Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиною спадкоємицею померлого, однак звернувшись до нотаріуса дізналась про пропуск нею терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Вказує, що не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що про наявність спадкового майна дізналась лише після звернення до адвоката, тому просить визначити їй додатковий строк. 25.07.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 27.07.2022 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив Білоцерківської міської ради з запереченнями на позов. Вказаний відзив обґрунтований тим, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Зазначено про відсутність доказів на підтвердження факту того, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлого. Вказано про недоведеність та необґрунтованість причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса та відсутність доказів на підтвердження існування об`єктивних, поважних, непереборних та істотних причин на вчинення цих дій. 02.11.2023 року ухвалою суду витребувано від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи після [PERSON] . 05.12.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача, в обґрунтування якої зазначено про наявність обставин непереборної сили. Так, останнім днем подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було [INFO] , однак з 17.03.2020 року в Україні запроваджено карантин з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19. Позивач вказує, що довгий час хворіла, в тому числі на COVID-19 і у зв`язку з ослабленим імунітетом внаслідок хвороби та запровадженими карантинними обмеженнями не було можливості звернутись у визначені строки з відповідною заявою. Зазначила, що [PERSON] є її братом, всі докази на підтвердження родинних зв`язків, а також того, що вона є єдиним спадкоємцем після померлого містяться в матеріалах справи. 08.12.2022 року до суду надійшла відповідь нотаріуса.\~ 16.01.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 15.02.2023 року представник позивача та позивач звернулись до суду з заявами про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, позиція сторони вказана у відзиві на позов. В матеріалах справи міститься лист Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана Відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у місті Києві серії [NUMBER] від 12.11.2019 року, актовий запис № 18838. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 2-987 від 03.04.1992 року (на поверховому плані кв. [ADDRESS] ). Згідно з Інформаційною довідкою з ДРРПНМ № 306789168 від 08.08.2022 року, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за [PERSON] в Реєстрі відсутні. В матеріалах справи містяться копії досліджень зору позивача та консультативних висновків Офтальмологічної клініки "Айлайз": № 14213 від 01.09.2022 року, № 25047 від 14.06.2021 року, № 10828 від 02.06.2020 року, № 51980 15.10.2019 року, № 9777 від 15.01.2019 року, № 9777 від 03.05.2018 року, відповідно до яких [PERSON] встановлено діагнози: міопія слабкої степені, складний міопатичний астигматизм, початкова катаракта, пресбіопія. Адреса медичного закладу [ADDRESS] . Відповідно до листа Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори № 2240/01-16 від 29.11.2022 року, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. В обґрунтування поважності пропущення строку для подання заяви позивач посилається на запровадження карантинних обмежень, необхідністю їх дотримання та проблемами зі здоров`ям. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) на всій території України встановлено карантин з 12 березня, який продовжено станом на день винесення судового рішення, в тому числі до 30.04.2023 року. Загальновизнаним фактом є наявність всесвітньої пандемії COVID-19, через яку досить тривалий період всі державні та приватні установи України фактично припинили проводити, як прийом так і видачу документів від громадян. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, та Указом від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року № 2738-ІХ)), з 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан, який триває. Також з матеріалів справи прослідковується наявність у позивача проблем зі здоров`ям, які підтверджуються відповідними медичними документами.\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, поважних, непереборних та істотних обставин, які позбавили [PERSON] можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. З огляду на вказане, суд вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, з урахуванням фактичних обставин справи, є поважними. Доводи відповідача про неможливість встановлення, чи є [PERSON] спадкоємцем (єдиним) після смерті [PERSON] , суд вважає необґрунтованими, оскільки саме до повноважень нотаріуса входить встановлення кола спадкоємців під час видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом, при цьому за змістом листа нотаріальної контори встановлено відсутність спадкової справи до майна померлого на час вирішення цієї справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують\~ вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а отже наявні підстави для задоволення позовної заяви.

Outcome: approved