Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Торецької міської Військово- цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про реєстрацію малолітньої дитини за місцем фактичного проживання без згоди батька. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . 05.07.2013 Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області їх шлюб було розірвано. Після розлучення донька залишилася проживати з позивачкою. Відповідач у справі участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її життям. Наразі позивачка змушена зареєструвати [PERSON] за місцем їх фактичного проживання, у квартирі, яка видана позивачці по ордеру на жиле приміщення №80 від 26.11.2021. Дана квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , у якій позивачка проживає разом зі своїми доньками [PERSON] та [PERSON] . Наразі малолітня [PERSON] зареєстрована у своєї бабусі (матері позивачки) [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] . Дана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 05.03.2012. Зняти з реєстрації з вказаної адреси свою малолітню доньку позивачка не може, адже батько дитини, відповідач у справі не дає на це згоду. Проте, у досудовому порядку, це питання вирішити не можливо. З колишнім чоловіком позивачка не підтримує жодних стосунків. Так само він не спілкується і з їх спільною донькою, позивачці не відомо місце його фактичного проживання. У січні 2022 року позивачка подала до відділу реєстрації місця проживання Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області заяву про реєстрацію місця проживання своєї малолітньої дитини за адресою: [ADDRESS] , однак їй було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини через те, що батьки дитини мають різні адреси місця реєстрації та батько дітей не дав письмової згоди на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. На підставі викладеного, позивачка просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] ,надати дозвіл на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилася в місті Дзержинськ Донецької області, за адресою реєстрації матері [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дитини [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом надіслання судових повісток, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно з положеннями ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками в свідоцтві про народження записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 05.07.2013 Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] разом зі своїми доньками [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до копії довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №3818/83 від 16.12.2021. Дана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 05.03.2012, копія якого наявна в матеріалах справи. Однак фактично [PERSON] разом зі своїми доньками [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS] , яка видана Торецькою міською військово-цивільною адміністрацією Бахмутського району Донецької області позивачці по ордеру на жиле приміщення №80 від 26.11.2021, копія якого наявна в матеріалах справи. У січні 2022 року позивачка подала до відділу реєстрації місця проживання Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області заяву про реєстрацію місця проживання своєї малолітньої дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак їй було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини через те, що батьки дитини мають різні адреси місця реєстрації та батько дітей не дав письмової згоди на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про доцільність реєстрації мальолітньої [PERSON] , [INFO] за місцем фактичного проживання без згоди батька №85/02-1.15 від 17.01.2023, з метою захисту житлових прав малолітньої дитини, встановлено доцільність реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька. Згідно із ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Так, правила здійснення реєстрації місця проживання закріплені у постанові КМУ №207 від 02.03.2016 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі - Правила). Відповідно до п. 18 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Також, у п. 26 вказаних Правил зазначено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Підстави для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання визначені ст. 9-1 Закону та п.11 Правил. Так, орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію, у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними, для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. З огляду на ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання серед іншого обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Аналізом зазначених норм, встановлено, що будь-яка фізична особа, що досягла 14 річного віку вправі вільно вибирати місце проживання, у зв`язку із чим звертатися до органів реєстрації із заявами з даного приводу. Одночасно, місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, відповідно батьки звертаються до органів реєстрації із заявами про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання дітей. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання [PERSON] за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання [PERSON] без згоди батька підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд зазначає, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.07.2022. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі: 992,40 грн.

Outcome: approved