Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-14 00:00:00

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ. [PERSON] (надалі позивач) звернувся до Сихівського районного суду міста Львова із позовом до [PERSON] (надалі відповідач-1), [PERSON] (надалі відповідач-2) та [PERSON] (надалі відповідач-3), в якому просить стягнути солідарно із відповідачів суму завданих збитків у розмірі 82\~846,80 грн. Ухвалою від 25 березня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 13 липня 2022 року здійснено перехід із розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою від 08 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи. АРГУМЕНТИ СТОРІН. Позиція позивача. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] , а відповідачі, які є власниками квартири [ADDRESS] в цьому ж будинку та проживають поверхом вище, у червні 2020 року здійснили затоплення його квартири. Причиною затоплення стало недбале ставлення відповідачів до сантехнічних приладів, що підтверджується актом ЛКП «Бондарівка» від 06.06.2020 р. У результаті затоплення Позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 82\~846,80 грн. Суть матеріальної шкоди, як і її розмір, зафіксовано у висновку експерта від 29.07.2020 №42/20. Відтак, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Позиція відповідача-1. Від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, який містить заперечення на позов. Покликається на те, що у разі залиття, аварії, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) складається акт, форма якого затверджена додатком №4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Такого акту складено не було, натомість був складений акт обстеження затоплення квартири, який не є належним доказом на підтвердження позовних вимог, адже акт обстеження складений у відсутності відповідача у справі, який не запрошувався на огляд, що позбавило його можливості подання доказів на його спростування. Проста фіксація замокання стін та стелі не підтверджує вину відповідача у затопленні квартири позивача і не може бути розцінена як належний доказ того, що залиття сталося з вини відповідача. Висновок експерта не містить категоричного висновку про причиново-наслідковий зв`язок таких ушкоджень з ймовірним проникненням рідини з квартири поверхом вище. Відтак, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не доведено належними засобами доказування факту затоплення його квартири 06.06.2020 року, вини відповідача у залитті квартири та розміру завданого збитку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що його довіритель [PERSON] факт залиття квартири позивача не заперечує та визнає свою вину в затопленні даної квартири. Однак, відповідач не був присутній під час огляду квартири представниками ОСББ та складення акту, а також під час огляду квартири експертом, а відповідно йому не відомо що саме було пошкоджено в результаті залиття квартири. Стверджує, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку та розміру збитків, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Позиція відповідача-2, відповідача-3. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), не скористалися та не подали до суду відзиву на позовну заяву. Усудове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, незважаючи на те, що про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно із Актом обстеження затоплення квартири [ADDRESS] від 06 червня 2020 року комісією в складі голови ОСББ «Стрийська 75» С. Климко, мешканців квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] проведено обстеження кв. [ADDRESS] ; під час обстеження виявлено затоплення двох кімнат, ванної кімнати, туалету та коридору, пошкодження електропроводки ванни, туалету та коридору. Як вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру від 20 березня 1997 року, відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище квартири позивача. Оскільки реєстрація речового права здійснена до 29 грудня 2012 року, відомості у реєстрі речових прав відсутні. Для визначення вартості відновлювального ремонту, який необхідно провести для усунення наслідків залиття, за зверненням позивача було проведено експертне дослідження. Експертом [PERSON] у присутності позивача [PERSON] було проведено огляд з фотофіксацією і обмірами квартири. Згідно висновку експерта №42/20 від 29 липня 2020 року по результатах проведення будівельно-технічної експертизи із визначення вартості відновлювального ремонту, встановлено, що ймовірною причиною залиття квартири [ADDRESS] , являється проходження (надходження) рідини із приміщень квартири, що розташовані вище,через міжповерхове перекриття; вартість відновлювального ремонту пошкоджених оздоблювальних покриттів у приміщеннях квартири по [ADDRESS] становить 82 846, 80 (вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок шість грн. 80 коп.) грн. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] роз`яснив наданий ним висновок №42/20 від 29 липня 2020 року та зазначив, що в липні 2020 року ним було проведено огляд та дослідження квартири позивача, під час якого встановлені пошкодження двох житлових кімнат, коридору, ванної кімнати та вбиральні. Так, на стінах та стелі даних приміщень були зафіксовані сліди протікань, плями, відшарування, здуття і відпадання шару фарби зі шпаклівкою; дрібні пошкодження і усушка паркету, перекошення дверних полотен; пошкодження елементів електропостачання. Ствердив, що причиною залиття квартири позивача являється надходження рідини з приміщень квартири, що розташована вище. На запитання представника відповідача роз`яснив, що про пошкодження електропостачання свідчать сліди короткого замикання внаслідок потрапляння води; потрапляння вологи призвело до деформації (перекошення) дверних полотен; дрібні пошкодження підлоги та незначна усушка паркетних клепок зумовлені дією зовнішніх факторів (дією води). ОЦІНКА СУДУ. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положенням ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував, що цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди позивачу. Водночас із аналізу змісту процитованої вище статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільно-правову відповідальність за заподіяну шкоду персонально несе особа, внаслідок дій яких ця шкода була завдана. Представник відповідача-1 у судовому засіданні визнав, що його довіритель [PERSON] винен у затопленні належної позивачу квартири [ADDRESS] , факт затоплення не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких умов, доведеним слід вважати як факт залиття квартири позивача, так і вину відповідача-1 [PERSON] у завданні позивачу майнової шкоди, що настала в результаті залиття. Разом з цим у суду немає обґрунтованого сумніву у достовірності вищеописаних обставин і добровільності їх визнання, оскільки вони підтверджують сукупністю інших доказів. Те, що належна позивачу квартира [ADDRESS] зазнала пошкоджень внаслідок залиття підтверджується Актом обстеження затоплення квартири, згідно із яким на момент обстеження 06 червня 2020 комісією ОСББ «Стрийська 75» в квартирі позивача виявлено сліди залиття. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 дійсно визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типовий зразок якого міститься у Правилах. Незважаючи на те, що Акт обстеження затоплення квартири від 06 червня 2020, як слушно звертає увагу відповідач-1, не відповідає затвердженій типовій формі та не містить інформації про те, хто винен у затопленні, він, у сукупності із іншими доказами, все ж слугує підтвердженням як факту залиття, так і часу, коли це відбулося. Невідповідність акта про залиття квартири передбаченій законодавством формі саме по собі не може позбавляти особу, майну якої завдано шкоду залиттям, на захист порушеного права, за умови наявності інших доказів, які підтверджують цю обставину. Так, у обставинах справи, встановлених судом, зазначалося, що причиною залиття квартири позивача є надходження рідини із приміщень квартири, що розташована вище. Це підтверджується висновком експерта №42/20 від 29 липня 2020 року та наданими ним показаннями у судовому засіданні. Залиття квартири, в свою чергу, призвело до пошкоджень, детальний опис яких надано експертом у згаданому висновку. Таким чином, твердження відповідача-1 [PERSON] про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між залиттям квартири [ADDRESS] та пошкодженням майна позивача не знайшли свого підтвердження. Відповідно до положень ст. 151 Житлового кодексу України (надалі ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Як встановлено ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Зважаючи на те, що вину саме [PERSON] у залитті належної позивачеві квартири визнано його представником у судовому засіданні, враховуючи приписи ст. 1166 ЦК України, в силу якого шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, понесені позивачем витрати на проведення внаслідок залиття відновлювального ремонту, повинен відшкодувати саме відповідач-1 [PERSON] . Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на вину відповідача-2 та відповідача-3 у затопленні квартири позивача, що унеможливлює покладення на них обов`язку відшкодовувати завдані йому збитки. Статтею 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із висновком експерта №42/20 від 29 липня 2020 вартість відновлювального ремонту пошкоджених оздоблювальних покриттів у приміщеннях квартири по [ADDRESS] становить 82 846, 80 (вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок шість грн. 80 коп.) грн. Відповідачем та його представником вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається як достовірний. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що судом встановлено факт затоплення квартири позивача [ADDRESS] із вини відповідача-1 [PERSON] та визначено розмір завданих його діями збитків, позовні вимоги про стягнення 82\~846,80 грн. слід задовольнити частково та стягнути ці кошти із відповідача-1 [PERSON] ; у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] відмовити. СУДОВІ ВИТРАТИ. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 992, 40 грн. підлягає стягненню із відповідача-1 [PERSON] .

Outcome: partial