overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому зазначив, що 24 грудня 2013р. уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюб не склався через різні погляди на родину та побут. Вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з`явився надав заяву про слухання справи у його відсутність при цьому позов підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву не надала. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд перевіривши\~матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 24 грудня 2013р. у Ленінському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Харківського міського управління\~юстиції,\~актовий запис\~№704. Прізвища сторін після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спільне життя\~не склалося,\~шлюбно-сімейні\~відносини не\~підтримуються з\~2019р., спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. За таких обставин суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

27.12.2022 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2007 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Калинівській сільській раді Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу дітей немає. З відповідачем шлюбні відносини не склалися по тій причині, що мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, тому просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 12.01.2023 року відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, до суду направив заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, просив шлюб між ним та позивачкою розірвати. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07.07.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Калинівській сільській раді Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 5. Від спільного проживання у сторін дітей немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 25.04.2015 року, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. В даний час шлюбні відносини припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам їх та дітей. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 16.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Відповідач заперечень проти позову не надав. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25.04.2015 року відділом ДРАЦС по м. Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 118, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Про відшкодування судових витрат позивачкою не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

20.01.2023 року до суду надійшла зазначена вище заява, в обґрунтування вимог якої заявники посилаються на те, що вони є батьками дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим. Проте, оскільки народження дитини відбулося на тимчасово окупованій території України, їм було видано свідоцтва про народження дитини неналежного зразка, що позбавляє можливості зареєструвати народження [PERSON] в органах РАЦС та отримати відповідне свідоцтва українського зразка. Заявники просять суд встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, а також встановити дані про його батьків: мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України; батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Представник заявників - адвокат Шрамікова П.М. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд заяви без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час там місце слухання справи повідомлений судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до Виписного епікризу (з акушерського стаціонару) від 25.12.2017 року, [PERSON] , народився [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, та його батьками є мати - [PERSON] та батько - [PERSON] (а.с. 19). [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 11-14). [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України. (а.с. 11-14). Згідно п. 7 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками до будь-якого суду за межами такої території України. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Як пояснив заявник у поданій заяві, встановлення даного факту батькам дитини необхідне для отримання свідоцтва про народження сина відповідного українського зразка. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народила [INFO] сина [PERSON] у м. Сімферополь, АР Крим, Україна, проте його батьки до теперішнього часу мають труднощі в оформленні факту народження дитини органами державної влади саме України. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги заявників обґрунтовані та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

У січні 2023 року заявниця звернулася до суду із заявою, мотивуючи її тим, що у 2017 році помер її чоловік. На час смерті чоловіка вона з ним проживала за однією адресою та перебувала на його утриманні, оскільки розмір її пенсії був значно меншим, ніж пенсія чоловіка. Однак зареєстровані були з чоловіком з а різними адресами. Звернулась до ГУ ПФУ із заявою про перехід на пенсію у зв?язку з втратою годувальника. Їй було відмовлено у зв?язку з тим, що була прописана ха іншою адресою, аніж її чоловік на день смерті. Просить встановити факт того, що вона перебувала на утриманні чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 13.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з?явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі, а також пояснень щодо заяви до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.1987 (а.с. 5-10,13). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 14). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). За цією ж адресою у період з 21.11.2000 по 31.01.2003 була зареєстрована заявниця. З 01.02.2003 її зареєстрованим місцем проживання є [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 21.07.2020, складеного мешканцями будинку по [ADDRESS] та засвідченого директором ТОВ «КК Сумитехнобудсервіс» Пономаренко Г.В. проживає за адресою [ADDRESS] з 2003 року. На момент смерті [PERSON] фактично проживали разом за цією адресою. 22.04.2022 заявниця звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перехід на пенсію у зв?язку з втратою годувальника. Рішенням від 26.04.2022 їй відмовлено у задоволенні заяви у зв?язку з відсутністю документа про перебування на утриманні годувальника (а.с. 17,18). Відповідно до довідок ГУ ПФУ в Сумській області пенсія [PERSON] за травень 2017 року складала 1421,48 грн., [PERSON] - 2958,52 грн. (а.с. 22,23) Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 294 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи підтверджується, що заявниця разом із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На день його смерті хоч і були зареєстровані за різними адресами, однак фактично проживали за місцем реєстрації [PERSON] . Довідки про розмір пенсії заявниці та її покійного чоловіка підтверджують, що [PERSON] отримував пенсію більш як у два рази більшу, ніж заявниця. Відтак, наявні підстави для висновку про перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] до моменту його смерті. Встановлення даного факту необхідне для реалізації права заявника на отримання пенсії у зв?язку з втратою годувальника. Враховуючи викладене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

10 січня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені в зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12.01.2023 р. відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні учасниками справи не подано. Відповідач 16.01.2023 року подала на електронну пошту суду клопотання, в якому визнала позов, просить судове засідання провести без її участі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 21 серпня 2015 року в Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 841, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4) . Мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 \~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Визнання відповідачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зі згоди позивача, висловленої в позовній заяві, 50 % судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду за розірвання шлюбу, з відповідача не стягуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 06.05.2017 року, у Сумському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області. У подружжя є неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами припинені, через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, мешкають окремо, тому просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в письмовій заяві з позовними вимогами про розірвання шлюбу погодився, не заперечував шлюб розірвати та розглянути справу без його участі. Ухвалою від 22.12.2022 року було відкрито провадження у справі на призначено по справі судовий розгляд на 25.01.2023 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 06.05.2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований у Сумському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Подружжя має неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с. 8). Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно із ч.2 ст. 104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу, може бути пред"явлений одним із подружжя. Подружні стосунки між сторонами припинені, в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, з втратою почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, проживають окремо. Стаття 24 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, приходить до переконання, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на частину житлового будинку та земельних ділянок, які належали його дядькові [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] дядько позивача, якому на праві власності належали: частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; частина земельної ділянки у спільній сумісній власності для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1395 га (кадастровий номер 6122684000:03:001:0213), яка знаходиться по [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,152 га (кадастровий номер 6122684000:03:001:0214), \~ \~ \~ \~яка знаходиться в с.Метенів Тернопільського району Тернопільської області. Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак не може отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали документів на спадкове майно спадкодавцем втрачено. Інші спадкоємці [PERSON] , мати позивача (сестра спадкодавця) своєю власною заявою відмовилась від спадщини на користь позивача. [PERSON] , баба позивача (мати спадкодавця) померла [INFO] . Крім цього позивачу вже належить частина зазначеного вище житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18797534, а також частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №122420465. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок, який належав [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без його участі, позов визнає, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] - дядько позивача, якому на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позивач вступив в управління спадковим майном та звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на будинок спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Інший спадкоємець [PERSON] баба позивача (сестра спадкодавця) претензій на частку у вказаному будинку, який належав її братові не має. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, інші особи претензій на спадок не мають, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved