Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

21.11.2022 [PERSON] звернулася до [PERSON] , [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 05.05.2022 під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, помер військовослужбовець відділу прикордонної служби « [INFO] » [INFO] [PERSON] , з яким вона проживала без реєстрації шлюбу. [INFO] батькам останнього - [PERSON] , [PERSON] виплачено 15000000 грн. одноразової грошової допомоги за загибель сина відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23.09.2022 встановлено юридичний факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.02.2017 по 05.05.2022. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що вона як член сім`ї [PERSON] має право на частку одноразової грошової допомоги, яка була в повному обсязі виплачена відповідачам, просить перерозподілити вказану допомогу та стягнути з останніх на її користь по 2500000 грн. з кожного. У зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України, ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 29.11.2022 її було залишено без руху. 01.12.2022 до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 01.12.2022 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 23.12.2022 за клопотанням представника позивачки з [INFO] витребувано копії документів, які б підтверджували виплату одноразової допомоги відповідачам. 23.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачів - адвокат Осьмаков О.А. просить відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що на дату смерті [PERSON] , подання відповідачами заяв про отримання допомоги та виплати допомоги позивачка не мала юридичних підстав для отримання частки одноразової грошової допомоги. Рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] набрало законної сили лише 25.10.2022, тобто після виплати відповідачам допомоги. Набуття відповідачкою права на отримання допомоги після повної її виплати не може бути підставою для її перерозподілу. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 20.01.2023 року закрито підготовче провадження в справі та призначено її до розгляду. У судовому засіданні [PERSON] , її представник - адвокат Безугла К.В. просили задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник останніх - адвокат Осьмаков О.А. просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 61, 77, 78). Заслухавши позивачку, її представника, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.05.2022 під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, від ушкоджень, які спричинені вогнепальною зброєю, помер військовослужбовець відділу прикордонної служби « [INFO] » [INFO] [PERSON] (а. с. 23). Відповідно до витягу з наказу начальника [INFO] від 11.07.2022 №357-ОС старшого сержанта [PERSON] виключено зі списків особового складу загону з 05.05.2022. Членами сім`ї останнього в зазначеному наказі вказані батько [PERSON] і мати [PERSON] (а. с. 24-25). Як вбачається з розрахунку одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам та утриманцям померлого військовослужбовця [PERSON] допомога в сумі 15000000 грн. належить до призначення і виплачується рівними частинами батькам останнього [PERSON] і [PERSON] по 7500000 грн. кожному (а. с. 62). 09.08.2022 кожному відповідачу перераховано по 7500000 грн. (а. с. 63-64). 12.08.2022 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23.09.2022, яке набрало законної сили 25.10.2022, встановлено юридичний факт того, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.02.2017 по 05.05.2022 (а. с. 17-21). З рішення вбачається, що [PERSON] і [PERSON] не заперечували проти встановлення такого факту. Відповідно до ст. 2, ч. 1, п. 1-3 ч. 2 ст. 16, ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним основним осередком суспільства, її складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №826/9171/16, вбачається, що реєстрація в органах державної реєстрації актів цивільного стану сімейного союзу жінки та чоловіка не є обов`язковою. Факт того, що особа була членом сім`ї загиблого, може підтверджуватися рішенням суду про встановлення юридичного факту. Як вбачається з п. 2, 21 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у редакції, яка діяла на час виплати одноразової допомоги відповідачам, сім`ям загиблих у період дії військового стану військовослужбовців Державної прикордонної служби виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі військовослужбовця в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами. Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. З огляду на вказане, суд вважає, що відсутність рішення суду про встановлення юридичного факту проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу на час здійснення виплати одноразової допомоги батькам останнього не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачка має право на отримання відповідної виплати протягом трьох років з дня смерті [PERSON] . У відзиві на позовну заяву представник відповідачів - адвокат Осьмаков О.А. зазначив, що позивачка зверталася до відповідачів з приводу передачі їй відповідної частки отриманої допомоги, на що останні запропонували передати у власність квартиру, придбану [PERSON] , але [PERSON] відмовилася. З огляду на викладене, враховуючи, що після призначення та виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого [PERSON] за її отриманням звернулася позивачка, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги не було вирішено за взаємною згодою сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та перерозподілити суму одноразової грошової допомоги, виплачену сім`ї загиблого військовослужбовця, шляхом стягнення з відповідачів на користь позивачки по 2500000 грн. з кожного. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна з умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності в тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити в задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18. При цьому договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи. Судом встановлено, що 17.11.2022 між позивачкою [PERSON] та адвокатом Безуглою К.В. укладено договір №02/204-22 про надання послуг адвоката по підготовці позовної заяви та веденню даної цивільної справи, в якому сторони погодили, що адвокату буде виплачений за надання юридичних послуг гонорар та оплачені витрати, необхідні для виконання доручення, у розмірі 10000 грн. (а. с. 28). 18.01.2022 адвокат Безугла К.В. і Зубко А.С. затвердили акт прийняття-передачі наданих послуг до договору №02/204-22 від 17.01.2022, згідно з яким сплаті адвокату підлягає 10000 грн., з яких: 1500 грн. за виїзні консультації 07.10, 25.10, 31.10, 17.11.2022; 400 грн. за подання позовної заяви; 3000 грн. за складання позовної заяви, виготовлення копій документів для учасників справи; 800 грн. за складання письмового клопотання про витребування доказів; 800 грн. за складання запитів до 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби; 3500 грн. за представництво в Білопільському районному суді (а. с. 30). Згідно з товарним чеком від 18.01.2022 №204 адвокату Безуглій К.В. сплачено 10000 грн. за надання послуг, зазначених в акті прийняття-передачі наданих послуг згідно з їх визначеною ціною (а. с. 31). У позовній заяві позивачка зазначила, що попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, це витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. і сплачений судовий збір. Загалом позивачкою сплачено 12405 грн. судового збору (а. с. 1, 39-40). 20.01.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідачів - адвоката Осьмакова О.А. про відмову [PERSON] у стягненні витрат на правничу допомогу, яке він обґрунтовує тим, що три виїзні консультації були проведені адвокатом Безуглою К.В. до дати укладення договору про надання послуг адвоката, тому вони не можуть входити до розрахунку. Остання виїзна консультація була проведена в день укладення договору, який був укладений у м. Суми, де знаходиться робоча адреса адвоката. Позовна заява та всі копії документів завірені позивачкою, відповіді 5-го прикордонного загону також надані позивачці до укладення договору про правову допомогу. Ці обставини, на думку представника відповідачів, викликають сумнів у дійсності надання послуг з подання позовної заяви, виготовлення копій документів, проведенні останньої виїзної консультації, надсилання запитів у порядку надання правової допомоги. Крім того, останній вважає, що сума за складання позовної заяви, з огляду на її об`єм, є завищеною, як і сума за представництво в суді, з огляду на те, що адвокат не брала участі в попередніх судових засіданнях. Відповідно до п. 2, 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно з ч. 1 ст. 26, ч. 1-3 ст. 27 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Суд погоджується з доводами представника відповідачів, що перші три виїзні консультації були проведені до укладення договору про надання правової допомоги, а отже ним не охоплюються, та їх вартість не підлягає стягненню з відповідачів. Четверта виїзна консультація була проведена в день укладення договору і її проведення нічим не спростоване. Також заслуговують на увагу твердження адвоката Осьмакова О.А. про те, що дати надання документів, доданих до позовної заяви, є давнішими ніж дата укладення договору про надання правової допомоги, зокрема, лист 5 прикордонного загону про надання копій документів датований 01.11.2022 та адресований [PERSON] , а тому надання такої послуги як складання запитів у рамках надання правової допомоги суд вважає недоведеним. Що не можна сказати про складання адвокатом Безуглою К.В. клопотання про витребування доказів, яке наявне в матеріалах справи та задоволено судом. Крім того, суд вважає, що 3000 грн. за складання позовної заяви та виготовлення копій документів є неспівмірним зі складністю справи, обсягом проведеної аналітичної та технічної роботи, а тому ці витрати підлягають зменшенню до 1500 грн. У той же час, суд не погоджується з припущенням представника відповідачів, щодо сумнівності подання позовної заяви саме адвокатом позивачки. Факт того, що позовна заява та додані до неї документи підписані позивачкою не свідчить, що її подала до суду саме позивачка, а не її адвокат. У судовому засіданні встановлено, що позовну заяву готувала та подавала до суду адвокат Безугла К.В., а позивачка її лише підписала. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів на користь позивачки по 9490 грн. понесених і документально підтверджених витрат, які складаються з судового збору (12405 грн. : 2 = 6202 грн. 50 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу адвоката Безуглої К.В. (375 грн. (одна виїзна консультація) + 400 грн. (подання позовної заяви) + 1500 грн. (складання позовної заяви та виготовлення копій документів) + 800 грн. (складання та подання клопотання про витребування доказів) + 3500 грн. (представництво в суді) = 6575 грн. : 2 = 3287 грн. 50 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved