Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до гр. Туркменістану [PERSON] , посилаючись на те, що між нею, відповідачем і турагентом UA_MV PZN, який діє від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», 21 грудня 2020 року укладено договір про надання комплексу туристичного комплексу, за умовами якого турагентом було замовлено для туристів турпродукт, а саме: туристична поїздка до Арабської республіки Єгипет в період з 30.12.2020р. по 04.01.2021р. з проживанням в готелі, авіаквитками та страховим полісом. Загальна сума наданих турагентом послуг склала 37 600,00 грн. (тридцять сім тисяч шістсот гривень 00 копійок), яка була сплачена позивачкою 21.12.2020р. в повному обсязі, що підтверджується банківською квитанцією АТ «Приватбанк» № Р24АР24А828900889С85918 від 21.12.2020р. Позивач зазначає, що з відповідачем було досягнуто згоди, що відповідач відшкодує половину вартості за надані туристичні послуги, тобто в розмірі 18 800 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок). Позивачка зазначає, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханнями відшкодувати мені половину вартості за надані туристичні послуги, проте розрахунки проведені так і не були. 16.04.2021р. позивачкою було направлено вимогу на адресу реєстрації відповідача з проханням відшкодувати в порядку регресу половину вартості за надані відповідачу туристичні послуги. Дана вимога була відправлена з описом вкладення та з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також неодноразово позивачка зверталася до відповідача через мобільні додатки, в тому числі через додаток Viber, з проханням погасити перед нею борг, проте такі звернення залишилися поза увагою відповідача. Додатково, 22.04.2021р. позивачкою було направлено на електронну адресу відповідача - [INFO] , яка є офіційною, що використовувалася у діловому спілкуванні між нею та відповідачем та для направлення відповідних документів на вказану пошту, вимогу про відшкодування в порядку регресу за надані туристичні послуги та рахунок на оплату від 16.04.2021р., які підписані за допомогою електронного цифрового підпису та мають силу оригіналу. Однак відповідач ніяк не відреагував на вимоги, яка скеровані на його адресу. Позивачка зазначає, що будь-яких заперечень щодо відшкодування вартості туристичних послуг від відповідача так і не отримано на момент подання позову до суду. У зв`язку з чим позивач звернулася з позовною заявою до суду з метою захисту порушених прав. Ухвалою судді від 11.11.2021р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 11.11.2021 р., разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, проте поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від позивачки надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] (позивачкою), гр. Туркменістану [PERSON] (відповідачем) і турагентом UA_MV PZN, який діє від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», 21 грудня 2020 року було укладено договір про надання комплексу туристичного комплексу, за умовами якого турагентом було замовлено для туристів турпродукт, а саме: туристична поїздка до Арабської республіки Єгипет в період з 30.12.2020р. по 04.01.2021р. з проживанням в готелі, авіаквитками та страховим полісом. Загальна сума наданих турагентом послуг склала 37 600,00 грн. (тридцять сім тисяч шістсот гривень 00 копійок). яка була сплачена позивачкою 21.12.2020р. в повному обсязі, що підтверджується банківською квитанцією АТ «Приватбанк» № Р24АР24А828900889С85918 від 21.12.2020р. Згідно розділу 2 вищезазначеного Договору визначено умови оплати туристичного продукту туристами. Пунктом 4.2.1. вищезазначеного Договору визначено обов`язок туриста оплатити вартість туристичного продукту протягом 2 днів (годин) з моменту підписання даного Договору, якщо інше не буде погоджено сторонами. Відповідно до п. 5.13 вищезазначеного Договору визначено, що турист, що підписав договір, представляє інтереси всіх туристів, про яких зроблене замовлення, несе відповідальність перед турагентом та іншими туристами, за вибір послуг, правильність повідомлення даних, своєчасну оплату послуг та виплату штрафів в разі відмови від подорожі. 21.12.2020р. позивачка в повному обсязі сплатила замовлений турпродукт, що підтверджується банківською квитанцією АТ «Приватбанк» № Р24АР24А828900889С85918 від 21.12.2020р. Відповідно до ст. 540 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено вимоги до виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників. Так, зокрема, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Статтею 544 ЦК України визначено право боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу, а саме: боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України - якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. Нормами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"). Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги доведеність позивачем своїх вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг в порядку регресу за туристичні послуги, що складає: 18 800,00 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок), інфляційне збільшення суми боргу - 310,54 грн. (триста десять гривень 54 копійок) та 3% річних - 1 154,32 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят чотири гривні 32 копійки), а всього 20 264,86 грн. (двадцять тисяч двісті шістдесят чотири грн. 86 коп.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved