Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 14 лютого 2017 року та зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складеного відповідний актовий запис за № 228. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подальше спільне сімейне життя із відповідачем та збереження шлюбу неможливі через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату почуття любові один до одного. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин мають дитину. Просить у відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позов повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року справу передано за територіальною підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. 16 січня 2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачем у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку сторони позивача щодо розгляду справи, яка викладена у клопотанні яке надійшло до суду, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 14 лютого 2017 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складеного відповідний актовий запис за № 228, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб від 14 лютого 2017 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження /а.с. 8/. У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам, а відтак суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. Із матеріалів справи убачається, що позивачем заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища « [PERSON] », що підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд установив, що після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про можливість відновлення дошлюбного прізвища позивача « [PERSON] », а вимогу задовольнити. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджено платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved