Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.06.2022 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Відповідача [PERSON] про зобов`язання до вчинення дій. Просив суд постановити рішення, яким зобов`язати [PERSON] виконати зобов`язання, взяте ним та визначене умовами попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок та на протязі 30-ти днів з моменту набрання рішенням законної сили укласти основний договір купівлі-продажу на умовах, визначених попереднім договором (основний договір додаю) між ним та [PERSON] щодо земельних ділянок: 4610137500:09:002:0157 площею 0.0445га; 4610137500:09:002:0158 площею 0.0191га; 4610137500:09:002:0159 площею 0.014га.; 4610137500:09:002:0160 площею 0.014га; 4610137500:09:002:0161 площею 0.0139га; 4610137500:09:002:0162 площею 0,0138га; 4610137500:09:002:0163 площею 0,0182га - Адреса розміщення ділянок [ADDRESS] . Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. Згідно доводів Позивача, викладених в позовній заяві, 03 грудня 2021 року між ним, [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, в якому було визначено та погоджено Сторонами усі істотні умови, на яких буде укладено основний договір купівлі-продажу земельних ділянок. Сторони договору домовились у строк до 01 березня 2022 року укласти договір купівлі-продажу семи земельних ділянок, які будуть утворені внаслідок поділу двох земельних ділянок: кадастровий номер 4610137500:09:002:0092 площею 0,1000га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить відповідачу на праві приватної власності та ділянку за кадастровим номером 4610137500:09:002:0093 площею 0,0375га, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка також належить продавцю-відповідачу на праві приватної власності. Цільове призначення земельних ділянок: 02.01- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Пунктом 2.7 попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок сторонами була визначена та погоджена ціна продажу у гривневій сумі, еквівалентній 160000 (сто шістдесят тисяч) доларів США за курсом НБУ. Пунктом 2.8 попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок визначено порядок проведення плати, а саме забезпечувальний платіж в сумі 545800 (п`ятсот сорок п`ять тисяч вісімсот) гривень, що еквівалентно 20000 (двадцять тисяч) доларів США покупець оплачує продавцю станом на день укладення попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок, решта суми оплачується в день підписання основного договору купівлі-продажу земельних ділянок, пунктом 3 попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок одностороння відмова від виконання договору не допускається. З 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено, що в умовах воєнного стану і протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням певних особливостей (заборон). Окрім цього, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні. Зупинені строки будуть поновлені у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України. Як зазначив Позивач, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року усі реєстри, в тому числі Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був закритим, тому укласти Основний Договір купівлі-продажу у строк до першого березня 2022 року не було можливим, тобто фактичною перешкодою для укладення Основного Договору купівлі - продажу земельних ділянок стали Форс-мажорні обставини. Позивач вважає, що у спірних правовідносинах виконання умов попереднього договору від 03.12.2021 наявні Форс-мажорні обставини. Так, Позивач зазначає, що ознаками форс-мажору є надзвичайність та невідворотність (ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні»), а також об`єктивний причинний зв`язок з наслідком у формі невиконання зобов`язання. Для договірних зобов`язань форс-мажор є передумовою звільнення від відповідальності за неналежне виконання або порушення зобов`язання, але зобов`язання по суті не скасовує. Договірні зобов`язання не викреслюються, тож основне зобов`язання має бути належно виконане за першої можливості, якщо таке виконання буде доречне для сторін на час закінчення дії обставини непереборної сили. Верховний Суд у справі №910/9258/20 наголошує: «Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання». Проте, за доводами Позивача, після відкриття реєстрів Відповідач не виконує обов`язку, взятого на себе щодо укладення основного договору купівлі-продажу вищевказаних ділянок, які відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу було поділено на сім. Згідно доводів Позивача, ним направлено лист, яким на 15 червня 2022 року продавцю Відповідачеві було призначено зустріч у нотаріуса для укладення основного договору купівлі продажу земельних ділянок. Позивач стверджує, що оскільки Відповідач ігнорує свій обов`язок щодо укладення договору купівлі-продажу, він, Позивач змушений звернутись в суд з цим позовом, як способом захисту своїх законних інтересів. Обґрунтування правової позиції відповідача. 05 серпня 2022 року Відповідачем у справі подано письмовий відзив на позовну заяву (а.с.135-138). 05 серпня 2022 року Відповідачем у справі подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання договору припиненим (а.с.130-132). Згідно письмового відзиву на первісний позов та обґрунтування зустрічних позовних вимог, Відповідач свою позицію у справі обґрунтовує наступним. Відповідачем визнано, що дійсно між ним, [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованим в реєстрі за № 4794. Згідно пункту 1 даного договору, сторони зобов`язувались в майбутньому в строк до першого березня дві тисячі двадцять другого року укласти договори купівлі-продажу семи земельних ділянок, які будуть утворені внаслідок поділу двох земельних ділянок в нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 2.12 Попереднього договору, за домовленістю сторін місце нотаріального посвідчення основного договору визначається покупцем - [PERSON] . Однак, до визначеної в Попередньому договорі дати, договори купівлі-продажу земельних ділянок (основний договір) укладений не був. До 01.03.2022 пропозицій укласти основний договір, всупереч п. 2.12 Попереднього договору, від [PERSON] йому не надходили. Отже, за доводами Позивача за зустрічним позовом, предметом попереднього договору є саме укладання у майбутньому основного договору на умовах та у строки, що визначені попереднім договором. Договір купівлі-продажу земельних ділянок (основний договір) до визначеної в попередньому договорі дати укладений не був. Пропозицій укласти основний договір до 01.03.2022 за доводами Позивача за зустрічним позовом від Відповідача не надходило. Відтак, на думку Позивача за зустрічним позовом, зобов`язання укласти основний договір, встановлене укладеним між ним, [PERSON] та [PERSON] . Попереднім договором,припинилось 01.03.2022. А тому у зустрічному позові Позивач просив визнати припиненим попередній договір від 03.12.2021, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованим в реєстрі за №4794. Письмовий відзив на зустрічну позовну заяву, стороною Відповідача суду не подавався. Процесуальні дії у справі. 29 червня 2022 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.50). 29 червня 2022 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова задоволено заяву Позивача про забезпечення позову. Накладено арешт на спірні земельні ділянки (а.с.111-112). 15 серпня 2022 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача про скасування забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки (а.с.154). 08 листопада 2022 року Постановою Львівського Апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15.08.2022 без змін (а.с.188-191). 16 січня 2023 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова прийнято відзив зустрічну позовну заяву (а.с.199). 16 січня 2023 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.201). Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судовому Позивач за первісним позовом та Відповідач за зустрічним [PERSON] та його уповноважений представник адвокат Чопорова Н.П. (а.с.119-120) надали пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві, просив первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Позивач додатково зазначив, що Відповідач [PERSON] відмовився укладати основний договір на попередньо визначених умовах, піднявши ціну на земельні ділянки, що мають бути предметом договору купівлі-продажу. Відповідач за первісним позовом та Позивач за зустрічним [PERSON] та його уповноважений адвокат Балуцький Р.М. (а.с.128-129) заперечили вимоги за первісним позовом, надали пояснення, що аналогічні викладеному у письмових запереченнях на позовну заяву та у обґрунтуванні зустрічного позову, просили у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Додатково в судовому розгляді [PERSON] вказав, що готовий був повернути забезпечувальний платіж, отриманий ним за умовами спірного Договору, однак протилежна Сторона договірних зобов`язань не надавала рахунку, на який такий платіж можна було б перерахувати і ігнорувала прохання про зустріч для врегулювання цього питання. Крім того, зазначив, що Позивач [PERSON] не є фактичною стороною як спірного договору, так і основного договору, котрий мав бути укладений у майбутньому, оскільки усі перемовини щодо істотних умов та фінансових питань проводились з особою на ім`я [PERSON] . У судовому засіданні, перевіркою доводів сторін і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне. Даний позов виник із приводу виконання договірних зобов`язань. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, а Сторонами у справі визнано та не оспорювалось, що 03 грудня 2021 року між, [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, в якому було визначено та погоджено Сторонами усі істотні умови на яких буде укладено основний договір купівлі-продажу земельних ділянок (а. с. 6-7, 139). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованим в реєстрі за №4794. Згідно пункту 1 даного договору, Сторони домовились у строк до 01 березня 2022 року укласти договір купівлі-продажу семи земельних ділянок, які будуть утворені внаслідок поділу двох земельних ділянок: кадастровий номер 4610137500:09:002:0092 площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить відповідачу на праві приватної власності та ділянку за кадастровим номером 4610137500:09:002:0093 площею 0,0375 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка також належить продавцю-відповідачу на праві приватної власності. Цільове призначення земельних ділянок: 02.01- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Пунктом 2.7 попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок сторонами була визначена та погоджена ціна продажу у гривневій сумі, еквівалентній 160000 (сто шістдесят тисяч) доларів США за курсом НБУ. Пунктом 2.8 попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок визначено порядок проведення плати, а саме забезпечувальний платіж в сумі 545800 (п`ятсот сорок п`ять тисяч вісімсот) гривень, що еквівалентно 20000 (двадцять тисяч) доларів США покупець оплачує продавцю станом на день укладення попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок, решта суми оплачується в день підписання основного договору купівлі-продажу земельних ділянок, Згідно пункту 3 попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок одностороння відмова від виконання договору не допускається. Відповідно до пункту 2.12 Попереднього договору, за домовленістю сторін місце нотаріального посвідчення основного договору визначається покупцем - [PERSON] . Згідно вимог ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Зі змісту умов попереднього договору встановлено, що він містить зобов`язання Сторін про укладення у визначений ними час договору купівлі-продажу в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором. Крім того, Сторони обумовили предмет майбутнього договору купівлі-продажу, його ціну та інші істотні умови основного договору, в тому числі і умову про зобов`язання укласти основний договір. Згідно ч. 1 ст.635 ЦК України, попередній Договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Таким чином підписаний сторонами спірний попередній договір є укладений відповідно до вимог Закону, так, як Сторони дотримались обов`язкової нотаріальної форми для договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладення якого сторони обумовили в майбутньому. Статтею 635 ЦК України встановлені наступні правові визначення Попереднього Договору. Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Так, судом встановлено, що Позивачем [PERSON] , як Покупцем за Договором 31.05.2022 було направлено Відповідачеві [PERSON] , як Продавцю за Договором, лист із пропозицію щодо місця та дати укладення основного Договору, а саме на 15 червня 2022 року у нотаріуса по [ADDRESS] . (а. с. 8 - 11). Крім того, судом встановлено, а сторонами у справі визнано, що Відповідач [PERSON] , як сторона договору залишив за собою забезпечувальний платіж. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Так, наприклад, постачальник вважається таким, що порушив зобов?язання як тоді, коли він взагалі не поставив передбачений договором товар, так і тоді, коли він хоча і поставив товар, але нижчої, ніж обумовлено договором, якості, або з простроченням, або не в обумовлене договором місце тощо. Відповідно до ч,2 ст.526 ЦК України, виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій. Суд при вирішенні цього спору приймає, як правомірні доводи Позивача за первісним позовом про те, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року усі реєстри, в тому числі Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був закритим, тому укласти Основний Договір купівлі-продажу у строк до першого березня 2022 року не було можливим, а отже фактичною перешкодою для укладення Основного Договору купівлі - продажу земельних ділянок стали Форс-мажорні обставини. Згідно ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», ознаками форс-мажору є надзвичайність та невідворотність, а також об`єктивний причинний зв`язок з наслідком у формі невиконання зобов`язання. Для договірних зобов`язань форс-мажор є передумовою звільнення від відповідальності за неналежне виконання або порушення зобов`язання, але зобов`язання по суті не скасовує. Договірні зобов`язання не викреслюються, тож основне зобов`язання має бути належно виконане за першої можливості, якщо таке виконання буде доречне для сторін на час закінчення дії обставини непереборної сили. Верховний Суд у справі №910/9258/20 вказав, що Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання. Оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно став відкритим в травні 2022 року, згідно Наказу МЮ №1760/5 від 03.05.2022 (а.с.143, 144) Позивач [PERSON] здійснив відповідні дії для реалізації умов спірного попереднього договору (а.с.8-11). У своїй правовій позиції щодо заперечення первісних позовних вимог Відповідач [PERSON] покликається зокрема на постанову Верховного Суду України від 02.09.2015 у справі №6-226цс14, постанови Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №2-2544/10, провадження №61-1509св17, від 03.06.2021 у справі №522/970/18, провадження №61-319св20 та від 25.11.2021 у справі №461/3197/18, провадження №61-18466св20, якими викладено правовий висновок, що припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок не укладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, визнання такого договору дійсним, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно. Суд не погоджується з такою позицією Відповідача за первісним позовом, оскільки вищеозначені правові висновки ВСУ були викладені до введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, а тому не могли враховувати форс-мажорні обставини, що викликані таким. В зв`язку із чим, суд при вирішенні цього спору такі правові висновки приймати до уваги не може. Крім того, суд вважає неправомірним для вирішення цього спору посилання Відповідача за первісним позовом та Позивача за зустрічним [PERSON] на те, що примусове виконання зобов`язання в натурі суперечить принципу вільного волевиявлення учасника правочину за вимогам статті 635 ЦК України про правові наслідки порушення зобов`язання за попереднім договором та положенням ст. 321 ЦК України про непорушність права власності. Такого висновку суд дійшов з того, що укладенням Попереднього Договору сторона Продавця за цим договором своїм добровільним волевиявленням прийняла на себе зобов`язання реалізувати у майбутньому шляхом продажі Покупцеві за договором свою власність у виді земельних ділянок, зазначених у спірному Договорі. Допитаний у судовому розгляді свідок [PERSON] показав у суді, що знайомий з [PERSON] , останній попросив його про допомогу, як юриста при оформленні спірного договору, він, свідок надавав йому з цього питання юридичну консультацію. [PERSON] мав намір придбати земельні ділянки у [PERSON] , він, свідок був присутній при зустрічах між ними і при досягнутих домовленостях. Також [PERSON] залучив для поради і підтримки з фінансових питань [PERSON] , який мав досвід в цій сфері. Йому свідку, відомо, що договір, який мав бути укладений на умовах попереднього договору між сторонами не відбувся, як йому відомо, оскільки [PERSON] вирішив підняти ціну за продаж цих земельних ділянок. Свідок зазначив що обізнаний з тими обставинами, оскільки проект договору готував він особисто. Таким чином на думку суду, доводи [PERSON] , що [PERSON] є фіктивним учасником договірних зобов`язань, у судовому розгляді не підтверджені і належними та допустимими доказами не доведені. Суд вважає доводи сторони первісного Позивача [PERSON] обґрунтованими, повністю доведеними у судовому розгляді належними та допустимими доказами, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог суд вважає, що у таких відсутні законні підстави та обґрунтування, позицію Позивача за зустрічним позовом суд розцінює, як спосіб ухилення від договірних зобов`язань, а тому суд дійшов висновку про безпідставність зустрічного позову і необхідності відмови у його задоволенні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на Відповідача Позивачем [PERSON] понесені витрати у сумі 992,40 грн. сплаченого судового збору, котрі підлягають стягненню на його користь зі сторони Відповідача [PERSON] .

Outcome: approved