Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на гараж № ХХІІ від 04.06.2004, який розташований в [ADDRESS] , видане на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1518 від 30.12.2003, відповідно до змісту якого [PERSON] на праві власності належить гараж № ХХІІ; свідоцтва від 06.01.2011 про право власності на садовий будинок розташований в [ADDRESS] , яке видане на підставі рішення виконкому сільської ради 21.10.2010 за № 72 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що на його ім`я було видано свідоцтво про право власності на гараж № ХХІІ від 04.06.2004, який розташований в [ADDRESS] , видане на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1518 від 30.12.2003, відповідно до змісту якого [PERSON] на праві власності належить гараж № ХХІІ. Однак, у вказаному свідоцтві помилково зазначено прізвище заявника « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Також, вказує, що 03.06.2013 на його ім`я було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6125287600:01:001:1133, площею 0,0600 га, яка розташована на території [ADDRESS] із цільовим призначенням для садівництва, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.06.2013 за № НВ-6100336872013. Пояснює, що саме на цій земельній ділянці розташований садовий будинок у садовому товаристві «Ініціатор», у свідоцтві на право власності на який допущена помилка у його прізвищі. З огляду на викладене, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою судді від 09.01.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження. Представник заявника адвокат Трач В. І. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення представника заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON] у м. Тернопіль, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.05.1955. 23.06.2011 на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Тернополя, видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] . Згідно довідки №523 від 20.07.2011 Управління МВС України в Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , дійсно 23.06.2011 Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] взамін втраченого паспорта серії [NUMBER] , виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 02.07.1998 на прізвище [PERSON] , на підставі перекладу свідоцтва про народження з російської мови на українську серії [NUMBER] , виданого 26.05.1955 РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. 04 червня 2004 року видано свідоцтво про право власності на гараж № ХХІІ, відповідно до якого виконком Тернопільської міської ради посвідчує, що гараж № ХХІІ, що розташований в [ADDRESS] » дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності, свідоцтво видано на пі славі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1518 від 30.12.2003. Як вбачається з свідоцтва на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 06.01.2011 Стегниківською сільською радою, садовий будинок загальною площею 70,2 кв. м., який знаходиться в [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому сільської ради від 21.10.2010 № 72 на праві приватної власності. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію прав серії ССУ № 657228 від 06.01.2011, реєстраційний номер: 32574709, садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно Витягу № НВ-6100336872013 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.06.2013, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка із кадастровим номером 6125287600:01:001:1133, площею 0,0600 га, яка розташована на території [ADDRESS] із цільовим призначенням для садівництва. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що розбіжності наявні у написані прізвища заявника [PERSON] у свідоцтві про право власності на гараж № ХХІІ від 04.06.2004, який розташований в [ADDRESS] , видане на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1518 від 30.12.2003 та у свідоцтві від 06.01.2011 про право власності на садовий будинок розташований в [ADDRESS] , яке видане на підставі рішення виконкому сільської ради 21.10.2010 за № 72, викликані різним перекладом прізвища заявника з російської мови на українську мову та носять лише формальних характер. При цьому, іншого способу усунення наявних розбіжностей у написанні прізвища заявника немає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності свідоцтва про право власності на гараж № ХХІІ від 04.06.2004, який розташований в [ADDRESS] , видане на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 1518 від 30.12.2003 та свідоцтва від 06.01.2011 про право власності на садовий будинок розташований в [ADDRESS] , яке видане на підставі рішення виконкому сільської ради 21.10.2010 за № 72, [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а беручи до уваги той факт, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухвалені судом рішення, у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved