Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, на весь період навчання, але не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць - допустити до негайного виконання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. 13 липня поточного року [PERSON] пішов від них. За весь період він приїхав лише 25 вересня (за день до подачі позовної заяви на стягнення аліментів) і залишив 2 тис.грн. На даний час проживають окремо, кожний своїм життям і своїми інтересами.. Старший син [PERSON] на даний час є повнолітнім. Він є студентом Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» 1 курсу факультету європейської освіти за напрямом підготовки «Економіка підприємства та управління персоналом», форма навчання денна, навчання платне (за контрактом), стипендії не отримує. Термін навчання до 30 червня 2025 року. Вартість навчання за один рік коштує 15 980 грн. та 310 євро. Нею вже зроблена сплата 25 липня та 26 вересня 2022 року за перший семестр навчання в сумі 8 000 грн. та 310 євро. Оскільки форма навчання є денна і платна, повнолітній син дуже потребує матеріальної допомоги і надалі від батька. Працевлаштуватися він не має можливості, оскільки постійно на навчанні. Вона працює, але її заробітної плати не вистачає на все необхідне двом дітям. Менший син - [PERSON] навчається в 4-А класі «Інтелект України» Рівненського ліцею № 23. Щомісячна вартість за навчальні посібники для 4 класу складає 350 грн., за період навчального року сума витрат - 3150 грн. Крім того з меншим сином займається три рази в тиждень репетитор з англійської мови, вартість 1 год. - 150 грн., в тиждень - 450 грн., в місяць - 1800 грн. Разом з тим [PERSON] потребує послуги приватної няні з понеділка по п`ятницю в сумі 200 грн. в день, 4000 грн. в місяць. Відповідач є матеріально забезпеченою особою. З 2008 по 2017 роки її чоловік, як суб`єкт малого підприємництва - фізична особа, займався роздрібною торгівлею автомобілів. Щорічно звітувався про отримані доходи в податковий орган. Лише за 2010 рік обсяг виручки від реалізації товарів складає 180 тис.грн., за 2011 - 480 тис.грн. - враховуючи курс валюти у 2010-2011 роках (8 грн.) - сума складає 82,5 тис.доларів. Враховуючи те, що протягом їхнього сімейного життя (20 років), ніяких матеріальних благ вони не набули, тому ці кошти мають бути у нього на збереженні. Згідно інформації Територіального сервісного центру № 5642 на адвокатський запит, [PERSON] протягом 2013-2017 років знято з обліку для реалізації 7 транспортних засобів. Крім того у його власності перебуває 3 транспортні засоби. На даний час її чоловік офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] та здійснює регулярні вантажні перевезення у різні країни. Їй відомо, що на даний час оплата праці водія автотранспортних засобів становить 80 тис.грн. (дані Державної служби зайнятості України станом на 21.09.2022, розміщені на сайті - ТОП 10 вакансій, серед них - 80 тис.грн - ФОП: водій автотранспортних засобів (Львівська область). Крім того, її чоловік [PERSON] має відкриті банківські рахунки у АТ КБ «Приватбанк», розмір своїх заощаджень і вкладень їй не повідомляє. Враховуючи викладене, вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на її користь на утримання меншого сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., щомісячно, і на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 10 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення, на період навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років і це не буде обтяжливим для відповідача, зважаючи на вартість комунальних послуг, проїзд, вартість навчання, різке підняття цін на продукти харчування, одяг і найнеобхідніше. Позивачка [PERSON] , представник позивачки адвокат Казбулатова О.М. у судовому засіданні підтримали позов в межах його доводів. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Підтримав поданий до суду відзив згідно якого не заперечив проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно та на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що вимога позивачки про стягнення з нього щомісячно на кожного сина по 10 000 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є великим, не враховано його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Не може погодитись з твердженням Позивача щодо його матеріального забезпечення та ніби то отримання ним великих обсягів доходів. Так, дійсно він, як фізична особа-підприємець з 2007 року займався торгівлею легковими автотранспортними засобами, однак з 29.12.2016 року знятий з обліку та припинив свою підприємницьку діяльність. На той час дійсно були деякі заощадження, частку яких витратив для підтримки своєї підприємницької діяльності, а іншу частку для придбання в 2003 році квартири в [ADDRESS] ). Банківські рахунки відсутні, лише у AT КБ «Приватбанк» є одна кредитна картка (дебетова). На сьогоднішній день заощаджень не має, враховуючи час воєнного стану реалізацією транспортних засобів не займається, офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] отримує заробітну плату та відрядні лише за здійснення малогабаритних вантажних перевезень по території України та за кордоном. При призначенні розміру аліментів просив врахувати й те, що він опікується своєю матір`ю [PERSON] , яка є непрацездатною та інвалідом 2 групи, через свій похилий вік та стан здоров`я теж потребує певної матеріальної допомоги. Що стосується забезпечення грошових надходжень на оплату навчання його молодшого сина [PERSON] , який навчається у 4-А класі Рівненського ліцею №23 Рівненської міської ради вважає, що прописана в заяві Позивачем інформація стосовно послуг репетитора з англійської мови і тим паче послуг приватної няні не має документального підтвердження і не є достовірною. Стосовно оплати навчання повнолітнього сина [PERSON] , то ні він, ні його мати [PERSON] перед вступом до вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет ім. академіка Степана Дем`янчука» не погоджували з ним ні його вибір, ні майбутню професію сина, ні розмір оплати за навчання, тому покладати на нього обов`язок на відшкодування його вартості теж суперечить в деякому розумінні приписам ч.1 ст.141 СК України. На сьогоднішній день, його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, про який просить Позивачка. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Підтримав поданий до суду відзив. Вказав , що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на кожного сина в розмірі по 1500 грн. З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивачка не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити її позов. Ухвалою суду від 14.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.11.2022 за клопотанням позивача [PERSON] витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання громадянином України [PERSON] , державного кордону України за період з 01.01.2021 р. по день надання інформації, включно, та зобов`язано надати на адресу Рівненського міського суду Рівненської області належним чином засвідчені копії документів, що містять відповідну інформацію (справа № 569/14243/22). Витребувано з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо руху грошових коштів за усіма банківськими рахунками відповідача [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , які відкриті на його ім`я у вказаній банківській установі, за період часу, починаючи з 01.01.2021 року по день надання інформації, а також належним чином завірені копії відповідних документів (банківських виписок про рух коштів, тощо) на підтвердження вказаної інформації, що витребовується та зобов`язати надати їх на адресу Рівненського міського суду Рівненської області,.Відмовлено у задоволенні клопотання в частині витребування у ФОП [PERSON] , документи та інформацію щодо здійснення [PERSON] транспортних перевезень по Україні , та витребування інформацію у Державної митної служби України щодо [PERSON] , інформацію щодо перетину митного кордону та копії вантажно-митних декларацій поданих [PERSON] за період з 01.01.2021 року по день надання такої інформації. Ухвалою суду на місці 23.11.2022, 30.01.2023 задоволено клопотання представника позивача адвоката Казбулатової О.М. про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі , який розірвано 22.11.2022 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, яке набрало законної сили 23.12.2022. З оглянутих судом копій свідоцтв про народження вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] згідно актового запису № 1111 від 17.06.2003, зареєстрованого відділом РАГС м. Рівне та [PERSON] , [INFO] згідно актового запису № 2120 від 22.08.2013, зареєстрованого відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, є [PERSON] та [PERSON] . З оглянутої судом довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні м.Рівне № 27862 від 18.07.2022, виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР вбачається, що позивачка [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] ,, [PERSON] , [INFO] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що [PERSON] , є студентом Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» 1 курсу факультету європейської освіти за напрямом підготовки «Економіка підприємства та управління персоналом», форма навчання денна, навчання платне (за контрактом), стипендії не отримує. Термін навчання до 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою № 029/6166 від 07.09.2022. Оглянутими судом копіями долучених позивачкою квитанцій підтверджується понесення позивачкою витрат на оплату за навчання [PERSON] в розмірі 8000,00 грн. та 310 євро. Згідно довідки № 82 від 26.09.2022 вбачається, що [PERSON] навчається в 4-А класі за «Освітньою програмою початкової коли науково-педагогічного проекту «Інтелект України» Рівненського ліцею № 23 Рівненської міської ради. Згідно оглянутих копій звітів вбачається, що [PERSON] як суб`єкт малого підприємництва - фізична особа, займався роздрібною торгівлею автомобілів. Щорічно звітувався про отримані доходи в податковий орган. За 2010 рік обсяг виручки від реалізації товарів складає 180 тис.грн., за 2011 - 480 тис.грн. Згідно інформації Територіального сервісного центру № 5642 на адвокатський запит, [PERSON] протягом 2013-2017 років знято з обліку для реалізації 7 транспортних засобів. Крім того у його власності перебуває 3 транспортні засоби, що вбачається з оглянутої відповіді на запит адвоката. З досліджених судом інших письмових доказів, наданих позивачкою вбачається, що позивачка [PERSON] офіційно працевлаштована в ГУ ДПС у Рівненській області на посаді головного державного інспектора, відповідно до довідки про заробітну плату № 127/00-10-02-06 від 04.10.2022, загальна сума доходу за період з квітня 2022 по вересень 2022 становить 118125,91 грн. Відповідно до декларацій позивачки про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майнового стану державного службовця та особи, яка претендує на зайняття посади державного службовця щодо себе та членів своєї сім`ї за періоди 2008-2012 року, становить 1229080 грн. Згідно контракту від 25.07.2022 року № 029/22/003 вбачається, що оплата за навчання [PERSON] за рік становить 7990 грн. або 155 Євро. З досліджених судом інших письмових доказів, наданих відповідачам вбачається, що 29.12.2016 року [PERSON] знятий з обліку та припинив свою підприємницьку діяльність згідно оглянутої копії виписки з аналітичної онлайн-системи https://youcontrol.com.ua. Встановлено, з оглянутої копії трудового договору, що [PERSON] офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] на посаді водія автотранспортних засобів , отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн., загальна сума доходу за період з 01.02.2022 по 30.10.2022 становить 58700,00 грн. На виконання ухвали суду від 23.11.2022 з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація щодо руху грошових коштів за усіма банківськими рахунками відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , які відкриті на його ім`я у вказаній банківській установі, за період часу, починаючи з 01.01.2021 року по 17.12.2022 року , а також належним чином завірені копії банківських виписок про рух коштів. Згідно даних виписок позивачка вважає, що відповідач отримував щомісячно близько 20 тис.грн., так як на картку надійшли кошти на загальну суму 277549,00 грн., проте доказів того, що це був дохід відповідача, який у відповідності до пололожень законів України був оподаткований як дохід фізичної особи, суду не було надано, а судом таких доказів встановлено не було. З оглянутої судом інформації, наданої Адміністрацією Держприкордонслужби України від 24.11.2022 на запит суду вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 10.01.2021р. по11.12.2022р. неодноразово перетинав державний Кордон України як на виїзд, так і на в`їзд, іншої інформації немає. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для На дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня -2618 грн., з липня - 2744 грн., з грудня - 2833 грн. , а з січня 2023 року - 2833 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Враховуючи встановлені по справі обставини, часткове визнання відповідачем позову, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд прийшов до висновку що позовна заява в частині стягнення аліментів на неповнолітнього сина підлягає до задоволення частково. Рішенням суду слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2022 р. до повноліття дитини. Рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць з 27.09.2022р. по 27.10.2022 р. - допустити до негайного виконання. Ст. 55 Конституції України передбачено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню повнолітніх дітей лежить на обох з батьків, то суд прийшов до висновку, що кожний з батьків має нести матеріальні витрати в період навчання дитини до 30.06.2025 р. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання. Також суд враховує, що навчання сина сторін [PERSON] , на денній формі є певною перешкодою у його працевлаштуванні. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] на період його навчання, оскільки судом не встановлено будь-якого джерела доходу повнолітнього сина у даний час. Таким чином, враховуючи достовірно встановлені судом докази, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, положень СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання підлягають до задоволення частково , слід стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.00 коп., щомісячно, починаючи з 27.09.2022 р. до 30.06.2025 року. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1984,80 грн. за дві окремі вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та повнолітнього сина, від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову, з розрахунку 992,40 грн.х 2 вимоги = 1984,80 грн. . На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial