Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 19 вересня 2021 року (надійшла до суду 23 вересня 2021 року), в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 червня 2007 року станом на 30 серпня 2021 року в загальному розмірі 47\~303 грн. 22 коп., яка включає лише заборгованість за тілом кредиту; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 22 червня 2007 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування ним на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та ним кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустила порушення виконання покладених на неї зобов`язань. У результаті цього станом на 30 серпня 2021 року виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 47\~303 грн. 22 коп. та включає лише заборгованість за простроченим тілом кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.85-86). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в письмовому провадженні. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до такого висновку. 22 червня 2007 року [PERSON] підписав заяву №б/н, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.23). За умовами кредитного договору банк надав позичальникові кредит шляхом зарахування на емітовану банком кредитну картку «Універсальна» у національній валюті України гривня, із встановленням кредитного ліміту за типом «фінансовий» в початково визначеному розмірі 250 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 1,9% на місяць (з розрахунку 360 днів/рік). Строк дії кредитного ліміту визначено за строком дії кредитної картки. Вказані умови кредитування передбачені безпосередньо у підписаній позичальником заяві (а.с.23-зворот). Цього ж дня [PERSON] отримав кредитну картку № [NUMBER] та пін-код до неї, зі строком дії до 06/15 (активована 26 червня 2007 року), що підтверджується його підписом в заяві. У подальшому банк неодноразово перевипускав кредитні картки в межах укладеного з [PERSON] договору, а саме 24 квітня 2008 року за № [NUMBER] зі строком дії до 06/15, 16 грудня 2011 року за № [NUMBER] зі строком дії до 10/15, 19 серпня 2014 року за № [NUMBER] зі строком дії до 08/18, 15 лютого 2016 року за № [NUMBER] зі строком дії до 05/19, 06 квітня 2016 року за № [NUMBER] зі строком дії до 05/19, 28 листопада 2016 року за № [NUMBER] зі строком дії до 05/19, 12 лютого 2016 року за № [NUMBER] зі строком дії до 12/19, 27 червня 2018 року за № [NUMBER] зі строком дії до 03/22, 31 травня 2018 року за № [NUMBER] зі строком дії до 04/2022, 21 червня 2018 року за № [NUMBER] зі строком дії до 04/22, 27 червня 2018 року за № [NUMBER] зі строком дії до 05/22, та востаннє 27 червня 2018 року за № [NUMBER] зі строком дії до 06/22. Таким чином, станом на момент звернення банку до суду з даним позовом кредитний договір був діючим (а.с.21). Як слідує з довідки про зміну умов кредитування (а.с.22), встановлений на кредитній картці [PERSON] кредитний ліміт АТ КБ «ПРИВАТБАНК» неодноразово змінювався, зокрема: встановлено на рівні 250 грн., збільшено до 2400 грн. з 22 березня 2008 року, зменшено до 1200 грн. з 12 лютого 2009 року, збільшено до 2400 грн. з 04 серпня 2009 року, збільшено до 3000 грн. з 10 червня 2010 року, збільшено до 3600 грн. з 27 грудня 2010 року, збільшено до 4200 грн. з 13 квітня 2011 року, збільшено до 5000 грн. з 26 липня 2011 року, збільшено до 10\~000 грн. з 20 лютого 2016 року, збільшено до 15\~000 грн. з 07 лютого 2017 року, збільшено до 20\~000 грн. з 23 травня 2017 року, збільшено до 25\~000 грн. з 06 вересня 2017 року, збільшено до 27\~000 грн. з 05 січня 2018 року, та кінцево зменшено до 0 грн. 23 серпня 2018 року. З 21 травня 2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи, а також тип банку на «Приватне» з «Публічне». Відповідні зміни зафіксовано у статуті товариства (а.с.40-41). Згідно з наданими банком розрахунками (а.с.3-20) заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 22 червня 2007 року станом на 30 серпня 2021 року становить в загальному розмірі 47\~303 грн. 22 коп. та включає лише заборгованість за простроченим тілом кредиту. При цьому, позичальником погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту на суму 12\~625 грн. 52 коп., а банком самостійно списано з відповідача нараховані штрафи (пеню) в сумі 200 грн. та 12\~127 грн. 56 грн. та відмінено нараховані проценти в сумі 12\~625 грн. 52 коп. як військовослужбовцю (15 червня 2020 року та 19 жовтня 2020 року). Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та ч.2\~ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника. Так, надані позивачем Умови та правила не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. До того ж необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, на переконання суду, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості яку суд вважає доведеною. Так, з виписки по рахунку позичальника (а.с.43-77) та розрахунку заборгованості слідує, що відповідач отриману кредитну картку з лімітом 250 грн. активував 06 липня 2007 року та почав користуватись нею з 20 березня 2008 року шляхом зняття готівки з картки. При цьому відповідач періодично погашав заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на кредитну картку. Відповідач кредитні кошти використовував стабільно у споживчих цілях: на придбання товарів, оплату послуг, зняття готівки, проведення дозвілля тощо. Востаннє на погашення кредитної заборгованості позичальник вніс 18 вересня 2018 року 400 грн. шляхом поповнення картки через термінал самообслуговування, після чого погашення заборгованості припинив. Усі нараховані банком проценти за користування кредитом, які було включено до загального кредитного боргу, списано, операції про що відображено у виписці по рахунку та розрахунку заборгованості 07 жовтня 2018 року, 15 червня 2020 року. Крім того, банк також списав нараховану пеню, виключивши її із загальної суми боргу. Таким чином, станом на 19 жовтня 2020 року залишок боргу після проведених операцій склав 47\~303 грн. 22 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту, заявленою для стягнення з позичальника в примусовому порядку. При цьому, зазначені у виписці з рахунку позичальника операції з самостійного списання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором суд оцінює критично, оскільки таке погашення кредиту не є активною дією відповідача, що свідчила б про визнання ним свого боргу, оскільки вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема автоматичне списання коштів з інших рахунків, у тому числі боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення. Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд виходить з доведеності розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту станом на 30\~серпня 2021\~року в\~розмірі 47\~303\~грн.\~22\~коп. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд погоджується із тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, не сплачених позичальником в обумовлені договором строки. Відтак, заявлені позивачем вимоги є доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2270 грн. 00 коп. (а.с.42).

Outcome: approved