Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: - стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] страхове відшкодування утриманцю в розмірі 186 545 грн. 46 коп.; - стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (код ЄДРПОУ 30035289), адреса місцезнаходження м.Харків, вул. Донця-Захаржевського 6 кв. 8 на користь [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 46\~774 (сорок шість тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 90 копійок, три відсотки річних у розмірі 2\~817 (дві тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 15 копійок, інфляційні витрати в розмірі 18\~542 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 28 копійок, а всього разом 68\~134 (шістдесят вісім тисяч сто тридцять чотири) гривні 33 копійки; - стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (код ЄДРПОУ 30035289), адреса місцезнаходження м.Харків, вул. Донця-Захаржевського 6 кв. 8 на користь [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 12\~000 (дванадцять тисяч) гривень. Вимоги мотивовані тим, що, 23 жовтня 2021 року близько 17 год. 43 хв. мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керуванням водія [PERSON] , рухаючись в смт.Берегомет по вул. Вижницькій Чернівецької області допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 23 жовтня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120212260000000427 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СК «Мега-Гарант» згідно Полісу № 204121955. Позивачем\~на адресу АТ «СК «Мега-Гарант» надіслано заяву з долученням необхідних документів про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого [PERSON] , доньки загиблого [PERSON] , доньки загиблого [PERSON] , сина загиблого [PERSON] , для кожного із заявників по 18 000 грн. моральної шкоди, на загальну суму 72 000 грн. та 216\~000 грн. відшкодування утриманцю. Листом АТ «СК «Мега-Гарант», повідомила про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування для [PERSON] 216 000 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років та по 11 000 грн. - на кожного із заявників. 29 червня 2022 року на банківські реквізити [PERSON] в інтересах [PERSON] надійшло 20 818,18 грн, з яких: 11 000 грн - моральна шкода та 9 818,18 грн - відшкодування утриманню. 14 липня 2022 року на банківські реквізити [PERSON] в інтересах [PERSON] надійшло 9 818,18 грн. щомісячного платежу відшкодування утриманцю, відповідно до листа від 02 червня 2022 року. Позивач вважає, що Рішення страхової компанії щодо розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання сина загиблого [PERSON] суперечить положенню ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 36.2 Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто, вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.27.2 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що виплата, яку здійснив відповідач всупереч вимог закону у розмірі лише по 9 818,18 грн. щомісячно, оскільки вказана сума є меншою ніж 36 мінімальних заробітних плат. У судове засіданні представник позивачів адвокат Скочиляс І.М. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача АТ «СК «Мега Гарант» в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подано. У відповідності ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 жовтня 2021 року близько 17 год. 43 хв. мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , рухаючись в смт.Берегомет по вул. Вижницький, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 23 жовтня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120212260000000427 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СК «Мега-Гарант» згідно Полісу № 204121955 Позивачем на адресу АТ «СК «Мега-Гарант» надіслано заяву з долученням необхідних документів про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого [PERSON] , доньки загиблого [PERSON] , доньки загиблого [PERSON] , сина загиблого [PERSON] , для кожного із заявників по 18 000 грн. моральної шкоди, на загальну суму 72 000 грн. та 216 000 грн. відшкодування утриманцю. Листом АТ «СК «Мега-Гарант», повідомила про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування для [PERSON] 216 000 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років та по 11 000 грн. - на кожного із заявників. 29 червня 2022 року на банківські реквізити [PERSON] в інтересах [PERSON] надійшло 20 818,18 грн, з яких: 11 000 грн - моральна шкода та 9 818,18 гри - відшкодування утриманню. 14 липня 2022 року на банківські реквізити [PERSON] в інтересах [PERSON] надійшло 9 818,18 грн. щомісячного платежу відшкодування утриманцю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Фактичні обставини справи сторонами не заперечуються, а тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню та вважаються встановленими судом, оскільки також підтверджуються поданими сторонами письмовими доказами. Предметом спору в даній справі є фактично відмова відповідача виплатити одним платежем частину страхового відшкодування на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 186 545 гривень 46 копійок. Відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Згідно ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 8 цього ж Закону, страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно п.22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1 статті 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону, яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.5 статті 27 встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування Тобто, вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1202 ЦК України, встановлено порядок відшкодування шкоди, який передбачає, що відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Однак, ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак: саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування на утримання неповнолітнього сина загиблого [PERSON] у повному обсязі однією виплатою в розмірі 186 545,46 грн. відповідають вимогам Закону, принципам розумності та справедливості, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до п. 3 ч. 1\~статті. 20 Закону України «Про страхування»\~страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 34 Закону України «Про страхування», передбачає, що страховик зобов`язаний протягом 2 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. У відповідності до п. 36.1.\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~після розгляду страховиком наданих йому визначених у\~статті 35 цього Закону\~документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. За законом за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту\~статті 979 ЦК України\~та\~статті 16 ЗУ «Про страхування», - у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три відсотки річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання. А тому, вони є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення\~грошового зобов`язання. З розрахунків позивача за період з 02 червня 2022 року по 24 листопада 2022 року на заборгованість у розмірі 186545,46 грн. нараховується пеня в розмірі 46 774 грн. 90 коп. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому, також із врахуванням наданого позивачем розрахунку та в межах позовних вимог суд задовольняє позов в частині стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних. Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення на їх користь страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, оскільки позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2232,55 грн. Щодо вимог про стягнення судових витрат на професійну допомогу, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial