Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивача Представник [PERSON] (далі Позивач, [PERSON] )\~ - адвокат Латюк П.Я.\~ у липні 2022 року звернувся до суду до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. З урахування заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з Державного бюджету України 700000 гривень моральної шкоди та 10000 гривень витрат на правову допомогу (а.с. 1-4, 73). В обґрунтування вимог Позивач зазначив, що 16 липня 2019 року поліцейським складено протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. [PERSON] при цьому була потерпілою. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року справу повернуто на доопрацювання. Посадовими особами патрульної поліції в порядку доопрацювання складено два протоколи відносно [PERSON] та [PERSON] . Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 19 травня 2022 року відносно обох осіб провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 червня 2022 року скасовано означену постанову суду першої інстанції в частині відносно [PERSON] , якого визнано винними за статтею 124 КУпАП. Вважає дії поліцейських та судді першої інстанції упередженими. [PERSON] під слідством та судом перебувала 31 місяць. Це завдало їй моральну шкоду та витрати на правову допомогу.\~ Додатково посилався на висновок постанови Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц. Стислий виклад заперечень Відповідачів Державна казначейська служба України процесуальними правами не скористалась будь-яким чином. Департаментом патрульної поліції надано відзив на позовну заяву, проти позову заперечували з підстав. Суд направив справу на доопрацювання фактично з вказівкою на необхідність складання протоколу відносно [PERSON] , що і було зроблено. Департамент патрульної поліції не здійснював оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування щодо [PERSON] , а тому відсутні підстави для застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР). Представниками Департаменту лише було вчинено дії, спрямовані на виявлення та фіксацію ознак адміністративного правопорушення шляхом складання схеми місця ДТП, відібрання пояснень та складання протоколів (документування правопорушення). Протоколи є предметом оцінки суду. Протоколи не є рішеннями суб`єкта владних повноважень та не породжують правових наслідків. Позивачем не доведено неправомірність дій Департаменту патрульної поліції, наявність шкоди. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Латюк П.Я. позов підтримав, а представник відповідача Департаменту патрульної поліції - Рисюк П.В. проти задоволення позову заперечив. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом 16 липня 2019 року поліцейським роти №3 ГУПП в Хмельницькій області Кравчуком О.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №183083 про те, що [PERSON] 16 липня 2019 року о 12 год. 30 хв. в м. Хмельницькому по вул. Трудовій на переїзді через залізничний міст керував транспортним засобом марки «Toyota land cruiser», допустив екстрене гальмування, після чого рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Skoda octavia» д.н.з. [NUMBER] , який рухався позаду. Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. Потерпілою визнано [PERSON] (а.с. 7).\~ 18 вересня 2019 року постановою Хмельницького міськрайонного суду протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №183083 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за статтею 124 КУпАП та додані до нього матеріали повернуто до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області для доопрацювання та належного оформлення (а.с. 9). 20 жовтня 2019 року поліцейським роти №3 ГУПП в Хмельницькій області Кравчуком О.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №183086 про те, що [PERSON] 16 липня 2019 року о 12 год. 28 хв. в м. Хмельницькому по вул. Трудовій на переїзді через залізничний міст керувала транспортним засобом марки «Skoda octavia» д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Toyota land cruiser» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду в попутному напрямку.\~ В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цим порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. Потерпілим визнано [PERSON] (а.с. 8).\~ 19 травня 2022 року постановою Хмельницького міськрайонного суду провадження у справі №686/19704/19 про адміністративне правопорушення за обвинуваченням [PERSON] за статтею 124 КУпАП та [PERSON] за статтею 124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 10-12). 27 червня 2022 року постановою Хмельницького апеляційного суду (з урахуванням постанови від 22 серпня 2022 року про виправлення описки апеляційну скаргу захисника [PERSON] адвоката Латюка Петра Яковича задоволено. Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 19 травня 2022 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, щодо [PERSON] у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення скасовано. Постановлено нову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с. 13, 14). Відповідно до договору про надання адвокатських послуг від 25 листопада 2019 року адвокат Латюк П.Я. здійснював захист прав клієнтки [PERSON] у означеній вище справі про адміністративне правопорушення, у тому числі в суді. Відповідно до додаткового договору від 25 листопада 2019 року до договору про надання адвокатських послуг сторони домовились, що вартість послуг (гонорара) адвоката у справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, становить 10000 гривень. Оплата здійснюється на умовах попередньої оплати. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Латюком П.Я. у справі №686/19704/19 за обвинуваченням [PERSON] за статтею 124 КУпАП, ознайомлення з матеріалами справи 2 год по 500 грн становить 1000 гривень; підготовка, друк та подання клопотання про призначення судової авто технічної транспортно-трасологічної експертизи 1 год. по 500 грн. становить 5000 грн.; участь у судових засіданнях суду першої інстанції незалежно від їх кількості становить 8500 гривень. Розпискою від 25 листопада 2019 року адвокат Латюк П.Я. підтверджує, що отримав від [PERSON] 10000 гривень за цим договором (а.с. 15-18). Зміст спірних правовідносин Між сторонами наявний спір щодо цивільно-правових наслідків у формі моральної шкоди за наслідками\~ притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та закриття відповідної справи про адміністративне правопорушення, а також щодо витрат на правову допомогу. Оцінка судом аргументів учасників справи; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Загально-конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно із статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності необхідною умовою для відшкодування шкоди державою є неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які повинен довести позивач. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконність дії посадових осіб, які ініціювали вказане провадження. Суд враховує конкретні фактичні обставини справи, глибину завданої моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивачка [PERSON] , вимоги розумності і справедливості, тривалості моральних страждань, Вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 5000 гривень\~ є достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди. Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 02 листопада 2022 року у справі №686/12403/21, від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц, від 26 січня 2022 року у справі №953/6561/20, від 18 травня 2022 року у справі №158/272/21, від 31 серпня 2022 року у справі №289/865/21. У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоби заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (пункт 30)). Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (пункт 44), від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (пункт 64), від 11 листопада 2020 року у справі № 9901/845/18 (пункт 38), від 9 грудня 2020 року у справі № 9901/613/18 (пункт 79)). Щодо розміру витрат заперечень не надходило, в тому числі клопотань про їх зменшення. В цій частині позов є обґрунтований, доводи підтверджені документально. Доводи Департаменту патрульної поліції означеного вище не спростовують. Шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). У зв`язку з цим суд відхиляє доводи Відповідача з посиланням на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Протокол відносно [PERSON] дійсно не є рішенням суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо породжує певні негативні обов`язки.\~ Однак, сам по собі він є документом, що породжує певні процесуальні правові наслідки для особи. Зокрема, [PERSON] фактично набула статусу обвинуваченої в справі про адміністративне правопорушення і перебувала в цьому статусі від дати складання протоколу про адміністративне правопорушення до моменту остаточного судового рішення про закриття відносно неї справи про адміністративне правопорушення. Безумовно КУпАП не передбачає процесуального статуту обвинуваченого, подібного тому, що визначений КПК України. Однак, правове станове особи є подібним. Цей статус завдав їм моральної шкоди, оскільки особа тривалий час вимушена була захищатись від адміністративного звинувачення, наймаючи захисника, перебувати у невизначеному правовому статусі, в тому числі щодо цивільно-правових наслідків ДТП, які залежать від винності того чи іншого учасника цієї події (відшкодування моральної шкоди винною особою іншій, матеріальної шкоди, в т.ч. в порядку регресу)\~ тощо. На основі викладеного та

Outcome: partial