Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мостиського районного суду Львівської області з позовом до ПАТ «СГ «ТАС» про стягнення страхового відшкодування. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 15.04.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В. від 06.10.2021 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2022 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням від 02.05.2022 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Войтенко Ю.В. на лікарняному. Ухвалою судді від 02.06.2022 справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду по суті. Позивач у зазначеному позові просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування медичних витрат у розмірі 684 384,97 грн, відшкодування немайнової (моральної) шкоди у розмірі 34 219,25 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.03.2018 позивач перебуваючи в м. Бірча Республіки Польща як пасажир автобуса потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження, а тому з 08.03.2018 по 21.03.2018, з 30.03.2018 по 18.04.2018, з 25.05.2018 по 04.06.2018 перебував на лікуванні в Польщі, а з 10.12.2019 по 17.12.2019, з 25.08.2020 по 31.08.2020 лікувався в Україні, у зв`язку з чим витратив 684 384, 97 грн. Вважає, що ПАТ «СГ «ТАС» зобов`язане здійснити страхову виплату позивачу в розмірі 684 384,97 грн оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди позивач перебував у договірних відносинах з ПАТ «СГ «ТАС» згідно договору страхування TL4 №205637. Однак, ПАТ «СГ «ТАС» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на неналежне виконання [PERSON] умов укладеного договору добровільного страхування, тому позивач звернувся з даним позовом. 07.02.2022р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на те, що подія, яка трапилася не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування оскільки [PERSON] не надав закордонний паспорт з відмітками про перетин кордону за період дії полісу, порушив умови страхування, несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку, що на думку відповідача є підставою для відмови у позові. 22.07.2022р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. При цьому надав два аркуша закордонного паспорта [PERSON] з візами лише з 19.05.2017 по 14.07.2017. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням проводити розгляд за його відсутності, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24 квітня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», як страховиком та [PERSON] , як страхувальником було укладено Договір добровільного комплексного страхування під час подорожі за кордоном №TL4-205637 згідно якого: строк дії договору з 25.04.2017 по 24.04.2018; ліміт днів перебування 200; місце дії договору - EUROPE+; застрахована особа [PERSON] , програма страхування «LIGHT»; страхова сума 30 000 Євро, франшиза 150 євро, ліміт витрат які відшкодовуються страховиком відповідно до програми страхування «LIGHT» на стаціонарну допомогу 5 000 євро. Даний позов обґрунтовано тим, що 08.03.2018 позивач звернувся до страховика телефоном із повідомленням про те, що перебуваючи в м. Бірча Республіки Польща потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та пізніше після повернення в Україну звернувся до страховика із заявою про виплату внаслідок страхового випадку - ДТП, що мало місце 08.03.2018 в м. Бірча Республіка Польща. Доказів настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.03.2018 в м. Бірча Республіка Польща, позивачем не надано. Доказів на підтвердження звернення позивача з повідомленням до страховика 08.03.2018, до матеріалів справи не надано. У відзиві на позов відповідач вказує на те, що позивач до страховика або асистансу у країні перебування з повідомленням про надання медичної допомоги не звертався та лише після повернення в Україну 11.09.2019 подав письмову заяву про настання події. Листом вих.№Г1400/6907 від 30.09.2019р. відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункти 2.6.1, 1.6.1.4, 1.6.1.5, 1.6.1.6, 1.7.3.1-1.7.3.3 умов страхування, які є невід`ємною частиною укладеного сторонами договору страхування. Так, за змістом наведених пунктів страховик звільняється від виплати страхового відшкодування, якщо страхувальник не повідомив страховика або асистанс про настання страхового випадку протягом 24 годин з моменту його настання, не погодив зі страховиком або місцевою супроводжуючою організацією - асистансом всі дії, пов`язані з лікуванням та отриманням інших послуг в разі настання страхового випадку. Згідно умовами полісу страховик відшкодовує вартість медичних та інших послуг передбачених умовами страхування, за умови погодження страховиком або асистансом факту звернення страхувальника до медичного закладу або спеціалізованої особи. Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ч. 1.ст. 16 закону України «Про страхування»). Згідно п. 5 ч. 1 та ч.2 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, а також виконувати інші обов`язки встановлені договором страхування (ч. 2 ст. 989 ЦК України). За умовами пункту 2.6.1. умов страхування позивач зобов`язаний протягом 24 годин з моменту настання страхового випадку повідомити страховика або асистанс про настання страхового випадку; відповідно до положення пункту 1.7.3.2 умов страхування позивач зобов`язаний погоджувати зі страховиком або асистансом всі дії, пов`язані зі страховим випадком. Згідно п.2.6.3 умов страхування у разі розладу здоров`я застрахованої особи у зв`язку з нещасним випадком, таке повідомлення необхідно зробити не пізніше 24 годин, як тільки ці причини перестануть діяти. Пунктом 1.6.1.5 умов страхування встановлено, що страховик звільняється від виплати страхового відшкодування в разі невиконання позивачем будь-якого з зобов`язань за договором. Згідно пункту 5 частини 1 статті 991 ЦК України підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 991 ЦК України за договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» правомірно відмовило позивачеві у виплаті страхового відшкодування за вказаним страховим випадком на підставі пункту 1.6.1.5 умов страхування, у зв`язку із невиконанням страхувальником своїх обов`язків, визначених договором страхування, що свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову. Крім того, згідно п.1.3.2 умов страхування: «Договір набирає чинності з 00 год 00 хв (за київським часом) дати наступної за датою надходження 100% страхової премії за договором на рахунок страховика, але не раніше дати початку дії договору, що вказана у частині 1 договору. Зобов`язання страховика при цьому: - за видами страхування: «страхування медичних витрат під час подорожі», «страхування від нещасних випадків», «страхування цивільної відповідальності» починаються з моменту перетину застрахованою особою кордону країни постійного проживання (України) при виїзді за кордон, але не раніше 00 год. 00 хв.(за київським часом) дати, вказаної як початок дії договору в частині 1 договору (за датою, що настала пізніше) та закінчуються в момент проходження застрахованою особою прикордонного контролю при в`їзді на територію країни постійного місця проживання (України), або о 24год. 00 хв дати, визначеної в частині 1 договору як кінцева дата його дії (за датою, що настала раніше). Якщо за умовами договору «кількість днів дії договору», вказана у частині 1 договору, є більшою величиною за величину вказану у пункті «ліміт днів перебування», страховик несе відповідальність у межах тієї кількості днів, яка зазначена як «ліміт днів перебування». При кожному виїзді за кордон кількість днів перебування автоматично зменшується на кількість днів подорожі, проведених застрахованою особою на місці дії договору». В пункті 3 договору страхування визначено, що договір діє з 25.04.2017 по 24.04.2018, але не більше 200 днів перебування застрахованої особи за кордоном. Листом вих.№Г1400/6907 від 30.09.2019р. відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на ненадання позивачем копії закордонного паспорту з відмітками про перетин кордону України за період дії полісу. Оскаржуючи таку відмову страховика у страховій виплаті у судовому порядку позивач не надав копій закордонного паспорту з відмітками про перетин кордону України за весь період дії полісу, а тому згідно п.1.3.2 умов страхування страховик несе відповідальність за випадком який трапився 08.03.2018, оскільки з дати початку дії договору 25.04.2017 до 08.03.2018 минуло 318 днів, тобто більше 200 днів перебування за кордоном. Крім того, не підлягають відшкодуванню за договором добровільного комплексного страхування під час подорожі за кордоном витрати позивача на медичну допомогу в сумі 27 762,31 грн в медичних закладах України з огляду на положення п.1.3.2 умов страхування, згідно яких зобов`язання страховика закінчуються в момент проходження застрахованою особою прикордонного контролю при в`їзді на територію країни постійного місця проживання (України). Крім того, позивачем надані платіжні документи в злотих без перекладу на українську мову. Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. За таких обставин наведений доказ є недопустимим, оскільки його подано без дотримання вимог закону щодо документів, складених не на державній мові, тобто не надано переклад. У зв`язку із чим суд не бере до уваги даний документ. Вимога позивача про стягнення моральної шкоди на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також задоволенню не підлягає, оскільки вказаний Закон спірні відносини не регулює. Пунктом п.1.6.3.1 умов страхування передбачено, що за цим договором страховик, серед іншого, не відшкодовує моральну шкоду. За положеннями статей 626-628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи вимоги пункту 1.6.3.1 договору страхування щодо відсутності повноважень страховика для відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення немайнової моральної шкоди. У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

Outcome: dismissed