Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Генеральний директор товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» О.В. Їжаковський, звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 4217681 від 22.09.2021 року в розмірі 77070,00 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 10500,00 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги -34650,00 грн.; заборгованості за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 29925,00 грн.; заборгованість із комісії - 1995,00 грн.;судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 2481,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 вересня 2021 року відповідач уклав із товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Договір про споживчий кредит № 4217681. Згідно п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором на строк визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Станом на сьогоднішній день строк надання грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 15 грудня 2021 між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22 за яким, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4217681 від 22.09.2021 року, що укладений між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 47145,00 грн., з яких: 10500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34650,00 - заборгованість за процентами, 1995,00 грн. - заборгованість з комісії. Станом на 05.12.2022 року загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 77070,00 грн., з яких: 10500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34650,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 29925,00 грн. - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 1995,00 грн. - заборгованість з комісії. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 16.01.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22 вересня 2021 року [PERSON] уклав із товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Договір про споживчий кредит № 4217681 та зобов`язався проводити погашення заборгованості за позикою на умовах, передбачених Договором, який вчинено у електронній формі. Законом України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.Електронний договір, крім визначенихЦивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно з ч. 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Представником позивача до матеріалів справи надано довідку про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] надав згоду на укладення договору №4217681 від 22.09.2021 року одноразовим ідентифікатором L84350. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 10500,00 грн. на картковий рахунок на 15 днів строком до 07 жовтня 2021 року, з можливою пролонгацією строку кредитування (п.2.3). В підтвердження отримання кредитних коштів відповідачем, позивач надав суду Довідку від 16.02.2022 року ТОВ "ФК Елаєнс", про те, що з рахунка товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» 22.09.2021 перераховано кошти згідно договору № 4217681 на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 10500,00 грн. З відомостей ТОВ "Мілоан" про щоденні нарахування та погашення до кредитного Договору № 4217681 вбачається, нарахування ввідсотків у розмірі 34650,00, які нараховуються за ставкою 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом, що становить 210 грн в день, а за стандартною процентною ставкою за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.5.2., 1.6, п.2.3.1.2 Договору), становить 525,00 грн. в день. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово згідно п.1.5.1 Договору в розмірі 1995,00 грн. 15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22 за яким, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами перелічені у Формі реєстру боржників у паперовому вигляді (Додаток №3), строк виконання зобов`язань за якими настав. Відповідно до розділу 2 Предмет договору, за цим договором Клієнт-Первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 89575232,26 грн., Фактор зобов`язується, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом та Боржниками. Відповідно до умов цього Договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. За цим Договором Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договором про надання фінансових послуг, Право Вимоги за яким передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування Фактором придбаного у Клієнта Права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.6.1.1., 6.1.2., 6.1.3., 6.1.4., 6.2 Договору, оформлення відступлення Права вимоги відбувається в такому порядку. За цим Договором Клієнт відступає, а Фактор приймає Право вимоги. Реєстр Боржників в електронному вигляді (Додаток №1) передається Фактору за Актом приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7. Право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №2), який є підтвердженням Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги. З моменту переходу до Фактора Права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед Клієнтом ( у разі наявності), стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. ТОВ «Мілоан» відступило своє право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором, надані суду докази на виконання умов п. 2.1 договору факторингу №15-12/2021-22 від 15.12.2021 року, а саме - підтвердження передання ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в розпорядження ТОВ «Мілоан» у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників. ТОВ «Вердикт Капітал» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, має самостійний баланс, кореспондентські рахунки в установах банків, має свою круглу печатку, що підтверджується Статутом. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 47145,00 грн., з яких: 10500,00 - заборгованість за тілом кредиту, 36645,00 - заборгованість за процентами та комісією. Станом на 05.12.2022 року загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 77070,00 грн., з яких: 10500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34650,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 29925,00 грн. - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, а саме 09.02.2022 року, 1995,00 грн. - заборгованість з комісії. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як зазначалось вище, позивач придбав права вимоги до відповідача у справі. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблено висновок, що ст.625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Згідно п. 4.2 Договору про споживчий кредит від 22.09.2021 року № 4217681, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний, допустимий та переконливий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь яких доказів не надано. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Таким чином, аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2481,00 грн. По справі маються судові витрати на правничу допомогу, які, у відповідності до положень ст. 137 ЦПК України, підлягають стягненню виходячи з наступного. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу надано Договір про надання правової допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022 року, Витяг з прайсу послуг, платіжне доручення, заявка про надання юридичної допомоги №188, Витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022 року. Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило, незважаючи на те, що копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження було надіслано на адресу відповідача. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved