Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що [PERSON] , яка доводиться їй донькою, підтримувала близькі стосунки з відповідачем [PERSON] від яких у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Після народження дитини [PERSON] та відповідач [PERSON] жодного дня не проживали разом, а сам [PERSON] дитиною не цікавився, участі у її вихованні не приймав, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. [PERSON] з червня 2013 року майже постійно перебував в місцях позбавлення волі за вчинення злочинів. Мати дитини [PERSON] з 25 серпня 2021 року перебувала під вартою у зв`язку з притягненням її до кримінальної відповідальності, за вироком суду їй призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. З 25 серпня 2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем, яка нею опікується, та створила для дитини нормальні умови для проживання, розвитку та повноцінного відпочинку. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які підлягають перерахуванню на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Ухвалою суду від 03 листопада 2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, доручено третій особі підготувати та подати суду висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 18 січня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 16 лютого 2023 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилась, 01 лютого 2023 року [PERSON] надала суду заяву в якій підтримала власні позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, 01 лютого 2023 року [PERSON] надав суду заяву в якій визнав позовні вимоги [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнення з нього аліментів на її утримання. Просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Воднєва Н.В. в судове засідання не з`явилась, 18 січня 2023 року надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини. На виконання ухвали суду надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] від 18 січня 2023 року. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України вбачається, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 126 СК України, батько дитини [PERSON] , матір [PERSON] (а. с. 6). Головним спеціалістом відділу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Матвєєвою Г.П. складено акт обстеження умов проживання за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 06 січня 2022 року, з якого вбачається, що умови проживання у квартирі задовільні, чисто, в кімнатах зроблено ремонт, замінені вікна, є міжкімнатні двері. Дівчата мають окремі ліжка, шафу з одягом за сезоном, є куточок для навчання та відпочинку. Кімнати обладнані необхідними меблями (а. с. 7). З характеристики КЗ «Спеціалізована школа № 129 фізико-математичного профілю» Дніпровської міської ради від 08 серпня 2022 року вбачається, що [PERSON] навчається в школі з 01 вересня 2019 року, протягом всього навчання вихованням дівчинки займається бабуся [PERSON] , яка цікавиться її навчанням, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя та забезпечує дитину всім необхідним (а. с. 8). З довідки «Спеціалізована школа № 129 фізико-математичного профілю» Дніпровської міської ради від 10 серпня 2022 року вбачається, що батько [PERSON] контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується (а. с. 9). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2070 за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] власник, [PERSON] донька, [PERSON] онука, [PERSON] онука (а. с. 10). 13 серпня 2022 року [PERSON] склав заяву, засвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Скибою І.А., в якій повідомляє судові органи, органи опіки та інші компетентні органи про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у встановленому законодавством порядку відносно його малолітної дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб (а. с. 13-14). Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців (а. с. 15-16). За висновком Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , комісія одноголосно вирішила доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] (а. с. 43-44). До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права. Відповідно до ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. За змістом ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно\~до\~ст.\~150\~СК\~України,\~батьки зобов`язані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сім`ї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини.\~Батьки зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 164 СК України\~підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми від 15 травня 2003 року, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сукупний аналіз вищевказаних норм та встановлених в ході судового розгляду обставин справи дійсно свідчить про те, що відповідач [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки [PERSON] , [INFO] , не приймає будь-якої участі у вихованні доньки, не піклується про неї, про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я. При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] визнає позов в повному обсязі. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати доньку. Надані позивачем суду докази та встановлені в судовому засіданні обставини загалом свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на дитину має відбуватись шляхом перерахування коштів на особистий рахунок малолітньої [PERSON] , [INFO] , який підлягає відкриттю у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд враховує передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обов`язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, які підлягають перерахуванню на особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи встановлені по справі обставини, з урахуванням вимог чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також повного визнання позову відповідачем [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved