Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-12 00:00:00

В червні 2022 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська із позовом відповідно до якого просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Після народження сина майже три місяці сторони проживали разом у квартирі відповідачки за адресою: [ADDRESS] . Від народження дитини мати не проявляла до неї любові, належних уваги та піклування. Фактично [PERSON] опікувались батько та бабуся. Відповідачка навіть не виявила бажання зареєструвати місце проживання свого сина разом із нею. З двомісячного віку дитини, відповідачка працевлаштувалась, хоча проблем із матеріальним забезпеченням у сторін не було, що свідчить про її небажання сидіти вдома з дитиною. Під час роботи батьків з дитиною постійно перебувала бабуся, яка фактично замінила хлопчику мати. На початку лютого [PERSON] взагалі заявила, що не має почуттів ані до дитини, ані до позивача і не бажає проживати разом з ними. У зв`язку з чим позивач разом із сином переїхали до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрував місце проживання сина, що підтверджується довідкою від 04.02.2022 №2294. З цього часу мати дитини бажання бачитись із сином не виявляє, з ним не спілкується, не проявляє про нього щонайменшої батьківської турботи, його життям не цікавиться, тобто фактично відмовилась від дитини. На всі вмовляння повернутися у родину [PERSON] та змінити своє ставлення до дитини не реагує. Більш того, з квітня 2022 року Відповідач переїхала до м. Дніпро, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, від 20.04.2022 №1239¬5001680698. До сина, який проживає разом із родиною проживають за адресою: [ADDRESS] , не приїжджає, бажання зустрітись не проявляє, матеріальної допомоги на його утримання не надає. На сьогоднішній день [PERSON] не має уявлення про стан здоров`я сина, чи відповідає його розвиток нормам, навіть про те, як він зараз виглядає, хоча має таку можливість. Усі потреби дитини забезпечує батько, зокрема батько забезпечує отримання медичної допомоги, профілактичних щеплень та оглядів, для чого ним було укладено декларацію із сімейним лікарем від 21.02.2022 №001-Т037-74А0, що підтверджується її копією. Ці обставини дають підстави вважати мати такою, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки вона за станом свого психічного здоров`я усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, а також юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві і зазначила, що матір дитині не приділяє будь-якої уваги та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Жодних перешкод для матері належним чином виконувати свої батьківські обов`язки під час перевірок встановлено не було, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку частини 11 статі 128 ЦПК України. Відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило. Представником органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування надано до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснити без їх представника, вказав що підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів малолітнього [PERSON] . Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] , виданим 14 грудня 2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис про народження № 146 від 14 грудня 2021 року (а.с.10 на звороті). Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , Також, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] про визнання позову, відповідно до якої остання вказує, що вона повністю визнає позовні вимоги та не заперечує проти позбавлення батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, мати дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: ухиляється від їх виконання, байдуже ставиться до виховання дитини, що негативно впливає на емоційний стан дитини, матеріально її не забезпечує, живе окремо та взагалі сином не цікавиться. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім`ї мати не створила дитині повноцінні і достойні умови життя. Мати не забезпечила її належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби своєї дитини, неодноразово попереджалася про неприпустимість такого відношення до своєї дитини, але відповідач проігнорувала ці попередження. Для набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування й отримання, у зв`язку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивач, в інтересах малолітньої дитини, просив припинити особисті немайнові права та обов`язки відповідача у відношенні її малолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновку районної адміністрації по Вознесенському району Запорізької міської ради №01-10/1513 від 17.11.2022 року, долученого до матеріалів даної справи, виходячи з інтересів дитини, враховуючи думку матері, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношень до малолітнього [PERSON] . За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням висновку районної адміністрації по Вознесенському району Запорізької міської ради, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно же до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також слід зазначити, що інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Зокрема згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У зв`язку з вищевказаними положеннями чинного законодавства, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зокрема нормами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно же з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами 28 червня 2022 року. За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved