Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 26 лютого 2005 року у виконкомі Прибужанської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №02. Від шлюбу мають трьох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Спір щодо поділу майна подружжя відсутній. На примирення не згодна. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року сторонам надано строк на примирення тривалістю у шість місяців та провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року провадження у справі відновлено та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Також зазначала, що спорів щодо місця проживання дітей та поділу майна між нею та відповідачем немає, наданий строк на примирення позитивних результатів не приніс. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав повністю. Додатково пояснив, що спорів щодо місця проживання дітей та поділу майна між ним та позивачкою немає, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 26 лютого 2005 року у виконкомі Прибужанської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №02. Від шлюбу мають трьох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність результату наданого строку на примирення та бажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved