Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладений 02.09.2006 та зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 377. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що позивач з відповідачем стали зовсім чужими людьми. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружні відносини припинилися. Можливості зберегти сім`ю не має. Спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно не має. Збереження сім`ї не можливе і суперечить інтересам. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2022 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомленням ) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи. За таких обставин на підставі ст. 223, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 02 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб який був зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 377, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 02.09.2006. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач упевнений, що подальше подружнє життя і збереження сімейних стосунків неможливо і суперечить інтересам, які мають істотне значення, а саме: неможливість відновлення колишніх відносин. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно ст. 112 СК України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Позивачу залишити шлюбне прізвище. Понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду стягнути з відповідача, а саме судовий збір 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved