Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] 23.11.2022 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 15758, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів у частці від заробітку (доходу) - у розмірі 1/6 частини з усіх його видів, починаючи стягнення з дати подання цієї позовної заяви до суду, і до зміни матеріального та сімейного стану сторін у справі. Позов обґрунтовано тим, що позивачка [PERSON] являється матір`ю відповідача [PERSON] та, одночасно, пенсіонеркою, в якої сума для проживання, після оплати комунальних послуг та закупівлі ліків, залишається меншою, аніж мінімальний прожитковий мінімум, достатній для її харчування та забезпечення побутовими предметами першої необхідності. Відтак, вона потребує щомісячної матеріальної допомоги. Позивачка [PERSON] вказує, що її діти з нею не проживають, при цьому її син, а в даній справі відповідач - [PERSON] , матеріальну допомогу їй добровільно не надає. Не отримавши від дітей жодної підтримки на прохання про надання допомоги, позивачка [PERSON] була змушена звернутись до суду. Тому позивачка [PERSON] просить на підставі ст. 202 СК України свій позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення аліментів на непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка [PERSON] 20.01.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві суду за вх. № 985, зі змісту якого позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а судовий розгляд цієї справи просить суд провести без її участі. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 25.11.2022 року первинно, а 20.12.2022 року повторно, було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 22.12.2022 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження на 30.01.2023 року о 12:45 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки [PERSON] та причетність до такого порушення її прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Підгірцівською сільською радою Стрийського району Львівської області 23.01.1981 року (копія міститься у справі, а. с. 18), стверджується, що матір`ю відповідача [PERSON] являється позивачка [PERSON] .. Довідкою про склад сім`ї Підгірцівського старостинського округу виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 18.11.2022 року за вих. № 331 вказується, що за адресою по [ADDRESS] зареєстровані - позивачка [PERSON] (являється власницею цього домогосподарства), відповідач [PERSON] , а також його повнолітній брат - [PERSON] , [INFO] (копія міститься у справі, а. с. 5). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 11.08.2021 року на бланку серії [NUMBER] , позивачці [PERSON] призначена довічно пенсія за віком (копія міститься у справі, а. с. 9). З довідки про доходи позивачки [PERSON] від 18.11.2022 року за вих. № 2774343564776719, виданої відділом обслуговування громадян № 4 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вбачається, що остання перебуває на обліку у Стрийському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та за період з 01.11.2021 року по 01.10.2022 року отримала - 25 009 грн. 46 коп. пенсійних виплат, а безпосередньо за жовтень 2022 року - 2 127 грн. 13 коп. (копія міститься у справі, а. с. 6). Долученою випискою із медичної карти амбулаторного хворого, датованою зверненням 18.11.2022 року, позивачці [PERSON] встановлено діагноз (дані про діагноз не розголошуються в силу положень ст. 286 ЦК України) та проводилось її лікування (копія міститься у справі, а. с. 7-8). Релевантні джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовані судом при ухваленні даного рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання повнолітніми дітьми обов`язку піклуватися та утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, зокрема, щодо стягнення відповідних аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в ст. 51 Конституції України. У сою чергу, згідно з ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік. З-поміж іншого, статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Як роз`яснюється у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Висновок суду за результатами розгляду справи. З системного аналізу наведених вище норм та джерел права можна дійти висновку, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); - непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю); - потреба матері, батька в матеріальній допомозі. При цьому, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних вище умов та не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, що відповідає також правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 212/1055/18-ц, хоча, звичайно, цей чинник ураховують при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України. Як було встановлено судом, позивачка [PERSON] є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію, яка призначена їй довічно. Сума її пенсії за період з 01.11.2021 року по 31.10.2022 року складає 25 009 грн. 46 коп. відповідних виплат, тобто від 1 948 грн. 13 коп. до 2 127 грн. 13 коп.. У свою чергу, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.01.2022 року становить 1 934 грн., з 01.07.2022 року - 2 027,00 грн., а з 01.12.2022 - 2 093,00 грн.. Отож, сума нарахованої позивачці [PERSON] пенсії відповідає сумі прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Натомість позивачка [PERSON] не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування. Посилання позивачки [PERSON] на незадовільний стан свого здоров`я не підтверджують обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії, відтак виходячи зі змісту ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мінімальний розмір пенсії забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивачку [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність її позовних вимог. Попри наведене, суд зауважує, що в матеріалах цієї справи наявне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27.03.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 454/3505/19 та номером судового провадження 2/454/454/2020, котре набрало законної сили 03.12.2020 року, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі усіх видів його заробітку (доходу) (копія з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 31-32), що приймається судом до уваги при ухваленні даного рішення у справі про можливість стягнення з цього відповідача аліментів на непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги. Суд також зауважує, що у позивачки [PERSON] , окрім відповідача [PERSON] , є ще один повнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що нею не заперечується, й обоє її синів зареєстровані за однією й тією ж адресою - за місцем проживання позивачки [PERSON] , що зумовлює солідарність в оплаті комунальних послуг за таким спільним місцем проживання сім`ї [PERSON] . До того ж, позивачкою [PERSON] позовних вимог, аналогічних пред`явленим у даній справі, до її повнолітнього сина [PERSON] не було пред`явлено, що викликає подив та може свідчити про приховані наміри цієї позивачки та насправді інші причини пред`явлення нею цього позову, до прикладу допомогти у такий спосіб відповідачеві [PERSON] вирішити у майбутньому питання про зменшення розміру аліментів, котрі сплачуються ним на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також відмову у задоволенні таких позовних вимог повністю, - слід здійснити у порядку, визначеному ч. 6 ст. 141 ЦПК України, зокрема компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: dismissed