Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

30.11.2022 позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 23.09.2011, актовий запис №38. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 23.09.2011 виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, шлюбних відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Фактично сім`я розпалась. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе, а викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 08.12.2022 відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, через свого представника, подав до суду письмову заяву від 22.12.2022 про визнання позову. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 23.09.2011 Виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 4). Спір, що визначення місця проживання дитини у сторін відсутній. Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, шлюбних відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Фактично сім`я розпалась. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе, а викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Разом з тим, відповідач визнав позов. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3-4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.ст.\~105,\~110,\~112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Суд, аналізуючи вищевказані норми\~СК України\~зауважує, що в Україні гарантується право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до з ч.ч. 1-2\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач стверджує, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її інтересам, а примирення та подальше спільне життя подружжя неможливе. Суд вважає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість, а надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, що був зареєстрований 23.09.2011 Виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №38, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішує порушене позивачем питання щодо залишення її прізвища в силу вимог\~ст. 113 СК України. Суд, вирішуючи питання судових витрат, враховує письмову заяву представника відповідача, в якій він фактично визнав позов, а тому в силу вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Крім того, суд враховує, що позивач просила залишити судові витрати за собою. Отже, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи та задоволення позову, суд дійшов висновку, що позивачу з державного бюджету слід повернути 50% сплаченого нею судового збору, а інші 50 %, які необхідно було б сплатити відповідачу на користь позивача, враховуючи волю останньої, суд залишає за нею і не стягує їх з відповідача.

Outcome: approved