Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

1. Описова частина 24.10.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40\~000 грн. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 06.03.2021 вона звернулася до відповідача із запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі №240/6339/21 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 06.03.2021. Даними протиправними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у негативних переживаннях, стані постійної психоемоційної напруги, важкості виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається на її фізичному та моральному стані, через що вона не готова закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що у неї загострене почуття справедливості. Також вона являється інвалідом 2 групи. Розрахунок моральної шкоди здійснено, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 6500 грн на місяць та зважаючи на принцип справедливості, вважає що відшкодуванню підлягає 40000 грн. У відзиві\~на позовну\~заяву представник відповідача Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області позовні вимоги не визнав та просить відмовити в їх задоволенні із тих підстав, що позивачкою не доведено ні заподіяння їй моральної шкоди, ні обґрунтування розміру заподіяної шкоди. Вважають, що до позовної заяви не надано доказів на підтвердження причинного зв`язку між відповідними діями відповідача та завданням відповідачці моральної шкоди, а також не зазначено на яких критеріях розрахунку базується заявлена позивачем до відшкодування сума моральної шкоди. Сам по собі факт наявності судового рішення не є підставою для стягнення моральної шкоди. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою від 25.10.2022 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 03.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі № 240/6393/21 адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправними дій щодо надання неповної інформації та зобов`язання надати відповідь - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 06 березня 2021 року. Зобов`язано виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області розглянути запит від 06.03.2021 про надання публічної інформації, з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації". \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК № 128750, копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] та висновку ЛКК [PERSON] 24.10.2018 встановлено другу групу інвалідності внаслідок психічного розладу, їй протипоказано перебування біля відкритого вогню, водойм рух.мех., на висоті. Норми права, застосовані судом Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені у статтях 1173 та 1174 ЦК України. Зокрема статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз доводів сторін, висновки суду Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, у зазначеній справі суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому, слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №197/1330/14-ц моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на зазначені норми матеріального права, правові висновки Верховного Суду та встановлені у справі обставини, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Суд зазначає, що сам лише факт ухвалення рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачці моральної шкоди та не звільняє позивачку від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди. Вказаним рішенням Житомирський окружний адміністративний суд, визнавши протиправними дії відповідача при розгляді запиту [PERSON] , зобов`язав виконавчий комітет Бердичівської міської ради розглянути цей запит у відповідності до вимог законодавства. Отже, цим судовим рішенням були відновлені порушені права позивача на розгляд її запиту. Будь-яких інших обставин, зокрема, щодо заподіяння шкоди позивачці, причинного зв`язку між такою шкодою та бездіяльністю відповідача не встановлено. Задовольняючи частково адміністративний позов [PERSON] , суд констатував факт порушення відповідачем вимог законодавства при розгляді заяви позивача. При цьому, враховуючи характер спірних правовідносин, вина заподіювача шкоди презумується. Разом з тим, лише ухвалення рішення про бездіяльність відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] за вказаних обставин недостатньо для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачка зобов`язана довести належними та допустимими доказами наявності негативних наслідків протиправної бездіяльності відповідача у вигляді моральної шкоди та заявленого розміру відшкодування. Зокрема, позивачка не надала доказів настання негативних наслідків немайнового характеру, причино-наслідкового зв`язку між відповідною бездіяльністю та завданням їй моральної шкоди, які відповідно до вимог законодавства є обов`язковою умовою для вирішення питання щодо визначення наявності моральної шкоди. Позивачка не надала також доказів, які б підтверджували, що пережиті нею негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду. Позивачка не конкретизувала, які саме зміни відбулися у її звичному житті, внаслідок неотримання нею відповіді виконкому на її запит. За приписами норм процесуального права доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Посилання позивачки на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо передбаченого законом права на відшкодування моральної шкоди, завданої правопорушенням у сфері інформації, та на практику Європейського суду з прав людини, за висновками якого при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом, не можуть бути врахованими судом, оскільки позивачка не довела самого факту заподіяння їй моральної шкоди внаслідок допущених відповідачем порушень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог та у задоволенні позову суд відмовляє. Розподіл судових витрат Відповідно до частин 1 та 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка є особою із інвалідністю другої групи та згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed