Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

23.12.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про скасування обтяження рухомого майна. Позов обґрунтовується тим, що між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір від 20.02.2008 року № 455- 0201038-1/ФК-08, згідно з умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 13 881 доларів США з розрахунку 20 % річних за весь час користування кредитом на строк з 20.02.2008 року по 19.02.2015 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та НБУ було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «ДельтаБанк», відповідно до якого останнє набуло права вимоги по кредитному договору № 455-0201038- 1/ФК-08 від 20.02.2008 року. В порушення умов кредитного договору [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кредит і відсотки за користування ним у передбачені договором строки, в зв`язку з чим станом на 05.04.2013 року виникла заборгованість у сумі 100 403,64 грн., в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 76 534,89 грн.; сума заборгованості за відсотками - 19 216,21 грн.; сума заборгованості за комісією - 4 652,54 грн., з них прострочена заборгованість: за тілом кредиту - 46 155,50 грн.; за відсотками - 14 031,63 грн.; за комісією - 4 486,11 грн. За зверненням ПАТ «ДельтаБанк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів Броварський міськрайонний суд Київської області 26.06.2013 року постановив рішення у справі № 361/4032/13-ц, яким стягнув заборгованість за кредитним договором в сумі 100 403,64 грн. На підставі вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження № 54112848, яке виконане в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 10.12.2020 року. Зокрема, вказана постанова містить відомості про те, що борг стягнено в повному обсязі, у тому числі заборгованість за виконавчим документом, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження. 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ПАТ «ДельтаБанк» укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2268/к, у тому числі щодо прав за кредитним договором. У подальшому ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у приватному порядку внесли відомості про обтяження на рухоме майно позивача, а саме автомобіль легковий, CHEVROLET AVEO SF69Y, 2007 р.в., номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ТУ МВС України в Київській обл. 15.02.2008 року. Позивач вважає дане обтяження таким, що порушує його конституційне право на вільне володіння, користування й розпорядження своєю власністю. Повторне стягнення кредиту призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 31.10.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № РS58084 від 16.12.2021 року, 18.09.2020 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 23.06.2020 року (видавник ПАТ «Дельта Банк»), відносно боржника [PERSON] , обтяжувач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», зареєстроване обтяження у виді заборони відчуження на автомобіль легковий, CHEVROLET AVEO SF69Y, 2007 р.в., номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ТУ МВС України в Київській обл. 15.02.2008 року; вид обтяження: приватне обтяження; тип обтяження: застава рухомого майна; розмір основного зобов`язання: 13 881 Долар США; строк виконання зобов`язання: 19.02.2015; термін дії: 18.09.2025. Однак, за твердженнями сторони позивача, за укладеним між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступник АТ «Дельта Банк») кредитним договором № 455-0201038-1/ФК-08 від 20.02.2008 року, згідно з умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 13 881 доларів США з розрахунку 20 % річних за весь час користування кредитом на строк з 20.02.2008 року по 19.02.2015 року, борг був визначений на момент звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 100 403,64 грн., яку рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2013 року (справа № 361/4032/13-ц) задоволено, а заборгованість в рамках відкритого виконавчого провадження № 54112848 сплачено. Позивач звернувся до суду з вимогою про скасування наявного обтяження, оскільки заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З наявних матеріалів справи вбачається, що обтяження на належний позивачу автомобіль накладено з метою забезпечення ним, як боржником, своїх договірних зобов`язань за кредитним договором № 455-0201038-1/ФК-08 від 20.02.2008 року, право вимоги за яким 23.06.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі укладеного з ПАТ «Дельта Банк» договору. У ст. 28 Закону України «Про заставу» визначено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання, що узгоджується з п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Так, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом За положеннями ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського О.М. від 10.12.2020 року, виконавче провадження № 54112848 з примусового виконання виконавчого листа № 361/4032/13-ц, виданого 03.09.2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованості за кредитним договором № 455-0201038-1ФКВ-08 від 20.02.2008 року у сумі 100 403,64 грн., закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Стороною відповідача не надано жодних заперечень щодо викладених позивачем обставин, а також доказів наявності будь-яких інших невиконаних зобов`язань за вказаним кредитним договором. Верховний Суду у своїй постанові від 17.01.2018 року (справа №910/27064/15) дійшов висновку, що припиненням зобов`язання за кредитним договором є не дата, вказана в договорі як кінцевий строк сплати коштів, а постанова, винесена відділом державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу, у зв`язку з погашенням боргу. Крім того, відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 31.10.2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, [PERSON] виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, у зв`язку із чим зобов`язання за кредитним договором № 455-0201038-1/ФК-08 від 20.02.2008 року припинилося на підставі ст. 599 ЦК України, тобто в день остаточного погашення заборгованості, стягнутої судовим рішенням, внаслідок чого припинилось право застави. Викладене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 17.10.2018 року (справа № 308/10886/15). В даному випадку зазначене обтяження має похідний характер від основного зобов`язання, оскільки полягало у забезпеченні виконання такого зобов`язання боржником в натурі. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна (ст. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Згідно з ч. 5 ст. 43 Закону відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків (ч. 3 ст. 44 Закону). Разом з тим, попри припинення зобов`язання за кредитним договором, обтяжувач держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження не подав. Оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, захистити своє порушене право власності не має змоги, а на день розгляду справи виконавче провадження закінчено у зв`язку із повним виконанням судового рішення про стягнення заборгованості, і на час звернення із позовною заявою до суду за наявності обтяження, накладеного на майно, порушується право власності позивача на належне йому майно, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, суд приходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом припинення відповідного обтяження. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, у розмірі 908 грн.

Outcome: approved