Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

У грудні 2019 позивач Національний університет біоресурсів і природокористування України, в особі представника, звернувся до суду із заявою, в якій просив: стягнути з [PERSON] на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України заборгованість по квартирній платі і платі за отримані житлово-комунальні послуги у розмірі 23889,39 грн, збитки від інфляції у розмірі 5612,05 грн, три відсотки річних у розмірі 1493,00 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2004 № 2783 є власником квартири [ADDRESS] та споживачем житлово-комунальних послуг. Позивач є балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору та не своєчасної оплати за отримані житлово-комунальні послуги, у відповідача утворилась заборгованість за період жовтень 2014 - жовтень 2019 у сумі 23889,39 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У листопаді 2020 року представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по квартирній платі і платі за отримані житлово-комунальні послуги у сумі у сумі 30111,78 грн., збитки від інфляції у сумі 5761,65 грн., три проценти річних від простроченої суми, що становить 1581,89 грн, судовий збір. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу № 2783 від 07.09.2004, посвідченого 07.09.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2783. Національний університет біоресурсів і природокористування України є балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 03.12.2019 № 103/123 та здійснює обслуговування будинку і забезпечує надання житлово-комунальних послуг його мешканцям. Між позивачем та відповідачем укладено типовий договір про реструктцризацію заборгованості за дитлово-комунальні послуги від 01.07.2017 № 1, за умовами якого відповідачу надано розстрочку у погашенні заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період квітень 2011 - червень 2017 на суму 17102,89 грн. Термін дії договору до 20.12.2018. Сплата заборгованості повинна була здійснюватися згідно з графіком, встановленим у договорі. Проте, відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобовязання щодо погашення боргу. Відповідно до умов п. 4.2. договору у разі коли доходу відповідача не вистачає для повного погашення боргу, строк дії договору продовжується за його письмовою заявою до повного погашення. Однак докази щодо звернення відповідача до позивача в матеріалах справи відсутні. Станом на 21.10.2020 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період листопад 2019 - вересень 2020, яка становить 6222,39 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Позивач звертався до відповідача з претензіями від 11.01.2019 № 0087, 12.07.2019 № 1652 та 10.10.2019 № 2295 про стягнення грошових коштів, що підтверджується копіями претензій, з вимогою погасити заборгованість. Матеріали справи не містять доказів, що заборгованість, що утворилась, відповідачем погашена в добровільному порядку. Відповідно до ст.ст. 66-68 Житлового кодексу Української РСР , визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця. Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 визначено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язаний припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, а відтак стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість по оплаті за проживання у гуртожитку за період з листопад 2019 - вересень 2020, а саме заборгованість по квартирній платі і платі за отримані житлово-комунальні послуги у сумі у сумі 30111,78 грн., збитки від інфляції у сумі 5761,65 грн., три проценти річних від простроченої суми, що становить 1581,89 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривня.

Outcome: approved