Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

29 вересня 2022 року, до Приморського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовною заявою про встановлення юридичний факт належності Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та визначення частки [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), у праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , рівними, що складають по 1/3 частки. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, до якої увійшла, зокрема, частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємця після померлого [PERSON] є позивач та дружина померлого [PERSON] - [PERSON] , яка відмовилась від частки спадщини після смерті [PERSON] на користь їх сина [PERSON] . Позивач зазначає, що в правовстановлюючому документі на квартиру (свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року) прізвище спадкодавця вказано невірно, ніж у свідоцтві про смерть, прізвища співвласників вказано невірно, ніж у паспортах громадян України, а також в правовстановлюючому документі на квартиру (свідоцтво про право власності на житло№ [NUMBER] від 06.10.1993 року) не виділена частка спадкодавця та співвласників, квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Невідповідність зазначення прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі, з його прізвищем вказаним у свідоцтві про смерть, а також невідповідність зазначення прізвищ інших співвласників у правовстановлюючому документі, з їх прізвищами вказаними в документах, що посвідчують їх особу, а також відсутність ідеальних часток\~кожного із\~співвласників,позбавляє спадкоємця можливості реалізувати своє право на спадщину, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 09 лютого 2023 року представник позивача адвокат Швець В.А. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач, повідомлений судом належних чином та своєчасно про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, клопотань чи заяв суду не надав. Третя особа повідомлена судом належних чином та своєчасно про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Уяснивши позицію сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої увійшло майно: частка садового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; частка земельної ділянки загальною площею 0,0771 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:02:015:0012; автомобіль легковий універсал марки HYUNDAI IX 35, 2011 року випуску; частка квартири за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~11.03.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу №15/2019. \~ \~ \~ \~11.03.2019 року, інший спадкоємець, а саме дружина померлого [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. із заявою про відмову від частки спадщини після смерті [PERSON] на користь їх сина [PERSON] . \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем до матеріалів справи Листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 18.08.2022 року №209/02-14 з додатками матеріалів спадкової справи, 29.08.2019 року приватним нотаріусом були видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на садового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 16.11.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. було видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль легковий універсал марки HYUNDAI IX 35, 2011 року випуску. \~ \~ \~ \~Також, Листом від 18.08.2022 року №209/02-14 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. повідомлено [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки: в правовстановлюючому документі на квартиру (свідоцтво про право власності на житло) прізвище спадкодавця вказане « [PERSON] », в свідоцтві про смерть « [PERSON] »; в правовстановлюючому документі на квартиру (свідоцтво про право власності на житло) не виділена частка спадкодавця, квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі Розпорядження органу приватизації №24182 від 06.10.1993 року передана померлому [PERSON] , його дружині [PERSON] та сину [PERSON] у спільну сумісну власність в порядку приватизації, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». \~ \~ \~ \~06.10.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано померлому [PERSON] , його дружині [PERSON] та сину [PERSON] . Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року. \~ \~ \~ \~У Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року органом приватизації невірно вказано прізвища співвласників майна, замість вірного « [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] » невірно зазначено « [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ». \~ \~ \~ \~У паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 30.10.1995 року, а також свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2018 року, прізвище померлого [PERSON] вказано « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~У паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 30.10.1995 року, прізвище дружини померлого [PERSON] вказано « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~У паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 04.12.1995 року, прізвище сина померлого [PERSON] зазначено « [PERSON] ». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Дослідивши Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року, а також відомості паспортів громадян України [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що невірне зазначення прізвищ співвласників майна у правовстановлюючому документі, стало наслідком помилкового перекладу їх прізвищ з російської мови на українську мову з документів радянського зразку, оскільки станом на 1993 рік [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не отримали ще паспортів громадянина України. Факт належності Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року [PERSON] , його дружині [PERSON] та сину [PERSON] підтверджується тим, що відповідно до відміток у паспортах громадянина України, за адресою вказаної квартири з 03.02.1989 року було зареєстровано місце проживання [PERSON] та до тепер зареєстровано місцем проживання його дружини [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ,\~а самеСвідоцтво\~про право\~власності на\~житло № [NUMBER] \~від 06.10.1993\~року, належить [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Щодо визначення розміру часток у праві власності, суд приходить до наступних висновків. Згідно Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 06.10.1993 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. повідомлено позивачу, в правовстановлюючому документі на квартиру (свідоцтво про право власності на житло) не виділена частка спадкодавця, квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~ст. 370 ЦК України\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, квартира належить на праві спільної сумісної власності померлому Батькові Позивача, матері позивача та позивачу. Для визнання права власності на квартиру в порядку спадкування Позивачу необхідно встановити розмір часток співвласників. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно\~ст. 372 ЦК України\~майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається,\~що під\~терміном "визначення\~часток"\~законодавець розуміє\~визначення (встановлення)\~розміру частки\~співвласника у\~спільному сумісному\~майні. У даному об`єкті власності наявний факт відсутності існування ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників помер, а за його життя, договір про поділ майна укладеним не був. Так як у разі поділу майна, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між співвласниками та законом, тому розмір частки кожного із співвласників складає по 1/3 частці квартири. З огляду\~на викладене,\~суд вважає\~обґрунтованими доводи\~позивача,\~що частки[PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] ),\~та [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ) \~в праві\~спільної сумісної\~власності на\~квартиру за\~адресою:[ADDRESS] , є рівними та складають по 1/3 частки на кожного. З урахуванням викладеного, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved