Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Зварищук В.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 18 квітня 2017 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. Сторони на протязі більше трьох місяців сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані та відновлені бути не можуть, а їх сім`я носить тільки формальний характер. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 квітня 2019 року Надвірнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище -« [PERSON] », неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 січня 2023 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та її представник- адвокат Зварищук В.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх присутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві (а.с. 17-18,27-28), та шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 26), про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 13 лютого 2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 18 квітня 2017 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), яка проживає разом з позивачем (а.с.30). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини на протязі більше трьох місяців, спільне господарство між ними не ведеться, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до частини 9 та 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 та 3 ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. 3 та 4 ст. 56 цього Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа,яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, позивач просить залишити проживати неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] разом із нею. Відповідно до судової практики, викладеної у постановах Верховного Суду 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19), від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21), від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22) при вирішенні питання щодо розірвання шлюбу за відсутності спору між батьками про місце проживання дитини, суд може вирішити питання про залишення дитини разом з одним із батьків. Залишення дитини проживати разом із матір`ю не свідчить про те, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, їх шлюб існує формально. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у позивача не має. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з категоричним запереченням позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та залишити проживати неповнолітню дитину разом з позивачем. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, позивач не наполягала на стягненні з відповідача на її користь понесених нею судових витрат при подачі позову до суду, а відтак, суд вважає за можливе судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved