Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом до Державного реєстратора Іванісік Сергія Васильовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», Акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення прав за договорами іпотеки та скасування реєстраційного запису про іпотеку, відповідно до якого просила суд: Визнати недійсним договір відступлення прав за договорами іпотеки №3457 від 12.12.2019р, укладений між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП». Скасувати реєстраційний запис про іпотеку №36782308 від 04.06.2020р. вчинений державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіком Сергієм Васильовичем. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в рамках виконавчого провадження №51492106 про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у сумі 65 721 340,65 грн виявлено та арештовано нерухоме майно: нежилі приміщення №1 по №4 (групи приміщень №58) (в літ.А) загальною площею 84.30 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] . За відсутності грошових коштів для задоволення інтересів стягувача, предметом звернення стягнення виступає майно боржника, зокрема дані приміщення. Згідно з відомостями з реєстру прав власності, заборон та іпотек, станом на 2019 рік Афанасьєва є власницею зазначеного приміщення та наявний арешт в рамках кримінального провадження за постановою слідчого прокурора прокуратури м. Києва К.С. №50-6423 від 15.06.2012р. Жодних заборон на відчуження, зареєстрованих іпотек чи інших обмежень на дане майно в реєстрі станом на 2019 не було зазначено. Однак, вже у витязі з державного реєстру станом на липень 2020 року у реєстрі з`являється інформація про іпотеку. Зокрема, державним реєстратором Іванісіком Сергієм Васильовичем було внесено запис №36782308 від 04.06.2020 р. про державну реєстрацію іпотеки на підставіДоговору про відступлення прав за договорами іпотеки № 3457 від 12.12.2019 та дублікату Договору іпотеки РМ-SME 008/364/2007. Вважає запис №36782308 від 04.06.2020 р. незаконним у зв`язку з тим, що були відсутні підстави для укладання Договору іпотеки у 2007 році, так як право власності на приміщення [PERSON] набула лише в 2011 році. Зазначає, що будь-які записи про реєстрацію договору іпотеки РМ-SME 008/364/2007 були відсутні як в 2019р., так відсутні і на момент подання позову, реєстрація Договору відступлення прав за договорами іпотеки здійснювалась не в державному реєстрі іпотек, а в спеціальному розділі. Також вважає недійсним Договір про відступлення прав за договорами іпотеки № 3457 від 12.12.2019р, укладений між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», оскільки на момент укладення цього договору зареєстрованої іпотеки на майно не було. Крім того зазначає, що державним реєстратором не було враховано арешт майна, який був накладений в рамках кримінального провадження за постановою слідчого прокурора прокуратури м. Києва К.С. №50-6423 від 15.06.2012р., а тому реєстратор повинен був відмовити у реєстрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та зазначив, що між сторонами у передбачених законом порядку та формі не було досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, не визначено ціну договору, тому просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву. Зазначив, що 25.12.2007 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СМ-SМЕ 008/364/2007 та договір про надання кредитної лінії № СrL-SМЕ 008/364/2007.В забезпечення виконання зобов`язань за даними кредитними договорами, між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] 25.12.2007 укладено договір іпотеки № РМ- SМЕ 008/364/2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуза № 3353у, за умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] .Вищевказаний предмет іпотеки належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 25.12.2007 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЛАСНІСТЬ» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. за реєстровим № 3351у.У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитними договорами, 16.11.2009 року Голосіївським районним судом міста Києва ухвалено рішення № 2-5245/09 за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № СМ-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007 та договором про надання кредитної лінії № СrL-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007, стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість у загальному розмірі 533 305 доларів США 96 центів, що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 4 147 360 гривень 46 копійок, 271 496 гривень 46 копійок. Також, 10.07.2013 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено рішення № 2610/20685/2012 у справі за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ«ОТП Банк» за кредитним договором № СМ-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007 та за договором про надання кредитної лінії № СrL-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007в сумі 1 869 649 гривень 47 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № PM-SME 008\\364\\2007 від 25.12.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Інесою Володимирівною за № 3353у: нежилі приміщення, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та які належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу приміщень на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежними експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.12.12.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОТП БАНК» укладено Договір про відступлення права вимоги №12/12/19/2, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №CM-SME 008/364/2007 від 25.12.2007 та Договором про надання кредитної лінії №CrL-SME 008/364/2007 від 25.12.2007 перейшло до ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП». Також, 12.12.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОТП БАНК» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №3457, на підставі якого права Іпотекодержателя за Договором іпотеки №PM-SME 008/364/2007, посвідчений 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. за реєстровим №3353у перейшли до ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП». Представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» зазначає, що записи про іпотекунежилих приміщень, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , було знято в рамках справи про банкрутство ФОП [PERSON] . Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2009 у справі № Б-24/205-09 за заявою Фізичної особи-підприємця [PERSON] порушено провадження у справі про банкрутство Фізичної особи-підприємця [PERSON] 10.06.2010 постановою господарського суду Харківської області у справі № Б-24/205-09 про банкрутство визнано ФОП [PERSON] банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 24.12.2010 ухвалою господарського суду Харківської області у справі № Б-24/205-09 про банкрутство Фізичної особи-підприємця [PERSON] було роз`яснено, що постановою господарського суду Харківської області у справі № Б-24/205-09 від 10.06.2010 скасовано усі арешти, заборони та обтяження майна [PERSON] , що були зареєстровані у КП «Київське міське БТІ», єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстрі обтяжень рухомого майна.31.01.2012 постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі № Б-24/205-09, яка залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2012, постанову господарського суду Харківської області від 10.06.2010 про визнання ФОП [PERSON] банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури скасовано. Провадження у справі № Б-24/205-09 припинено. Посилається на постанову від 13 березня 2019 року №643/19761/13-ц, в якій Верховний Суд зазначив, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Щодо реєстрації Договору відступлення прав за договорами іпотеки в спеціальному розділі, а не в державному реєстрі іпотек, зазначає, що починаючи з 01.01.2013 року запис про обтяження іпотекою вноситься державним реєстратором (нотаріусом) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в спеціальний розділ) у зв`язку із втратою чинності Державного реєстру іпотек. В судове засідання відповідач державний реєстратор Іванісік Сергій Васильовичийне з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву на адресу суду від відповідача державного реєстратора Іванісік Сергія Васильовичиа не надходило. В судове засідання представник відповідача Акціонерного товариства «ОТП Банк» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву на адресу суду від відповідача Акціонерного товариства «ОТП Банк» не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Пояснень щодо позову не подавала. Заслухавши сторін, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є стягувачем у виконавчому провадженні №51492106 щодо стягнення боргу з [PERSON] за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 752/14201/15-цвід 15.02.2016 року. В рамках виконавчого провадження №51492106 виявлено нерухоме майно боржника: нежилі приміщення №1 по №4 (групи приміщень №58) (в літ.А) загальною площею 84.30 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] . 04.06.2020 року до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіком Сергієм Васильовичем внесено запис про іпотеку №36782308 на підставі Договору про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер: 3457, виданого 12.12.2019р., та Дублікату Договору іпотеки, серія та номер: PM-SME 008/364/2007, виданого 25.12.2007р. В свою чергу, Договір іпотеки PM-SME 008/364/2007 забезпечує виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № СМ-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007р. та договору про надання кредитної лінії № СrL-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007р., укладених між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . За умовами договору іпотеки № РМ- SМЕ 008/364/2007, посвідченого25.12.2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 3353у, в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний предмет іпотеки належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 25.12.2007 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЛАСНІСТЬ» та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. за реєстровим № 3351у. У зв`язку з невиконання зобов`язань [PERSON] , 16.11.2009 року Голосіївським районним судом міста Києва ухвалено рішення № 2-5245/09 за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № СМ-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007 та договором про надання кредитної лінії № СrL-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007, стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість у загальному розмірі 533 305 доларів США 96 центів, що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 4 147 360 гривень 46 копійок, 271 496 гривень 46 копійок. 10.07.2013 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено рішення № 2610/20685/2012 у справі за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ«ОТП Банк» за кредитним договором № СМ-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007 та за договором про надання кредитної лінії № СrL-SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007 в сумі 1 869 649 гривень 47 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № PM-SME 008\\364\\2007 від 25.12.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Інесою Володимирівною за № 3353у: нежилі приміщення, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та які належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу приміщень на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежними експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно частини четвертої статті 80 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на час вирішення даного спору в матеріалах справи відсутні докази виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва № 2-5245/09 від 16.11.2009 року про стягнення боргу з [PERSON] та рішення Шевченківського районного суду міста Києва № 2610/20685/2012 від 10.07.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому, доводи відповідача ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» про існування боргових зобов`язань відповідача [PERSON] суд вважає доведеними. Також судом встановлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2009 у справі № Б-24/205-09 за заявою Фізичної особи-підприємця [PERSON] порушено провадження у справі про банкрутство Фізичної особи-підприємця [PERSON] 10.06.2010 рокупостановою господарського суду Харківської області у справі № Б-24/205-09 про банкрутство визнано ФОП [PERSON] банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 24.12.2010 року ухвалою господарського суду Харківської області у справі № Б-24/205-09 про банкрутство Фізичної особи-підприємця [PERSON] було роз`яснено, що постановою господарського суду Харківської області у справі № Б-24/205-09 від 10.06.2010 скасовано усі арешти, заборони та обтяження майна [PERSON] , що були зареєстровані у КП «Київське міське БТІ», єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстрі обтяжень рухомого майна. 31.01.2012 року постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі № Б-24/205-09, яка залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2012, постанову господарського суду Харківської області від 10.06.2010 про визнання ФОП [PERSON] банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури скасовано. Провадження у справі № Б-24/205-09 припинено. Отже, записи про іпотеку нежилих приміщень, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , знято в рамках справи про банкрутство ФОП [PERSON] на підставі постанови про визнання боржника банкрутом, яку в подальшому було скасовано, а провадження у справі про банкрутство припинено. 12.12.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОТП БАНК» укладено Договір про відступлення права вимоги №12/12/19/2, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №CM-SME 008/364/2007 від 25.12.2007 та Договором про надання кредитної лінії №CrL-SME 008/364/2007 від 25.12.2007 перейшло до ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП». Також, 12.12.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОТП БАНК» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №3457, на підставі якого права Іпотекодержателя за Договором іпотеки №PM-SME 008/364/2007, посвідчений 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. за реєстровим №3353у перейшли до ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП». Позивач вважає, що Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, укладений між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №3457, є недійсним у зв`язку з тим, що на момент укладення цього договору не було зареєстрованої іпотеки. Під час вирішення спору про визнання правочину недійсним суд має перевірити, чи не суперечить зміст правочину Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина першастатті 215 ЦК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійснимє правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Таким чином, захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. У справі, що розглядається, позивач не є стороною оспорюваного Договору про відступлення прав за договорами іпотеки, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №3457. Отже, позивач зобов`язаний був довести, що оспорюваними договорами порушуються його певні права та інтереси, що є умовою надання судового захисту порушеному, невизнаному або оспорюваному праву особи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справі, яка переглядається, позивач не довів належними та допустимими доказами, що саме внаслідок укладення між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» Договору про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №3457, порушуються права або інтереси позивача. Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Відповідно до договору іпотеки № РМ- SМЕ 008/364/2007 від 25.12.2007 року та рішення Шевченківського районного суду міста Києва № 2610/20685/2012 від 10.07.2013 року, нежилі приміщення, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , передано в іпотеку 25.12.2007 року. Натомість, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва № 752/14201/15-ц про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є [PERSON] , ухвалено 15.02.2016 року. Таким чином, оскільки право застави виникло до ухвалення рішення про стягнення з боржника коштів, а іпоткодержатель має переважне право перед іншими кредиторами боржника на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, тому позивачем не доведено, як саме заміна іпотекодержателя шляхом укладення Договору про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №3457 порушує права або інтереси [PERSON] . Заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг і порядок виконання боржником своїх обов`язків, а тому Договом про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №3457, права позивача не порушені. До того ж, у постанові № 910/10963/19 від 28 жовтня 2020 року Верховний Суд зазначив, що правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню і саме відомості про відступлення прав іпотекодержателя підлягають державній реєстрації; внесення таких відомостей і є зміною речового права - права іпотеки. Натомість, державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає відповідна іпотека, а не правочин з відступлення прав за іпотечним договором, а тому чинність такого правочину не залежить від факту реєстрації іпотеки як зобов`язання. Судом встановлено, що запис про іпотеку нерухомого майна було вилучено постановою про визнання боржника банкрутом, яку в подальшому було скасовано, а провадження у справі про банкрутство припинено. У постанові від 13 березня 2019 року №643/19761/13-ц Верховнй Суд зазначив, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 зі справи №910/73/17 зазначено, що державною реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Існування запису в реєстрі про припинення іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді. А тому посилання позивача, що АТ «ОТП Банк» не мало право відступати право вимоги за договором іпотеки, оскільки була відсутня державна реєстрація іпотеки, є помилковими, такяк чинність договору іпотеки не залежить від факту реєстрації іпотеки як зобов`язання. Доводи позивача стосовно того, що [PERSON] стала власником нежилих приміщень, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , лише в 2011 році, а тому були відсутні підстави для передачі нерухомого майна в іпотеку в 2007 році, спростовуються копією Договору купівлі-продажу, наданого відповідачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», з якого вбачається, що [PERSON] стала власником нежилих приміщень в 25.12.2007 році. В свою чергу, посилання позивача щодо того, що реєстрація договору відступлення права вимоги здійснювалась не в державному реєстрі іпотек, а в спеціальному розділі шляхом внесення, що по факту обтяженням майна не являється та свідчить про фіктивність даної реєстрації, спростовуються наступним: 11 лютого 2010 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», яким Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» викладено у новій редакції та внесено зміни до деяких законодавчих актів, які регулюють відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно. Даними законом передбачено створення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та об`єднання в ньому інформації, яка містилась в 4 різних реєстрах (Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі обтяжень об`єктів рухомого майна (у частині податкової застави об`єктів нерухомості)). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Відповідно до частини першоїстатті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Частиною другою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», щона кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборонвідчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності за [PERSON] на нежилі приміщення, загальною площею 84,3 кв.м. (№ 1 по № 4, групи приміщень № 58 в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано не в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а в Реєстрі прав власності, тобто до 01.01.2013 року. В свою чергу, частиною третьою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі відсутності відкритого на об`єкт нерухомого майна розділу в Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження речових прав та суб`єкта (суб`єктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, якщо така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Таким чином, державний реєстратором Іванісік Сергієм Васильовичем правомірно внесено запис про іпотеку до спеціального розділу, оскількизаписи про іпотеку нежилих приміщеньзнято в рамках справи про банкрутство ФОП [PERSON] на підставі постанови про визнання боржника банкрутом, яку в подальшому було скасовано, а провадження у справі про банкрутство припинено. В свою чергу, на об`єкт нерухомого майно не було відкрито розділ в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а право власності зареєстровано ще в Реєстрі прав власності, тобто в архівній частині Державного реєстру прав власності на нерухоме майно Посилання позивача на наявність у державного реєстратора Іванісік С.В. підстав для відмови у державній реєстрації іпотеки через наявність арешту, накладеного в 2012 році, не заслуговують на увагу, оскільки іпотека виникла в 2007 році, тобто до накладення арешту, а тому державний реєстратор Іванісік Сергій Васильович мав право поновити записи про іпотеку, зняті в рамках справи про банкрутство, шляхом внесення відомостей до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до п. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено, що укладення спірного договору відступлення права вимоги порушено права або інтереси позивача, а відтак відсутні підстави для визнання його недійсним, що передбачені ст. 215 ЦК України. Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що внесення запису про реєстрацію іпотеки до спеціального розділу Державного реєстру речових прав здійснено з порушенням вимог законодавства, За таких обставин, суд дійшов висновку що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed