прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , був 02.01.2023 включно, так як 01.01.2023 припадає на вихідний день - неділю (відповідно до положень ч.5 ст. 254 ЦК України - якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день). Згідно\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3\~ст.1272 вказаного Кодексу\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19. Надаючи оцінку наведеним доводам позивачів суд враховує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), тобто певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, який мають враховувати учасники процесу, коли вступають у ті чи інші правовідносини, реалізують ті чи інші права. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України). Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд повинен врахувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, отримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд вважає, що наявні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, терміном один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved