Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

В листопаді 2021р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 22 листопада 2018р. (далі по тексту - договір позики) у розмірі 295524,91 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 листопада 2018р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідачу були надані у позику грошові кошти у розмірі 168871,38 грн., що за курсом НБУ становить еквівалент 6080,0 дол. США, строком до 22 квітня 2019р. включно, зі сплатою 2,5% від суми позики за кожний день прострочення обов`язку щодо повернення коштів. Факт отримання відповідачем грошових коштів у позику підтверджується його заявою від 22 листопада 2018р., посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконував, надані у позику грошові кошти не повернув. Станом на 08 листопада 2021р., заборгованість відповідача за договором позики становить 295524,91 грн., з урахуванням суми позики та відповідної неустойки. Оскільки в досудовому порядку вирішити не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2022р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання, стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та сторона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки в судове засідання не повідомив. Відзив на позов відповідачем до суду не подавався, у визначені строки. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено судом, що 22 листопада 2018р. між сторонами був укладений у письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого відповідачу були надані позивачем у позику грошові кошти у розмірі 168871,38 грн., що за курсом НБУ становить еквівалент 6080,0 дол. США, строком до 22 квітня 2019р. включно, зі сплатою 2,5% від суми позики за кожний день прострочення обов`язку щодо повернення коштів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, надав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 168871,38 грн., про що останнім було підписано заяву від 22 листопада 2018р., посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. Згідно із розрахунком заборгованості за договором позики, станом на 08 листопада 2021р. заборгованість відповідача становить 295524,91 грн., з яких 168871,38 грн. - сума основної заборгованості; 126653,54 грн. - сума штрафних санкцій. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики 295524,91 грн. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2955,25 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,0 грн.

Outcome: approved