Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

29 листопада 2022 року позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про визнання за відповідачем право власності на нежитлове приміщення салон-перекурня, після реконструкції квартири [ADDRESS] , припинивши при цьому її право власності; стягнення з відповідача на її користь компенсацію в розмірі 111033 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.05.2019 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. 12.03.2022 року шлюб було розірвано. Під час шлюбу за рахунок спільних коштів було придбано нежитлове приміщення - салон-перукарню, після реконструкції квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане нежитлове приміщення зареєстровано з [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Враховуючи, що шлюб розірвано, спільне господарство не ведуть, просять суд провести розподіл спільного майна подружжя. В судове засідання, призначене на 01.02.2023 року позивач та представник позивача не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, обізнані про намір відповідача визнати позов, не заперечують проти цього. В судове засідання, призначене на 01.02.2023 року, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належнимчином, від представника надійшов відзив, в якому відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити в межах заявлених вимог. Всебічно,\~повно,\~об`єктивно та\~безпосередньо дослідивши\~наявні у\~справі докази,\~ оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.2019 року, який було розірвано 12.03.2022 року, що підтверджується свідоцтом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . В період шлюбу на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.02.2021 року було придбано нежитлове приміщення, салон-перукарня після реконструкції квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано 25.02.2021 року за реєстраційним номером 703359535103 за [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість нежитлового приміщення, салон-перукарні після реконструкції квартири [ADDRESS] загальною площею 41,7 кв.м. становить 222065,99 грн. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст.61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірне нежитлове приміщення набуте під час шлюбу, що не заперечується сторонами, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, наявність згоди відповідача з запропонованим позивачем поділом майна, суд доходить висновку про поділ майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved