Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щоміся\-чно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в сім`ї позивача (позивач та чоловік позивача [PERSON] ) проживає і виховується внука останніх малолітня [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою виконкому Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 14-83 від 14.06.2022 року.Її мати, а донька позивача, [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Козелецькою селищною радою Козелецького району Чернігівської області 25.04.2018 року).Батько дитини [PERSON] проживає в м. Києві, працює водієм тролейбуса Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо Комунального підприємства «Київпастранс», має іншу сім`ю. Раніше періодично відвідував доньку, спілку\-вався телефоном. В кінці 2021 року позивач просила його забрати дитину до себе на канікули, щоб вона побула з ним, побачила новорічну ялинку в м. Києві. Він пообіцяв [PERSON] її забрати і сказав скласти речі. Вона із задоволенням це робила. А потім позивач застала внуку в сльозах, по кі\-мнаті були розкидані ті речі, які вона збирала. Виявляється, що [PERSON] повідомила батьку про зібрані речі, а той відповів «чи ти питала мене, що зібралась?». В результаті побачення з бать\-ком не відбулося, позивач з чоловіком повезли дитину до святкової ялинки в м. Чернігів, щоб якось відволікти від цієї ситуації.З січня 2022 року [PERSON] до доньки не приїжджав, матеріально на її утримання, харчування, навчання, лікування не допомагає, не проявляє до неї батьківської уваги та не створює належних умов для розвитку її здібностей. Позивач питала чому не їде, адже маршруткою з Києва може доїхати до самого нашого двору в с. Ставиське. У відповідь чула не зрозуміле «ви хочете, щоб я на воді і хлібі сидів? Не знаєте які ціни в Києві?». [PERSON] отримує пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 2300 грн., позивач з чоловіком отри\-мують пенсії в розмірі 2410,81 грн. та 2300 грн. відповідно. Стараються забезпечити дитину всім необхідним, для дистанційного навчання провели інтернет, придбали сучасні гаджети.У травні 2022 року закінчився строк дії картки для виплат АТ КБ «Приватбанк», на яку надходять пенсійні виплати [PERSON] . Тільки за участі законного представника - батька дитини можна переоформити нову картку. Знову ж з цим зверталась до [PERSON] . У від\-повідь почула: «Як така розумна, то переоформлюй, а нема грошей - йди працювати». Завдяки тому, що на час воєнного стану термін дії карток на певний час продовжили авто\-матично, то поки вони мають можливість користуватись коштами з пенсії. В даному випадку це можна розцінювати як зловживання батьківськими правами, тобто відповідач свідомо вибрав таку модель поведінки, яка створює перешкоди інтересам дитини.Внука має діагноз хронічний обструктивний пієлонефрит, рецидивуючий перебіг, ремісія, без порушення функції нирок та супутні - дифузний зоб І ст., еутиреоз, субгігантизм. Потребує контролю за станом здоров`я, періодичного обстеження та відповідного лікування, в тому числі в умовах стаціонару, і дієтичного харчування. Цим всім опікується позивач, про що свідчить довідка №4 від 22.06.2022 року Комунального некомерційного підприємства «Козелецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Козелецької селищної ради. Батько дитини за інформацією про стан її здоров`я до ЦПМСД не звертався. Вони готувалися до поїздки в Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна дитяча лікарня» для консультації та огляду спеціалістів, здавали аналізи в маніпуляційному кабінеті ТОВ «Медлаб Полісся». З 02.08.2022 року дитина перебуває на стаціонарному лікуванні в дитячій лікарні. Це потрібно було зробити раніше, але через складне транспортне сполучення з м. Черніговом не мали можливості. При цьому неодноразово просила [PERSON] , щоб забрав доньку та обстежив її у спеціалістів в м. Києві, також безрезультатно.Позивач пригадує, як у період з 01.07.2020 по 14.07.2020 року внука перебувала на лікуванні в педіатричному відділенні Чернігівської обласної дитячої лікарні, дуже плакала через це, позивач з чоловіком змушені були по черзі кожного дня їздити до неї в лікарню, щоб вона була спокійніша, батько жодного разу не провідав, казав не знає де та лікарня.Таким чином, поведінка [PERSON] свідчить про його сві\-доме нехтування батьківськими обов`язками та про ухилення від їх виконання. Останнє поля\-гає в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її вихован\-ня, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, меди\-чного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в достатньому обсязі; не надає дитині доступу до ку\-льтурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні ди\-тини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від вико\-нання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України.При забезпеченні якнайкращих інтересів дітей необхідно враховувати те, що розлучен\-ня з батьками надає тяжкий вплив на дітей, воно повинно проводитися лише в крайньому ви\-падку, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних ви\-падках; розлучення не повинно проводитися, якщо його можна оминути з допомогою менш радикальних заходів.В даній ситуації важливим є те, що позбавлення батьківських прав [PERSON] не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він з нею не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька зі своєю ди\-тиною. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між ним та дитиною.Водночас, виходячи з якнайкращих інтересів дитини позбавлення батьківських прав бу\-де сприяти інтересам дитини і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реаліза\-цію її прав. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та не заперечували проти заочного вирішення справи. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справ від останнього до суду не надходило. В судові засідання викликався шляхом надіслання повісток про виклик до суду, судові повістки зі зворотними поштовими повідомленнями повернулись до суду з відмітками Укрпошти - «адресат відсутній за вказаною адресою». До того ж у судові засідання гр. [PERSON] , також викликалася шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Крім того, інформація щодо даної справи, у тому числі про дату, час і місце її розгляду, розміщена на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13 лютого 2012 року [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати зазначена [PERSON] , а в графі батько - [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 25 квітня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що Козелецькою селищною радою Козелецького району Чернігівської області, складено відповідний актовий запис №126 (а.с. 13). Відповідно до довідки Козелецького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 №67 від 21 червня 2022 року, батько дівчинки [PERSON] не цікавиться про життя, здоров`я, навчання дитини взагалі. У школі жодного разу не був, успішністю дитини не цікавився, з учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідує. [PERSON] , [INFO] , навчається в 6 класі Козелецького ЗЗСО І-ІІІ ст. №2 з третього класу. Дитина проживає разом з бабусею та дідусем в [ADDRESS] .Учениця регулярно відвідує заняття у школі, має високі бали з предметів. Дитина завжди охайна, доглянута. Бабуся - [PERSON] постійно підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться шкільним життям дитини. [PERSON] має всі необхідні умови для життя і навчання, бабуся постійно піклується про дитину, забезпечує всім приладдям, сучасними гаджетами. Дитина організовано і систематично працює онлайн в ЗУМі за умови дистанційної форми навчання. [PERSON] відвідує шкільні і класні заходи(а.с. 26). Згідно довідки КНП «Козелецький центр первинної медико-санітарної допомоги Козелецької селищної ради» від 22.06.2022 року, [PERSON] , [INFO] , хворіє з 2014 року. DS: хронічний обструктивний пієлонефрит, рецидивуючий перебіг, ремісія, без порушення функції нирок. Дифузний зоб І ст., еутиреоз, субгігантизм. Дитиною опікується бабуся. Батько дитини за інформацією про стан здоров`я до Козелецької ЦПМСД не звертався (а.с. 17). Згідно довідки Стависького старостинського округу №24-03/04 від 20.06.2022 року, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області 23.11.1999 року є батьком дитини [PERSON] . Дитина [PERSON] проживає разом з дідусем та бабусею в [ADDRESS] . Батько [PERSON] участі у вихованні дочки [PERSON] не приймає, з дитиною не проживає, матеріально дитину не утримує, не цікавиться розвитком та навчанням. З січня місяця 2022 року батько дитини [PERSON] до дитини не приїздив, не відвідував, матеріально не допомогав. Можна зробити висновок, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківського обов`язку. Малолітня [PERSON] знаходиться на утриманні своїх дідуся та бабусі [PERSON] та [PERSON] , які займаються її вихованням та доглядом (а.с. 27). Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини [PERSON] від 20.06.2022 року, складений комісією у складі старости Дмитренко Світлани Михайлівни , депутата Козелецької селищної ради Солошина Сергія Вікторовича, діловода ЦНАП Корнієнко Валентини Іванівни, засвідчує, що дитина [PERSON] проживає разом з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] у житловому будинку площею 77 м.кв. будинок складається із 4 кімнат. Будинок має пічне опалення, біля будинку є господарські приміщення (сарай, погріб, колодязь). В будинку є холодна та гаряча вода, ванна кімната. Для дитини виділена окрема кімната, в кімнаті є шафа, диван, стіл, стільці, тумбочка. В будинку підтримується належний санітарний стан. Бабуся з дідусем утримують підсобне господарство корова, свиня, птиця, оброблять присадибну ділянку, виро\-щують овочі, фрукти. Для малолітньої дитини створені належні умови для проживання, ви\-ховання та розвитку (а.с. 28). Наведе свідчить, що відповідач у порушення ст. 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради розглянуто заяву [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також розглянуто матеріали, надані Ставиським старостинським округом Козелецької селищної ради, Козелецьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 про невиконання батьківських обов`язків [PERSON] . [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , померла (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Козелецькою селищною радою Козелецького району Чернігівської області від 25.04.2018 року). Після смерті матері малолітня [PERSON] виховується в сім`ї бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] , та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знаходиться на повному утриманні бабусі та дідуся, які належним чином доглядають за дитиною, займаються її вихованням. Відповідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 20 червня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , для малолітньої [PERSON] створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Дитина забезпечена повноцінним харчуванням, одягом, взуттям, предметами гігієни, шкільним приладдям. За інформацією наданою Ставиським старостинським округом Козелецької селищної ради, [PERSON] з донькою не проживає, з січня місяця 2022 року до дитини жодного разу не приїжджав, не бере участі у вихованні дитини, матеріально не утримує, не цікавиться її здоров`ям, розвитком, успіхами, не проявляє батьківської турботи до дитини, тобто не виконує батьківські обов`язки. За інформацією, наданою Козелецьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 [PERSON] , [INFO] , навчається в 6 класі Козелецького ЗЗСО І-ІІІ ст. № 2 з третього класу. Батько дівчинки [PERSON] у навчальному закладі жодного разу не був, не цікавився навчанням, успішністю дитини, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, ст. 164 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Виходячи із вищевикладеного, з метою захисту прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування Козелецької селищної ради визнає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 30). Рішенням виконкому Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 537-34/VIII від 19.07.2022 року, затверджено висновок органу опі\-ки та піклування Козелецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 29). Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вихованням та утриманням дитини займається позивач, що підтверджено матеріалами справи. За встановлених обставин, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини. Крім того, одночасно, підлягає вирішенню заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містяться і в ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту вказаної норми вбачається, що аліменти на дитину можуть бути присуджені одному з батьків або іншим законним представникам дитини, з якими вона проживає. Згідно з ч. 1, 2 ст. 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. При цьому, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити. Так, факт тривалого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і які дають суду підстави зробити висновок, що [PERSON] являючись батьком неповнолітної [PERSON] , дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню та утриманню, що відповідно до вимог ст. 164, 180-183 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з останнього аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щоміся\-чно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved