Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернувшись до суду з даним позовом вказує на те, що вона, [PERSON] , до видачі паспорта на інше прізвище у зв`язку із укладенням шлюбу, 21.12.2019р. в березні 1995р. була прийнята на роботу до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону». Більше 10 років обіймає посаду інженера по підготовці виробництва. За весь період своєї трудової діяльності ніколи не порушувала трудової дисципліни, чесно та сумлінно дотримувалась вимог чинного законодавства та своєї посадової інструкції. Так, 06.09.2018р. на товаристві відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», на підприємстві ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» була утворена нова профспілкова організація - Первинна профспілкова організація Профспілки залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», яка є організаційною ланкою Профспілки залізничників та транспортних будівельників України. Однак, її через дискримінацію, пов`язану з переходом до даної профспілки, без погодження з останньою, при відсутності її провини в порушення норм КЗпП України було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Особами, що увійшли до даної профспілки було написано відповідні заяви про отримання з них профспілкових платежів та відповідні листи- повідомлення в належні органи та безпосередньо відповідачу, які було залишено для реєстрації відповідачу. Однак, відповідач впродовж тривалого часу ігнорував всі належні, неодноразово надані йому документи (в тому числі і відмовлявся добровільно реєструвати їх) та продовжував ігнорувати саму організацію утворивши при цьому нестерпні умови праці для всіх хто увійшов до її складу і її в тому числі. Їх принижували та всяко намагались змусити вийти з даної профспілки. При цьому головою іншої профспілки, що діє в даному товаристві неодноразово з нею проводились бесіди, в яких наголошувалось на тому, що якщо вона вийде з цієї профспілки то все це припиниться і в неї усе буде добре. Звільнивши 13.11.2018р. голову їхньої профспілки їх почали ігнорувати. Однак, після чергового повернення через незаконне звільнення відповідачем голови їх профспілкової організації [PERSON] до роботи в травні 2019р., ними (загальними зборами ППО) в черговий раз було ініційовано чергову подачу документів стосовно діяльності профспілки, в тому числі вони намагались провести передбачені законом дії щодо заключення нового колективного договору. Після чого неправомірні дії з боку посадових осіб відповідача було виведено на новий рівень. Позивач вважає, що фактично її безпосереднім керівником [PERSON] - начальником виробничого відділу, було піддано цькуванню, погрозам та недопущенням до робочого місця, а також відсторонено від виконання нею її посадових обов`язків, в зв`язку із чим вона була змушена звернутись за захистом до керівництва товариства. Однак, замість підтримки та захисту від свавілля її прямого керівника, вона потрапила під пряме дискримінування та за вказівкою посадових осіб відповідача залишилась без засобів праці (в неї відбирали всю паперову документацію, комп`ютер та інші засоби праці). З нею перестали спілкуватись не тільки інформаційно-технічні працівники товариства, з якими раніше вони мали рівні робочі стосунки, але і ті працівники, з якими по роботі безпосередньо вона зобов`язана контактувати. Так, їй відмовлялись звітувати виробничі відділи, посилаючись на безпосередні вказівки спочатку [PERSON] , а потім і голови правління. Крім іншого, її тривалий час періодично не допускали до робочого місця як виявилось на підставі безпосередніх заборон керівництва товариства. Тобто, її фактично відсторонили від роботи, і це в той час як згідно ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Вважає, що підстав для її відсторонення від виконання обов`язків у відповідача не було. Після виходу на лікарняний по вагітності і пологам голови їх профспілки з 02.10.19р., вирішивши, що їх немає кому захистити, після чергового наклепу на неї [PERSON] , на наступний день, керівник товариства [PERSON] сказав, що він її звільнить за скороченням штату та переведе в цех, щоб її там зганьбили, але робити їй на займаній посаді більше не дадуть. Вона на протязі тривалого часу неодноразово просила керівництво товариства надати їй змогу працювати, в тому числі писала доповідні, якими просила керівництво товариства захисти її від свавілля безпосереднього керівника [PERSON] та надати їй змогу працювати та виконувати покладені на неї посадові обов`язки. Але її, наказом №4 від 16.10.2019р., було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Згідно наказу за невиконання її посадових обов`язків, а саме: за начебто самоусунення від контролю за процесом виробництва та похідні від цього інші дії. Посилаючись при цьому на норму ст.147 КЗпП України п.2 наказу їй було оголошено догану. Правлінню товариства було чудово відомо про те, що притягнення її до відповідальності через незабезпечення ним самим її роботою є неправомірним, однак це його не спинило. Так само як і не спинило недотримання ним процедури погодження надання їй догани як особі, що в серпні 2019р. виконувала обов`язки голови профспілки та обраного секретаря в супереч п.2 ст.41 ЗУ «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», а саме: притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є, в їх випадку це загальні збори. На засідання профспілкового комітету (загальні збори) щодо надання згоди на її звільнення не викликалась, заяву про розгляд подання про її звільнення без її участі не подавала. Відповідач не подавав це питання на розгляд ППО- залізничників товариства, а відповідно не погоджена з профспілкою догана не є правомірною. Так само до правління товариства офіційно зверталась і профспілка до якої вона входить і після відмови в реєстрації її доповідних та службових записок та ігнорування її особисто головою правління, який відсилав її зі всіма питаннями з цього приводу до головного інженера [PERSON] , хоча згідно з наказом саме [PERSON] є тим хто контролює виконання даного наказу. В результаті цих цькувань, на тлі постійного морального стресу, в неї просів імунітет і вона почала регулярно хворіти, після догани вона взагалі ледь могла ходити на роботу, злягла і тяжко захворіла, так як в неї підвищився тиск і вона навіть не могла стояти на ногах. Тому вона була змушена лікуватись на стаціонарі та приймати ліки для можливості і в подальшому вийти на роботу. Тобто все це надзвичайно негативно вплинуло на неї, підірвавши її фізичний та психо-емоційний стан та примусило її вживати додаткових зусиль для організації свого життя та життя її дитини. Оскільки особисто вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі свої посадові обов`язки, визначені Посадовою інструкцією, вважає наказ №4 від 16.10.2019 року незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів пов`язаних з її переходом до іншої профспілкової організації та з інших підстав зазначених нею у позовній заяві, а тому просила суд визнати дії ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання її посадових обов`язків, згідно наказу №4 від 16.10.2019 року дискримінаційними та незаконними, в тому числі і через відсутність її провини та скасувати цей наказ. Стягнути з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 200000грн. та компенсувати за рахунок відповідача всі судові витрати. Рух справи з моменту подачі позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2020 року дану справу було передано на розгляд судді Тиврівського районного суду Мазурчаку А.Г. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021 року дану справу було передано на розгляд судді Тиврівського районного суду Ратушняку І.О. Ухвалою Тиврівського районного суду від 16.03.2021 року дану справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Ухвалою від 18.04.2022 року суддя Ратушняк І.О. задовільнив свою заяву про самовідвід. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2022 року вказану справу передано на розгляд судді Вальчуку В.В. Ухвалою Тиврівського районного суду 19.04.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 04.05.2022 року позивачем було подано заяву про усунення недоліків та ухвалою суду від 05.05.2022 року дану справу було прийнято до провадження судді Вальчука В.В. та призначено до судового розгляду. У встановлений законом строк, 19.02.2020 року, відповідач подав суду відзив, в якому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову (т.1 а.с. 58-66). 27.02.2020 року позивачка подала заперечення на відзив, в якому просить задоволити її позов (т.1 а.с. 104-110). 13.03.2020 року позивач подала заяву про зміну (зменшення) позовних вимог в якій просила визнати дії ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання її посадових обов`язків, згідно наказу №4 від 16.10.2019 року дискримінаційними та незаконними, в тому числі і через відсутність її провини та скасувати цей наказ. Компенсувати за рахунок відповідача всі судові витрати (т.1 а.с.120). 08.12.2020 року позивачем було подано заяву про зміну (збільшення) позовних вимог в якій просила визнати дії ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання її посадових обов`язків, згідно наказу №4 від 16.10.2019 року дискримінаційними та незаконними, в тому числі і через відсутність її провини та скасувати цей наказ. Стягнути з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 200000грн. та компенсувати за рахунок відповідача всі судові витрати (т.1 а.с.160). 16.04.2021 року відповідачем було подано заперечення на заяву про зміну (збільшення) позовних вимог (т.1 а.с.182-184). 30.04.2022 року позивачем подано заяву про зміну позовних вимог в якій вона просила суд визнати дії ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання її посадових обов`язків, згідно наказу №4 від 16.10.2019 року дискримінаційними та незаконними, в тому числі і через відсутність її провини та скасувати цей наказ. Компенсувати за рахунок відповідача всі судові витрати (т.1 а.с.231). У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку, надала суду заяви, в яких просить справу розглядати у її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Згідно ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1\~ст.223 ЦПК України\~встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України заяв позивача та думки представника відповідача про розгляд справи у відсутність позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Також пояснив, що об`єднаний орган профспілки не був створений, [PERSON] була членом профспілки і її голова [PERSON] . Їх членів було менше 15 чоловік і по статуту у них може бути тільки голова профспілки. Їй пропонувалось дати письмові пояснення, але вона неодноразово відмовлялась. Питання на обговорення профспілки не виносились, бо вона не є членом виборного профспілкового органу. Позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності за невиконання посадових обов`язків та самоусунулась від виконання посадових обов`язків протягом двох місяців. Безпосереднім керівником в неї був [PERSON] , який зараз на пенсії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює головним інженером ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону". [PERSON] фактично протягом 2019 року ігнорувала свої трудові обов`язки в організації роботи. Вона казала, що виконувати свою роботу вона не буде, це було у вересні-жовтні 2019 року, про що були складені доповідні записки ним, [PERSON] і [PERSON] . Вона взагалі не робила ту роботу, яку повинна була робити, вела облік виготовленої продукції, а повинна була організовувати весь виробничий процес на виробництві за що їй дали догану. Пояснення вона відмовилась надавати, ніяких протиправних дій щодо неї не вчинялось. У них є одна профспілка, яка діє на підприємстві, була ще одна профспілка, в яку входило кілька людей, вона діяла тільки для них і для підприємства нічим не займалась. На даний час ця профспілка не діюча через відсутність у ній людей. По їх профспілці угоди з іншою профспілкою не було, як і не було у них рахунку в банківській установі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює в ПрАТ Гніванський завод спецзалізобетону начальником цеху. Ситуація по даній справі сталась в 2019 році. Він, як начальник цеху, [PERSON] в цеху не бачив жодного разу, він не пам`ятає, чи їй давали можливість надати пояснення щодо її дій чи ні. Щодо неї не застосовувалось протиправних дій, він цього не бачив і не чув. У них на підприємстві є профспілка, керівником якої є [PERSON] і ходили чутки, що було створено інші профспілки, але її члени ніколи не були присутні ні на яких зборах і та профспілка була створена на його думку, як фіктивна організація. До неї входили [PERSON] , [PERSON] , хто ще - не знає. Він вважає, що до [PERSON] законно застосовано дисциплінарне стягнення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює в ПРАТ Гніванський завод спецзалізобетону начальником цеху з виготовлення шпал і труб ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону". [PERSON] не цікавилась виробництвом і в цеху не з`являлась, там ще була [PERSON] , яка дійсно займалась своєю роботою, а після її звільнення її посаду зайняла [PERSON] , яка не виконувала свої обов`язки. Вона скоріше виконувала роботу диспетчера, але до неї додзвонитись було неможливо. Їй начальник відділу сказав дати пояснення, але вона відмовилась. Щодо неї не вчинялись протиправні дії. Підтверджує свою доповідну, ця подія сталась у вересні-жовтні 2019 року. В них на підприємстві була профспілка, але [PERSON] була створена інша профспілка. Договору з іншою профспілкою - не підписували. Їх там було 5 чи 6 чоловік. Вважає, що до [PERSON] було законно застосовано дисциплінарне стягнення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була головою первинної профспілкової організації Профспілки залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ Гніванський завод спецзалізобетону. Коли вона повернулась до роботи після звільнення за рішенням суду, їх профспілка почала активно працювати. [PERSON] заборонив працівникам передавати інформацію позивачці і вона не могла виконувати свої обов`язки. Вони писали звернення керівнику підприємства , але ніяких реагувань не було. Коли позивачка знайшла невідповідності по роботі, її керівник [PERSON] звільнився, а їй дали догану. Вони слали багато листів, щоб з`ясувати причину догани, але відповіді, по якій причині [PERSON] дали догану, не отримали. До цього часу позивач була зразковим працівником і на момент догани була заступником голови профспілки, а коли проводились засідання, була секретарем. На заводі було дві профспілки. Був колективний договір. Чи був об`єднаний орган по профспілках, вона не пам`ятає. Суд вислухавши представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] 21 грудня 2019 року вийшла заміж і змінила прізвище на " [PERSON] ", що стверджується її свідоцтвом про шлюб (т.1 а.с. 31). Судом встановлено, що наказом ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" № 4 від 16.10.2019 року, за невиконання посадових обов`язків, ігнорування вказівок та розпоряджень начальника виробничо-технологічного відділу, інженеру по підготовці виробництва виробничо-технологічного відділу [PERSON] - оголошено догану, оскільки вона протягом останніх двох місяців не виконувала посадові обов`язки, ігнорувала розпорядження та вказівки начальника виробничо-технологічного відділу, а саме: самоусунулась від контролю процесу виробництва, не вживала заходів щодо запобігання порушень виробничого процесу, не контролювала роботу основних та допоміжних підрозділів виробництва, не контролювала забезпеченість цехів необхідною сировиною та матеріалами, не забезпечувала оперативний облік випуску продукції та ведення необхідної диспетчерської документації. Начальник виробничо-технологічного відділу [PERSON] не забезпечив належний контроль за діяльністю підлеглої. Підстава: Доповідна записка начальника виробничо-технологічного відділу [PERSON] , доповідна записка інженера по підготовці виробництва виробничо-технологічного-відділу [PERSON] (т.1 а.с. 9-10). Відповідно до доповідної записки [PERSON] від 03.10.2019 року наданої на ім`я в.о. голови правління ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" Хардикайнена О.В. - позивач доводить до відома керівника підприємства, що на протязі останніх декількох місяців її безпосередній керівник [PERSON] не дає їй можливості виконувати посадові обов`язки інженера з підготовки виробництва. Окрім раніше піднятих питань стосовно їх з ним взаємин, [PERSON] відібрав у неї всю технічну документацію, звіти, заборонив цехам співпрацювати з нею, не закриває їй відпрацьовані години та періодично не допускає її до робочого місця, погрожуючи звільненням, скороченням посади, переведенням (т.1 а.с. 14). Відповідно до доповідної записки [PERSON] від 16.10.2019 року наданої на ім`я в.о. голови правління ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" Хардикайнену О.В. - позивач вказує, що 03.10.2019 року вона писала доповідну записку, однак замість того, щоб створити їй належні умови праці, її, головним технологом [PERSON] було ознайомлено з наказом по притягнення до дисциплінарної відповідальності за невиконання посадових обов`язків (т.1 а.с. 36). Згідно акту, складеного головним інженером [PERSON] , начальником виробничо-технологічного відділу [PERSON] , головним технологом [PERSON] , економістом налаштування [PERSON] 24.07.2019 року, в їх присутності, [PERSON] запропонував [PERSON] надати пояснення про виконувану нею роботу згідно вказівки голови правління, [PERSON] відмовилась надати пояснення (т.1 а.с. 70). Оскільки даний акт був складений майже за три місяці до винесення догани, та те, що відповідачем не надано суду доказів того, що [PERSON] давались вказівки голови правління як вказано в даному акті то він судом до уваги не приймається. Відповідно до доповідної записки [PERSON] від 03.10.2019 року наданої на ім`я в.о. голови правління ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" [PERSON] - [PERSON] не виконує розпорядження, як директора, так і його. 03.10.2019 року, [PERSON] відмовилась з`явитись на виклик [PERSON] . За 2 місяці [PERSON] , як інженера з підготовки виробництва, ні разу не було в цехах, вона не володіє ситуацією в цехах, не знає виконання плану по номенклатурі, він просить її перевести на іншу посаду (т.1 а.с. 71). Відповідно до пояснювальної записки [PERSON] від 22.10.2019 року - він пояснив, що в кінці робочого дня, зведення він передавав у плановий відділ тому, що телефон в диспетчерському пункті, як правило, не відповідав. За час його роботи інженер виробничого відділу [PERSON] в цех не приходила, діяльністю та роботою цеху не цікавилась (т.1 а.с. 74). Оскільки дана пояснювальна записка складена 22.10.2019 року, тобто після винесення спірного наказу, суд її до уваги не бере. Відповідно до доповідної записки [PERSON] - [PERSON] протягом його трудової діяльності в цеху не з`являлась, проблемами цеху і доведенням та виконанням виробничих завдань не цікавилась. Через те, що телефон в кабінеті диспетчера не відповідав, він передавав належну інформацію в планово-економічний відділ (т.1 а.с. 75). Оскільки доповідна записка не містить дати її складення, суд її до уваги також не бере. Відповідно до доповідної записки [PERSON] від 15.10.2019 року - [PERSON] за період 2018-2019 року не виконувала свої обов`язки згідно посадової інструкції. У виробничих цехах та на території підприємства не з`являлась, участі в житті підприємства не приймала, від виконання своїх функціональних обов`язків самоусунулась (т.1 а.с. 152). Щодо наданих суду пояснювальних та доповідних записок відповідачем, то суд звертає увагу на те, що вони не всі містять реєстраційні (вхідні чи вихідні) номери підприємства, а також суд ставить під сумнів достовірність інформації в доповідній записці [PERSON] , яка не була долучена до відзиву відповідача і також на них немає посилання в оскаржуваному наказі. Крім того слід зазначити, що обов`язки диспетчера, про які вказано в пояснювальній записці [PERSON] , невідомо чи взагалі хтось покладав на позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні такі докази. Щодо правового обґрунтування позовних вимог то суд виходить з наступних норм чинного законодавства. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 139 КзПП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 141 КзПП України роботодавець повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, здійснювати заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню), уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Відповідно до ст. 147 КзПП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 149 КзПП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 760/7225/16-ц (провадження № 61-35225св18), від 18.03.2020 у справі № 484/2962/17 (провадження № 61-3225св18), від 20.02.2019 у справі № 757/28453/14-ц (провадження № 61-10309св18), від 27.06.2018 у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18). Враховуючи вище викладене, а також те, що надані суду пояснювальні та доповідні записки відповідачем суд не приймає їх в якості належних доказів так як, вони не всі не містять реєстраційні номери підприємства, а також те, що суд ставить під сумнів достовірність інформації в доповідній записці [PERSON] , яка не була долучена до відзиву відповідача і на дані пояснювальні та доповідні записки немає посилання в оскаржуваному наказі суд вважає, що позов в частині визнання дій ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання її посадових обов`язків, згідно наказу №4 від 16.10.2019 року - незаконним та скасування цього наказу є обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. В іншій частині позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Дискримінація (лат. discriminatio «розрізнення») - будь-яка відмінність, виключення, обмеження або перевага, що заперечує або зменшує рівне здійснення прав. Поняття охоплює виключення або обмеження можливостей для членів певної групи відносно можливостей інших груп. Відповідно до ч.2 ст.81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Оскільки позивачкою формально наведено фактичні дані про дискримінацію щодо неї, однак, суд вважає, що позов в цій частині до задоволення не підлягає так як стороною відповідача в ході розгляду даної справи було доведено в тому числі з показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які вказали, що будь-яких протиправних дій щодо позивача з боку працівників чи керівництва підприємства ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" не застосовувались і між даними особами склались неприязні відносини, а відтак суд пиходить до висновку про відсутність дискримінації. Що стосується інших доводів сторін по справі, то суд вважає необхідним зазначити наступне. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Стосовно забезпечення ефективного судового захисту статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа, заява № 30210/96). Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). А відтак, відповідати на кожен аргумент сторін по справі суд неможе, так як вважає, що у рішенні належним чином викладено та зазначено підстави заявлених позовних вимог і заперечень щодо них. Оскільки позивачем не надано суду доказів про понесення нею інших судових витрат окрім як сплати судового збору, з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved