Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

У січні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, у якій позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 25 000 доларів CША, отриманих [PERSON] від продажу частки квартири [PERSON] та 200000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - ідповідач) на праві спільної часткової власності належала квартира за адресою [ADDRESS] . 29 травня 2020 року між позивачем та відповідачем як продавцями з однієї сторони та гр. [PERSON] як покупцем був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно п. 6.2 Договору Продавці заявляють, що одержали гроші в розмірі 1490500,00 грн. від Покупця до підписання цього договору. У позовній заяві зазначено, що після оформлення договору купівлі-продажу квартири відповідач взяв у позивачки кошти в сумі 25 000 доларів США, та повідомив, що покладе їх в банківську скриньку на зберігання, а на першу вимогу позивачки поверне дані кошти. Проте, на неодноразові вимоги про повернення коштів відповідач не реагує. Позивачка звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на даний час триває досудове розслідування за заявою позивачки. Позовна заява мотивована тим, що 08.12.2021 року відповідач власноручно написав розписку наступного змісту: [PERSON] взяв у рідної сестри [PERSON] гроші з проданої нашої батьківської квартири 29 травня 2020 року за адресою [ADDRESS] , гроші в сумі 25000 доларів США (двадцять п`ять тисяч доларів США). Обіцяю повернути сій борг. Гроші в сумі 25 тис. дол.. США у ближчому майбутньому. Весною, травень 2022 року. 8.12.2021 рік. Вказаною розпискою відповідач підтвердив факт отримання коштів від Позивача в сумі 25000 доларів США та обов`язок повернення даних коштів. При цьому, позивачем вказано, що позивач більше року не має можливості користуватись коштами, які вона передала брату від продажу свого єдиного житла. На даний час позивач не має власного житла. Позивач на даний час ніде не працює та не отримувала дохід за 2021 рік. На виручені кошти від продажу частини квартири позивач мала намір придбати інше житло. Позивач перебуває на утриманні чоловіка, який є пенсіонером. Проте, протиправна поведінка відповідача щодо неповернення коштів призвела до того, що позивач більше року не має власного житла та не має можливості використати кошти від проданої позивачем частки квартири, що завдає їй значних душевних страждань. Крім того, позивач має хронічне захворювання - астма, проте не може отримати повноцінне лікування, так як у неї відсутні кошти. Враховуючи обсяг та глибину душевних страждань позивача, тривалість протиправної поведінки відповідача, позивач оцінює розмір завданої їй моральної шкоди в 200000 грн. У зв`язку із зазначеним, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд зазначеної цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Шнайдера Сергія Володимировича про забезпечення позову в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Представник позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що відповідач брав кошти у позивачки саме на зберігання, а не у борг. Відповідачем відзиву на позов надано не було, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦК України. підставами виникнення цивільних зокрема є договори та інші правочини, інші юридичні факти. З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2020 року між позивачем та відповідачем як продавцями з однієї сторони та гр. [PERSON] як покупцем був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кварацхелія Н.Н., зареєстрований в реєстрі за №96. В матеріалах справи наявна копія розписки від 08.12.2021, відповідно до змісту якої: «Я, [PERSON] взяв у рідної сестри [PERSON] гроші з проданої нашої батьківської квартири 29 травня 2020 року за адресою [ADDRESS] , гроші в сумі 25 000 доларів США (двадцять п`ять тисяч доларів США). Обіцяю повернути свій борг. Гроші в сумі 25 тис. дол. США у ближчому майбутньому. Весною, травень 2022 року» (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. При цьому, зі змісту розписки не вбачається, що між сторонами був укладеним договір зберігання відповідно до положень ч. ст. 936 ЦК України, про зазначає представник позивача, а вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено саме договір позики, який оформлений розпискою від 08.12.2021 і ці правовідносини регулюються наступними нормами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Вимогами ч.1 ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. В свою чергу, приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом з власної ініціативи в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України було витребувано у представника позивача адвоката Шнайдера С.В. оригінал розписки від 08.12.2021, копія якої наявна в матеріалах справи на аркуші справи 8. При цьому, в судовому засіданні 14.02.2023 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Шнайдером С.В. повідомлено, що він не може надати оригінал розписки від 08.12.2021, оскільки позивач виїхала в Республіку Польща. Згідно ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 95 ЦПК України, оскільки стороною позивача не надано до суду оригінал поданої копії розписки від 08.12.2021, суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ, а саме розписка від 08.12.2021 не береться судом до уваги. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Відповідно до ч. 1. ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені па розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які с обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковий для виконання сторонами. Приписами ч.1, ч.2 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням правовідношення, в якому одна сторона (боржник) обов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позов обґрунтовано, тим що відповідачем не повернуто грошові кошти на неодноразові вимоги позивача, при цьому позивачем до матеріалів справи не долучено доказів, щодо звернення з вимогою про повернення грошових коштів за розпискою від 08.12.2021 та не надано доказів щодо звернення до органів поліції із заявою про вчинення кримінального провадження, як зазначено в позовній заяві. Разом із тим, суд зазначає, що вказаний позов є передчасним, оскільки на час звернення до суду (засобами поштового зв`язку - 28.12.2021 року), строк виконання зобов`язання, який зазначений в розписці (Весною. Травень 2022) - не настав, при цьому, доказів звернення позивача з вимогою про дострокове повернення грошових коштів, - матеріали справи не містять. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 25 000 доларів CША, отриманих [PERSON] від продажу частки квартири [PERSON] слід відмовити. Вимоги позовної заяви щодо [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн., задоволенню не підлягає задоволенню, оскільки вказана вимоги є похідною від попередньої щодо стягнення заборгованості в задоволенні, якої судом відмовлено, а також позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами заподіяння [PERSON] моральної шкоди [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed