Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 910289 від 29.03.2011 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0007; серії ЯЛ № 910290 від 29.03.2011 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0025; серії ЯЛ № 175594 від 30.08.2010 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0019; серії ЯЛ № 175595 від 30.08.2010 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0020, видані на ім`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] , скасувати державну реєстрацію цих земельних ділянок та записи в Поземельній книзі з внесенням до Державного земельного кадастру відомостей про скасування; поновити державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,7220 га з кадастровим номером 3224687000:03:002:0012 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,9073 га з кадастровим номером 3224687000:03:002:0008 та запис у Поземельній книзі на дану земельну ділянку з внесенням до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування з подальшим поновленням у Поземельній книзі на земельну ділянку площею 2,7220 га з кадастровим номером 3224687000:03:002:0008 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він являється власником 1/3 частини земельної ділянки площею 2,7220 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: 3224687000:03:002:0012 (далі земельна ділянка 1), яку він успадкував після смерті матері [PERSON] , на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області по справі №380/1527/13-ц від 18.09.2013 року. Право власності на 1/3 частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з ДРРП №10926094 від 15.10.2013 року. Інші дві частини цієї ділянки успадкували відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які набули право власності, кожен по 1/3 частині ділянки (без виділу землі в натурі), на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області по справі №2-455/2008р. від 16.09.2008 року. В подальшому, на підставі цього ж рішення суду [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №910289 від 29.03.2011 року, в якому площу земельної ділянки вже зазначено 0,9073 га, а кадастровий номер: 3224687000:03:002:0007, що не відповідає рішенню суду по справі №2-455/2008р., відповідно до якого, [PERSON] набув 1/3 частину земельної ділянки площею 2,7220 га. При спробі здати вказану земельну ділянку в оренду, було виявлено розбіжності в інформації, що міститься в правовстановлюючих документах в Єдиному державному реєстрі речових прав, з даними що містяться у Державному земельному кадастрі та Публічній кадастровій карті України, а саме в Публічній кадастровій карті у розділі «відомості про земельну ділянку» міститься інформація про дві земельні ділянки з кадастровим номером: 3224687000:03:002:0012, площею 2.722 га, а коли позивач зайшов на Публічну кадастрову карту, то замірявши площу, побачив, що ці ділянки розміром по 0,9 га. Фактично, кадастровий номер лишився, але сама земельна ділянка розділена на 3 частини, дві з яких мають кадастровий номер:3224687000:03:002:0012, інша 3224687000:03:002:0008. Очевидно, що такі зміни в державному земельному кадастрі відбулись в результаті незаконного поділу успадкованої земельної ділянки 1 та виділу його брату, [PERSON] в натурі частку їх спільної земельної ділянки. Тому що, позивач, як спадкоємець та співвласник земельної ділянки 1 не давав свого дозволу на поділ їх спільної земельної ділянки, про такий поділ його ніхто не повідомляв, а також не подавав своєї заяви (згоди) до відділу Держгеокадастру на реєстрацію в державному земельному кадастрі новостворених (утворених в результаті поділу) земельних ділянок із зміненими площами. Водночас такаж ситуація виникла із 1/3 частиною земельної ділянки площею 2,7220 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: 3224687000:03:002:0008 (далі земельна ділянка 2), яка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.10.2013 року державним нотаріусом Бурлаченко О.Г., після смерті його батька [PERSON] .. Разом з тим в Державному земельному кадастрі, що вбачається з Публічної кадастрової карти України вказана земельна ділянка зареєстрована за позивачем з площею 0.9073 га, що не відповідає правовстановлюючим документам. Свідоцтва про право на спадщину на іншу частину земельної ділянки з кадастровим номером: 3224687000:03:002:0008 також були видані Тетіївською районною держнотконторою відповідачам, по 1/3 частині кожному. 04.10.2008 року видано свідоцтво № 4027 [PERSON] , та цією ж датою видано свідоцтво на спадщину № 4030 [PERSON] . Потім, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4027 від 04.10.2008 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №910290 від 29.03.2011 року, в якому площу земельної ділянки вже зазначено 0,9074 га, а кадастровий номер присвоєно новий: 3224687000:03:002:0012, після чого кадастровий номер змінено на 3224687000:03:002:0025, про що зазначено в листі ГУ Держгеокадастру у Київській області №НВ-3221181182020 від 08.12.2020 року. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав 27.01.2021 року, що не відповідає свідоцтву про право на спадщину, відповідно до якого, [PERSON] набув 1/3 частину земельної ділянки площею 2,7220 га. В свою чергу, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4030 від 04.10.2008 році видано два державних акти, серії ЯГ №175595 від 30.08.2010 року на земельну ділянку площею 0,9073 га, з кадастровим номером:3224687000:03:002:0020, та державний акт серії ЯЛ №175594 від 30.08.2010 року на земельну ділянку площею 0,9073 га, з кадастровим номером:3224687000:03:002:0019. Очевидно, що одна із цих ділянок утворилась в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером: 3224687000:03:002:0012, що успадкована після смерті [PERSON] . Але, через помилки при видачі оспорюваних актів документально встановити не можливо, із яких успадкованих ділянок виділена в натурі кожна із цих часток. Внаслідок такого неправильного поділу землі виникли помилки у правовстановлюючих документах, та розбіжність у даних, що містяться в державному реєстрі речових прав, у Державному земельному кадастрі, на Публічній кадастровій карті, тим, що зазначені у правовстановлюючих документах, а зокрема, рішеннях суду, на підставі яких позивач та відповідачі отримали земельну ділянку у спадок, що призвело в свою чергу до того, що позивач не може використовувати та розпоряджатись своїми земельними ділянками і тому змушений був звернутись до суду. 18.01.2022 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. 24.03.2022 року до суду надійшов відзив від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області Гаврилюка М. ( том 1, а.с. 77-87). 08.11.2022 року представник позивача [PERSON] адвокат Порхун О.П. надала до суду заяву про зміну предмета позову, в якій остання просить скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 910289 від 29.03.2011 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0007; серії ЯЛ № 910290 від 29.03.2011 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0025; серії ЯЛ № 175594 від 30.08.2010 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0019; серії ЯЛ № 175595 від 30.08.2010 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224687000:03:002:0020, видані на ім`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] , скасувати державну реєстрацію цих земельних ділянок та записи в Поземельній книзі з внесенням до Державного земельного кадастру відомостей про скасування; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та запис у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 3224687000:03:002:0012, площа якої у відомостях з Державного земельного кадастру зазначена 2,7220 га, а на публічній кадастровій карті України орієнтовна площа 0,9073 га; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та запис у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 3224687000:03:002:0012, площа якої у відомостях з Державного земельного кадастру зазначена 2,7220 га, а на публічній кадастровій карті України орієнтовна площа 0,9074 га; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,9073 га з кадастровим номером 3224687000:03:002:0008 та запис у Поземельній книзі на дану земельну ділянку з внесенням до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування; визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право спільної часткової власності по 1/3 частині кожному на земельну ділянку площею 2,7220 га з кадастровим номером 3224687000:03:002:0012, що знаходиться на території Степівської сільської ради і успадкована ними після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право спільної часткової власності по 1/3 частині кожному на земельну ділянку площею 2,7220 га з кадастровим номером 3224687000:03:002:0008, що знаходиться на території Степівської сільської ради і успадкована ними після смерті [PERSON] ( том 2, а.с. 32-39). У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Порхун О.П. не прибули, до суду представник позивача надала заяву про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області у судове засідання не прибув, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] є власником 1/3 частини земельної ділянки площею 2,722 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: 3224687000:03:002:0012 (далі - земельна ділянка 1), яку він успадкував після смерті матері [PERSON] , що підтверджується копією рішення Тетіївського районного суду Київської області по справі №380/1527/13-ц від 18.09.2013 року та копією витягу з ДРРП №10926094 від 15.10.2013 року ( том 1, а.с. 17, 20). Власниками інших двох частин цієї земельної ділянки є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожен по 1/3 частині ділянки, на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області по справі №2-455/2008р. від 16.09.2008 року (том 1, а.с. 14). Також у власності позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] і [PERSON] знаходиться по 1/3 частині земельної ділянки площею 2,7220 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: 3224687000:03:002:0008 (далі земельна ділянка 2), які належить їм на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті їхнього батька [PERSON] ( том 1, а.с. 15, 16, 18). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №910289 від 29.03.2011 року площею 0,9073 га., кадастровий номер: 3224687000:03:002:0007 та державний акт на правовласності на земельну ділянку серії ЯЛ №910290 від 29.03.2011 року площею 0,9074 га., кадастровий номер: 3224687000:03:002:0012, видані на ім`я [PERSON] ( том 1, а.с. 21-22). В подальшому земельній ділянці площею 0,9074 га., кадастровий номер: 3224687000:03:002:0012, присвоєно кадастровий номер: 3224687000:03:002:0025, про що зазначено в листі ГУ Держгеокадастру у Київській області №НВ-3221181182020 від 08.12.2020 року та підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( том 1, а.с. 25-26). Державний акт серії ЯГ №175595 від 30.08.2010 року на земельну ділянку площею 0,9073 га, з кадастровим номером:3224687000:03:002:0020 та державний акт серії ЯЛ №175594 від 30.08.2010 року на земельну ділянку площею 0,9073 га, з кадастровим номером:3224687000:03:002:0019 видано на ім`я [PERSON] (том 1, а.с. 23-24). Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як способи захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічні висновки викладені в п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340. Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про землеустрій», в редакції що діяла на момент видачі оспорюваних державних актів зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі чи об`єднанні земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, затверджене замовником документації; в) копії документів, що посвідчують право на земельні ділянки; г) плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; ґ) матеріали польових геодезичних робіт; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; е) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути; є) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі знаходження земельної ділянки в заставі, користуванні); ж) згоду власника земельної ділянки (а щодо земель державної власності - органу, згідно з його повноваженнями здійснювати розпорядження земельною ділянкою) на поділ чи об`єднання земельних ділянок землекористувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній). Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі якщо відповідно до закону поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюються за погодженням з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними чи юридичними особами, до заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, сформованої в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, також додаються документи, що належним чином підтверджують таку згоду. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), право власності є непорушним, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 цього ж кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з нормами статей 355, 356 ЦК, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). При цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно, до ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1). При цьому, договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 4). Позивач не надавав своєї згоди на поділ успадкованих ним земельних ділянок, не укладав з відповідачами договір про виділ в натурі часток земельних ділянок, не подавав заяву (згоду) на реєстрацію оспорюваних новостворених земельних ділянок в державному земельному кадастрі. Разом з тим, позивач вважає, щоб відновити його право на власність на земельні частки, які він успадкував після батьків, потрібно одночасно із скасуванням державних актів на земельні ділянки, що утворилися внаслідок незаконного поділу, та їх державної реєстрації, визнати право спільної часткової власності на вказані земельні ділянки усіх співвласників, так як воно виникло у них при спадкуванні та було порушене внаслідок незаконного поділу. Згідно ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У відповідності до ст. 90 ЗК України 1. Власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. 2. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно із ст. 152 ЗК України 1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ст. 7 ЗУ «Про державний земельний кадастр» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать: ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні; Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву). Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр», поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до пунктів 60, 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. В такому випадку позивач може поновити своє право на земельні ділянки шляхом відновлення попереднього становища, яке існувало до проведення поділу земельних ділянок, отриманих у спадщину позивачем та відповідачами. Для того, щоб відновити попереднє становище, необхідно скасувати державні акти та державну реєстрацію права власності на новоутворені земельні ділянки, записи про них в поземельній книзі та поновити право спільної часткової власності позивача та відповідачів на успадковані ними земельні ділянки, в тому розмірі і формі, що виникли у них після спадкування. Поновити їх право можна спсобом визнання права спільної часткової власності за позивачем та відповідачами. Суд не бере до уваги поданий 24.03.2022 року представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області відзив, так як на момент розгляду справи судом предмет позову було змінено, а від відповідача в свою чергу не надходило жодних заяв. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved