Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

23 січня 2023 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після виконання вимог п.2 ч.1 ст.187 ЦПК України, ухвалою від 25 січня 2023 року було відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Позов обґрунтований тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 15 лютого 2003 року у с. Жураки Богородчанського району Івано-Франківській області, актовий запис №1. У шлюбі народжені п`ятеро дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними не підтримуються, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Позивачка вказує, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить такий розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій позовній заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. З огляду на встановлення одночасного існування умов передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2003 року у с. Жураки Богородчанського району Івано-Франківській області, актовий запис №1 (а.с.4). У шлюбі народжені п`ятеро дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5-9). Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивачки щодо розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбно-сімейні відносини наміру не мають. Обов`язки чоловіка та дружини зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та моральним засадам суспільства, що має істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved