Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

Представник позивача Петрушенко В.М. у листопаді 2022 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики № 3223761 від 17.11.2020 року, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатор, надісланого на номер мобільного телефону. За умовами договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором. Проте всупереч умовам Договору позики відповідач, незважаючи на повідомлення, не виконав свого зобов`язання. 14.06.2021 року між позивачем та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений Договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23568,20 грн., з яких 5000 грн. основна сума боргу, 18568,20 грн. - сума заборгованості за відсотками. Незважаючи на повідомлення про передачу права вимоги за кредитним договором, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, на на рахунки попереднього кредитора. Позивачем не нараховувались штрафні санкції з моменту набуття права грошової вимоги за указаним кредитним договором. Посилаючись на указані обставини, представник позивача Петрушенко В.М. просить суд стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Договором позики № 3223761 у розмірі 23568,20 грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати. Ухвалою суду від 08.11.2022 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 06.01.2023 року судовий розгляд цивільної справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи без його участі, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону). Судом установлено, що між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та [PERSON] було укладено дистанційно Договір позики № 3223761 від 17.11.2020 шляхом підписання електронним підписом, що відтворений ним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який він отримав на номер мобільного телефону [NUMBER] відповідно до умов пункту 5 Договору (а.с.5, 6-10). Підписанням указаного договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. Договір укладений в результаті зваженого рішення Сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах статей 6, 627 ЦК України, згідно яких Сторони є вільними в укладенні Договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з у рахуванням вимог розумності та справедливості. За умовами Договору позики № 3223761 від 17.11.2020 позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строку, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За змістом пункту 2 Договору відповідач отримав 2900,00 грн. позики, процентна ставка в день 1,99 % (фіксована) на строк 30 днів. Дата надання позики - 17 листопада 2020 року, дата повернення позики - 17 грудня 2020 року Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок Позики (пункт 3 Договору). Отже, судом установлено, що між відповідачем та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики, за умовами якого на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , указаний ним при укладенні договору позики № 3223761 від 17.11.2020 , була перерахована сума позики в розмірі 2900 грн. Відповідач не надав суду доказів своєчасного повернення отриманої ним позики та відсотків за її користування, внаслідок чого у нього перед ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» виникла заборгованість. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження факту переходу до позивача права вимоги до [PERSON] за договором позики № 3223761 від 17.11.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало до суду копію Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, копію Додаткової угоди № 4 до нього, яка укладена 16.08.2021 та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 3 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021року, Витяг з Реєстру Боржників № 3 від 16.08.2021, відповідно до яких ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло у тому числі права грошової вимоги за договором № 3223761 від 17.11.2020 в розмірі 23568,20 грн., з яких 5000 грн. основна сума боргу, 18568,20 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.16, 17). Проте указаний у Витязі з Реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року розмір грошової вимоги не відповідає умовам Договору позики №3223761 від 17.11.2020 року, відповідно до якого [PERSON] отримав позику в сумі 2900 грн., а не в сумі 5000 грн. Відтак, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 5000 грн. за основною сумою боргу є необґрунтованим, а з відповідача підлягає стягненню 2900 грн. позики отриманої ним за умовами Договору позики №3223761 від 17.11.2020 року. Позов в частині вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] відсотків в сумі 18568,20 грн. також є частково необґрунтованими, зважаючи на такі мотиви. Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України. За умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Договору позики №3223761 від 17.11.2020 року, сторони у пункті 2 Договору визначили Строк позики, який одночасно погоджено як Строк договору, тривалістю 30 днів з датою повернення позики 17.12.2020. Відтак, з 18.12.2020 припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором. Доказів, що сторони продовжили строк Договору позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. Також позивачем не надано до суду розрахунок відсотків з посиланням на застосовану відсоткову ставку та період нарахування. З урахуванням викладеного, сума відсотків, яку [PERSON] зобов`язаний сплатити за користування позикою в сумі 2900 грн. 00 коп. у межах строку дії Договору, який становить 30 днів з датою повернення 17.12.2020, складає 1731,30 грн. (2900 грн. х 1,99% х 30 днів). Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором позики №3223761 від 17.11.2020 року в сумі 4631,30 грн., у тому числі 2900 грн. боргу за основною сумою позики та 1731,30 грн. - за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 4631,30 грн., тобто на 19,65 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487 грн. 52 коп. (2481,00 грн.* 19,65 %) судового збору.

Outcome: partial