Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 651386 від 20.11.2007 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 110750700410 на ім`я, померлого [INFO] [PERSON] . А також, просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0507 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5110600000:01:049:0281. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та не можливо ідентифікувати власника спадкової земельної ділянки і померлої особи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою від 15.09.1977 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2548, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2022 року за № 1113; - земельна ділянка площею 0,0507 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5110600000:01:049:0281. Факт належності\~правовстановлюючого документу,\~а саме\~державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯЕ\~№ 651386\~від 20.11.2007\~року,\~зареєстрованого в\~Книзі записів\~реєстрації державних\~актів на\~право власності\~на землю\~та на\~право постійного\~користування землею,\~договорів оренди\~землі за\~№ 110750700410\~ [PERSON] ,\~померлому [INFO] підтверджуєтьсяспівпадінням його родового прізвища, які відображені в наданих суду документах. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.12.2021 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були \~зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 09.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., [PERSON] належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] і все майно, яке в ньому знаходитиметься, належну йому на праві власності земельну ділянку [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель кадастровий номер - 5110600000:01:049:0281, заповів [PERSON] , [INFO] . Земельну ділянку розміром 2,16 га, розташовану на території Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки № 1. 5121485700:01:0001:0323; № 2 5121485700:01:002:0358, заповів [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожному. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON] , [INFO] , оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною та її обов`язкова частка становить 1/4 частина спадкового майна. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Пунктом 3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~в редакції згідно з Постановою КМ №209 від 06.03.2022 року установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року №480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану»\~внесено зміни до пункту 3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», який викладено в наступній редакції - установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану»\~внесено зміни до пункту 3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», який викладено в наступній редакції - установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] будучи спадкоємицею обов`язкової частки спадкування після смерті [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача по справі [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою. В свою чергу, [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом також звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. із заявою про відмову від прийняття спадщини користь позивача по справі [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документа\~та визнання\~права власності\~на спадкове\~майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved