Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

08.07.2022позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до відповідача, за участю третьої особи, в якому просить суд: визнати [PERSON] батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , народжених у місті Слов`янськ Донецької області. Внести зміни до актового запису №842, складеного 28.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області про народження [PERSON] , [INFO] , народженого у м. Слов`янськ Донецької області, а саме: у графі "батько" зазначити батьком дитини " [PERSON] , громадянин України"; у графі "прізвище" змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] " з видачею нового свідоцтва про народження. Внести зміни до актового запису №714, складеного 31.07.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області про народження [PERSON] , [INFO] , народженого у м. Слов`янськ Донецької області, а саме: у графі "батько" зазначити батьком дитини " [PERSON] , громадянин України"; у графі "прізвище" змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] " з видачею нового свідоцтва про народження. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі по 2 000 грн. на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття. Позов мотивує тим, що з 2008 року до 2014 року позивач з відповідачкою перебували в фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При державній реєстрації народження дітей запис про батька був зроблений з матері слів, тобто відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. В період спільного проживання вихованням та утриманням дітей позивач з відповідачкою займалися спільно, проживали в спільному будинку, за адресою: [ADDRESS] . Однак з 2014 року, при першій фазі окупації російською федерацією території України та, зокрема м. Слов`янська, позивач вимушено з дітьми переїхав проживати до села Миколаївка Донецької області в будинок своєї матері. На даному етапі між позивачем з відповідачкою виникли неприязні відносини з приводу політичних поглядів, остання перейняла сторону так званої «ДНР» та в подальшому створила інші відносини на окупованій території. Стосовно виховання дітей та місця їх проживання зі позивачем не заперечувала, постійно обіцяла подати спільну заяву до відповідних органів реєстрації для внесення відомостей про позивача як батька, однак своїх обіцянок не виконувала. В подальшому самоусунулась від виховання та утримання спільних дітей, хоча періодично виходила на зв`язок в телефонному режимі з дітьми. В 2017 році позивачем було створено нову сім`ю та 15.12.2017 року зареєстровано шлюб з [PERSON] , з якою у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з продовженням збройної агресії російської федерації проти України та повномасштабним вторгненням в лютому 2022 року через небезпеку для життя та унеможливлення здійснення професійної діяльності, позивач разом з сім`єю та дітьми в червні 2022 року переїхали проживати до м. Івано-Франківська, де взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Позивач має постій місце роботи, оскільки з 2019 року і по даний час працює на посаді інженера - електроніка в ФОП [PERSON] , яка також в силу військових дій змінила фактичне місце своєї діяльності з м. Словянська на м.Івано-Франківськ. Неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] проживають з позивачем та знаходяться на його матеріальному утриманні. Відповідачка долею дітей не цікавиться, будь - яких коштів на їх утримання не надає. Місце її перебування на даний час не відоме. Відсутність згоди відповідачки на добровільне в позасудовому порядку подання заяви про реєстрацію позивача як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану позбавляє його можливості привести у відповідність документи дітей та юридично оформити своє батьківство, а також врегулювати питання їх влаштування в шкільні заклади і реєстрації за новим місцем проживання, через що позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання батьківства з метою захисту своїх та дітей прав (а.с.1-5). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08.07.2022 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. Ухвалою судді 13.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.23). 17.08.2022 ухвалою суду призначено молекулярно-генетичну експертизу, провадження зупинено. 21 листопада 2022 року до суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/109-22/9772-БД від 17.11.2022 за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 22.11.2022 поновлено провадження у даній справі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем є фізична особа: [PERSON] , 1991 року народження, адреса реєстрації місяця проживання - [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.11.2022 витребувано з Державної міграційної служби України (e-mail: sud@dmsu.gov.ua), 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 9) відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] , 1991 року народження, адреса: [ADDRESS] . Витребувано з Національної соціальної сервісної служби України (01601, м. Київ, вул.Еспланадна, 8/10,info@nssu.gov.ua ) інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відомості щодо адреси місця реєстрації (проживання) відповідача [PERSON] , 1991 року народження, адреса: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Національної соціальної сервісної служби України, станом на 29.11.2022 в ЄІБД ВПО інформація про [PERSON] , 1991 року народження, відсутня. Згідно інформації Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.2-8515/6-22 від 25.11.2022, за наявною в ДМС інформацією, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 14.12.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.87). Позивач позов підтримав, просив задоволити. Додатково суду пояснив, що з 2008 року до 2014 року з відповідачкою перебували в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилося двоє синів: [PERSON] та [PERSON] . Запис про батька у свідоцтвах про народження дітей був зроблений з матері слів. За час спільного проживання вихованням та утриманням дітей займалися спільно та проживали в спільному будинку в м. Слов`янськ. З 2014 року разом з дітьми переїхав проживати з м. Слов`янська до села Миколаївка Донецької області, оскільки в той час між ним та відповідачкою виникли неприязні відносини з приводу політичних поглядів. Відповідачка постійно обіцяла подати спільну заяву до відповідних органів реєстрації для внесення відомостей про нього як батька, однак цього не виконала. Після чого в 2017 році створив нову сім`ю та в червні 2022 року всі разом переїхали проживати до м. Івано-Франківська. Діти знаходяться на його матеріальному утриманні, відповідачка коштів на їх утримання не надає. Місце проживання відповідачки на даний час йому не відоме. Просив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідач повторно неодноразово у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи на останню відому адресу за місцем реєстрації, так і через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від представника третьої особи 20.01.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Ленчук В.І. в судовому засіданні просила врахувати, що за результатами проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи[PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] і [PERSON] , ймовірність даної події складає 99,9999%, а тому при вирішенні даної справи просила прийняти рішення в інтересах дітей. З огляду на викладене, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 28 серпня 2009 року [PERSON] народився [INFO] у м. Слов`янськ Донецької області, про що 28 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис за №842, у графі батьки зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 31 липня 2012 року [PERSON] народився [INFO] у м. Слов`янськ Донецької області, про що 31 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за №714, у графі батьки зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Також, 15.12.2017 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 грудня 2017 року .Від вказаного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 лютого 2018 року. Згідно довідки, виданої ФОП [PERSON] від 08 липня 2022 року [PERSON] працює в ФОП [PERSON] та займає посаду інженер-електронік з 03.07.2019 року по даний час. З червня 2022 року ФОП [PERSON] здійснює свою діяльність в м. Івано-Франківську через вимушений переїзд з м. Слов'янська, який пов'язаний з військовою агресією РФ (а.с.14). Згідно копії довідки від 02.06.2022 №2615-5001699402 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання [PERSON] вказано: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання/перебування останнього зазначено: [ADDRESS] (а.с.9). 04.01.2023 працівниками Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї, про що складено акт, який долучено представником Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до письмового пояснення. Відповідно до даного акту встановлено, що сім`я складається з 5 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В помешканні за адресою: [ADDRESS] створено належні житлово-побутові умови для проживання та виховання малолітніх. 17.08.2022 ухвалою суду призначено судову молекулярно-генетичну експертизу,аналізу ДНК, на вирішення якої поставлено питання: Чи є біологічна спорідненість між [PERSON] , [INFO] та неповнолітніми [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] ? Чи може бути [PERSON] , [INFO] батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ? Проведення експертизи доручено експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. З висновку експерта № СЕ-19/109-2/9772-БД від 17.11.2022 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999%. Також, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , доведено. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК ( 1618-15 ) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Враховуючи, що з 2008 року до 2014 року позивач з відповідачкою перебували в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, висновок експерта, відповідно до якого вірогідність батьківства позивача складає 99,9999%, то суд вважає позов про визнання батьківства доведеним. За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного: Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує вік сторін та дітей, потреби дітей щодо належного утримання. Згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що батьки дитини повинні забезпечити її утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму, встановленого для певного віку дитини, як мінімальної гарантії для збереження її здоров`я та розвитку. При цьому кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно, оскільки обов`язок щодо утримання дітей покладений на обох батьків. Одночасно мінімальним рекомендованим розміром аліментів є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, що в свою чергу відповідає конкретним обставинам справи. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду, з 08 липня 2022 року. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. Також, згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved