Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

У лютому 2018 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ПрАТ «КАРТЕЛЬ», громадська організація «ШТАБ «ДІЯ» ДНІПРО» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, в якій вона просила суд: -визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача, відомості опубліковані у статті «Главу днепропетровського «Правого сектора» уволили за свіязь с московской церковью», а саме: «Рішенням дніпропетровського обласного керівництва «правого сектору» була звільнена голова дніпропетровської міської організації. Про це Дніпро.depo.ua повідомив речник обласного «Правого сектору» [PERSON] . Причиною звільнення називають рішення вже колишньої голови міськосередка [PERSON] про спонсорську допомогу одному з фестивалів, який був організований за участю УПЦ МП» та інформація наведена на фото, яке додано до статті: «НАКАЗ про зняття з посади» за підписом Голови Дніпропетровської обласної організації «Правий Сектор» [PERSON] і печаткою ГО «ПРАВИЙ СЕКТОР «ЦЕНТР» (ЄДРПОУ 39574215), нинішня назва ГО «ШТАБ «ДІЯ» ДНІПРО», в якому вказано наступне: «У зв`язку з незадовільним виконанням обов`язків голови Дніпропетровської міської організації НАКАЗУЮ: 1. Зняти з посади голови Дніпропетровської міської організації [PERSON] . 2. Розпочати службове розслідування відносно діяльності [PERSON] за час перебування у військово-політичному руху «Правий Сектор». 3. Наказ довести до відома складу Дніпропетровської обласної організації» та поширені відносно позивача 26 травня 2015 року о 15:41 на офіційному порталі Дніпро.depo.ua, ПрАТ «КАРТЕЛЬ», а також на наступних ресурсах: [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; -зобов`язати відповідачів спростувати відомості, поширені ними у статті «Главу днепропетровського «Правого сектора» уволили за свіязь с московской церковью» та поширені відносно позивача на інформаційному порталі Дніпро.depo.ua у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем керівника ГО «ШТАБ «ДІЯ» ДНІПРО» та ПрАТ «КАРТЕЛЬ», як співавторів цієї статті про те, що ними поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію громадського діяча Голови ГО «ОУН «ДУХ НАЦІЇ» [PERSON] інформація, яка була опублікова у статті «Главу днепропетровського «Правого сектора» уволили за свіязь с московской церковью» та поширені відносно позивача 26 травня 2015 року о 15:41 на інформаційному порталі Дніпро.depo.ua, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили; -зобов`язати відповідача №1 розмістити на своєму сайті статтю [PERSON] щодо роз`яснення своєї громадської і політичної позиції, професійної діяльності наступного змісту: « [PERSON] народилась у 1979 році в м.Дніпро. Має три виші освіти за спеціальністю «Псиихологія», «Економіка підприємств», «Менеджмент зовнішньоекономічної діяльності». Одружена, має дві донечки. За часів набуття Незалежності України, [PERSON] займається журналістською діяльністю та організаторською діяльністю. Саме в цей час відбувається її знайомство з політичною діяльністю завдяки участі в підготовці виборчих компаній кандидатів рад різних рівнів. У 2013-2014 році допомогає Майдану, Багато часу приділяє духовним аспектам життя України та вивчення її історії. В цей період вона вивчає світовий досвід розвитку націй, дізнатися про мрії та турботи українського народу. Можливо, саме завдяки цим духовним пошукам, іскра пробудженого Духу Нації оселяється в її серці та думках. З початком російської агресії, коли по неофіційним джерелам інформації ширились повідомлення про захоплення всієї Східної України; коли почались штурмування військових частин та адміністративних будівель у Криму та на Донбасі; коли знайомі емігрували за кордон та пропонували поїхати з ними; [PERSON] йде «проти течії». Вона продовжує допомогати незахищеним дітям; збирає та відправляє волонтерську допомогу добровольчим батальйонам, видає та відправляє на передову лінію фронту перший, зроблений власноруч, регулярний журнал для військових «Бойовий листок»; керує виборчою компанією патріотичного кандидата до Верховної Ради, що дозволяє йому отримати мандат, а сама [PERSON] стає його помічником-консультантом на громадських засадах. Проте, неефективність роботи парламентаря та криза довіри до влади призводять [PERSON] до думки повної зміни формату влади та необхідності впровадження якісно нової народної політики України. Тож у 2015 році вона складає повноваження помічника-консультанта, повертається у громадський сектор, засновує та очолює Громадську організацію «Об`єднання Українського Народу «Дух Нації». Одночасно з цим, створює Політичну партію «Дух Нації». 2015-2016 роки промайнули в постійній активній діяльності в громадському секторі. За цей час «Дух Нації», під керівництвом [PERSON] , сформував потужну команду та досяг поваги серед громадських активістів та влади на Дніпропетровщині й загалом в Україні. Люстрація чиновників, відстоювання законних інтересів та прав громадян, боротьба із «місцевими князьками», екологічний захист міста, сприяння демократичному вирішенню проблем місцевої влади та громад далеко не повний перелік питань, якими переймається [PERSON] як Голова та Лідер Руху «Дух Нації». При цьому вона не полишає й соціальних ініціатив: видання «Бойовогу листку», волонтерська допомога фронту, військово-патріотичне виховання молоді, свята для дітей, благодійні фестивалі.» Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що поширена відповідачами інформація, опубліковані у статті «Главу днепропетровського «Правого сектора» уволили за свіязь с московской церковью» та інформація наведена на фото, яке додано до статті «НАКАЗ про зняття з посади», є не достовірною, у зв`язку з чим порушує її права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію. З огляду на вищевикладене [PERSON] , вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 20.02.2018 позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України. На виконання вимог вищезазначеної ухвали, [PERSON] надано позовну заяву в новій редакції. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 22.11.2018 відкрито провадження у справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2019, відведено суддю Яковлева Д.О. від розгляду справи. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Томаш В.І. від 20.03.2019 цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. У зв`язку із закінченням відрядження судді Томаш В.І. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді Женеску Е.В. якою за ухвалою від 22.10.2019 її прийнято до провадження та призначено до розгляду. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Кондрашову І.А. яким за ухвалою від 12.04.2021 її прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили. Відзиву не надано. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Так, позивачем на підтвердження доводів викладених у позові надано: скріншоти з сайту Дніпро.depo.ua; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо ГО «ОБЄДНАННЯ УКРАЇНСЬКОГО НАРОДУ «ДУХ НАЦІЇ»; копію свідоцтва про реєстрацію громадського об`єднання; копію запиту на інформацію; копію трудової книжки; копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення; виписки з реєстру юридичних осіб; копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків; копію довіреності представника. Положенням ст.34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно положень ст.5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. За змістом ч.1 ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому, суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Відповідно до п.15 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Щодо факту поширення інформації, то під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ч.2 ст.30\~Закону України "Про інформацію"\~ оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Згідно з нормами матеріального права, наклеп це завжди неправдиві факти ( з прізвищами, відомостями про особу від конкретної особи чи іншого джерела інформації). Відповідно до висновку колегії суддів ВС/КЦС викладеного у постанові прийнятій за результатами розгляду справи \~№761/32924/19-ц, фактичне твердження це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт сам по собі є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Колегія суддів також наголосила на тому, що для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Отже, з аналізу вказаного слідує, що тягар доведеності достовірності інформації, поширеної про іншу особу, лежить на тому, хто поширив таку інформацію, позивач лише доводить сам факт її поширення, в той час як оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 1 Закону України «Про телекомунікації» від 18листопада 2003р. № 1280-IV зазначено: домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; доменне ім`я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою. Поняття «веб-сайт» міститься у наказі Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25 листопада 2002 року № 327/225 «Про затвердження Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів органів виконавчої влади», згідно з яким веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет. Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім`я. Доменне ім`я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним ім`ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім`я у відповідному домені. Під час здійснення правосуддя у цивільних справах суд, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правильне визначення складу сторін у справі є запорукою ухвалення законного і справедливого судового рішення. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ\~до сайту\~вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. (постанова ВС/КЦС від 13.02.2019 у справі №439/1469/15-ц) З огляду на те, що надані позивачем докази не містять інформації, яка б пов`язувала домене ім`я Дніпро.depo.ua ( [INFO] ) з відповідачами, а також враховуючи відсутність автора поширеної інформації, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Клопотань від позивача щодо витребування доказів спрямованих на підтвердження того, що відповідачі мають відношення до Дніпро.depo.ua,\~не подавалось. Також, суд вважає за необхідне зазначити про відсутність доказів щодо розміщення інформації, яку позивач просить спростувати, на ресурсах: [INFO] ; [INFO] ;\~ [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ; [INFO] ;\~ [INFO] ; [INFO] ; [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed