Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві викладено наступну позицію. 10.11.2020 між позичальником [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» укладено договір №411531 про надання споживчого кредиту в сумі 62500,00 грн. строком до 10.11.2022 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в сумі за перший день користування в розмірі 25% в день (9125% річних), за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Кредит повертається згідно графіка погашення кредиту. Кредитор виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кредитні кошти. 30.06.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі і за договором №411531, що укладено із [PERSON] .. Отже ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. За період користування кредитом позичальником здійснено часткові платежі на погашення кредиту і процентів за користування кредитом, однак станом на день звернення до суду із позовом заборгованість за кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, в результаті чого утворилася прострочена заборгованість. Станом на 20.10.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 93235,68 грн., з яких 59122,82 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18338,06 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 15774,80 грн. заборгованість за нарахованими відсотка згідно договору кредиту. Враховуючи викладене просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, а також 2270,00 грн. сплаченого судового збору та 20000,00 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в \~судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідача (а.с. 103). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань не надходило. Ухвалою від 19.11.2021 позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 76). Ухвалою суду від 07.02.2023 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 123), відзиву на позов не подала. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10.11.2020 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] було укладено Договір №411531 про надання споживчого кредиту в розмірі 62500,00 грн. строком на 730 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 10.11.2022 згідно графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Процентна ставка за користування кредитом є фіксована та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку кредиту 85% річних. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування в розмірі 50000,00 грн. на рахунок позичальника; у розмірі 12500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Згідно п. 3.5 Договору сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає Товариству отримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу (а.с. 6-9). Паспортом споживчого кредиту (а.с. 12-13), який підписано позичальником [PERSON] , визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також порядок повернення кредиту (графік сплати суми кредиту, відсотків та загальну суму платежу до сплати). Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №411531 від 10.11.2020 є Графік платежів (а.с. 14). Відповідно до платіжного доручення №3718 від 10.11.2020 кредитор ТОВ «Слон кредит» перерахував позичальнику [PERSON] за договором №411531 від 10.11.2020 кошти в сумі 50000,00 грн. (а.с. 17). Згідно меморіального ордеру №663745424 від 10.11.2020 [PERSON] отримала кошти в сумі 50000,00 грн. (а.с. 20). 30.06.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №30-06/2021 (а.с. 26-33), відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, які вказані в додатку до договору факторингу «Реєстр боржників». Додатком №2 до Договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 є Акт приймання-передачі Реєстру боржників (а.с. 34). Відповідно до Додатку №3 до Договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 є Реєстр боржників, в якому також є кредитний договір №411531 від 10.11.2020, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] (а.с. 21, 22-23). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №411531 від 10.11.2020 станом на 20.10.2021 відповідач [PERSON] має заборгованість на загальну суму 93235,68 грн., яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 59122,82 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 18338,06 грн., заборгованості по відсотках (85%) в розмірі 15744,80 грн. (а.с. 18, 19). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у встановлений ним строк. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ст. 512 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. \~ \~ \~ \~Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~Боржник зобов`язаний\~здійснити платіж\~факторові за\~умови,\~що він\~одержав від\~клієнта або\~фактора письмове\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги\~факторові і\~в цьому\~повідомленні визначена\~грошова вимога,\~яка підлягає\~виконанню,\~а також\~названий фактор,\~якому має\~бути здійснений\~платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» 10.11.2020 укладено кредитний договір №411531. Первісним кредитором було відступлено право вимоги за кредитним договором новому кредитору позивачу, про що було укладено відповідний договір факторингу. В порушення умов кредитного договору та норм ЦК України, відповідач не виконала взятого на себе зобов`язання, кошти не повернула, відсотки за користування коштами не сплатила, тому суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідач на користь позивача. \~ \~ \~ \~З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивач ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути 2270,00 грн. судового збору (а.с. 1). \~ \~ \~ \~Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 20000,00 грн. суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя\~статті 133 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач подав такі докази: договір про надання правничої допомоги від 05.03.2021 року № 05-03/2021; прайс-лист АО «Лігал-Ассістнс»»; заявка на надання юридичної допомоги від 04.06.2021; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021, платіжне доручення №0261660000 від 18.06.2021 на суму 200000,00 грн.; (а. с. 51-54, 55, 67, 68). Згідно з положеннями\~статті 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,\~а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень\~статті 59 Конституції України\~(справа про право на правову допомогу)\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати,\~які мають розумний розмір. Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Разом зі тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було здійснено витрати саме в розмірі 20000,00 грн. на правову допомогу, пов`язану із подачею даного позову до відповідача [PERSON] до суду (квитанції, платіжні доручення про перерахунок коштів), оскільки позовна заява та інші документи у справі підписані генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В., клопотання про ухвалення заочного рішення подане представником позивача ТОВ «Вердикт Капітал» - адвокатом Бурдюг Т.В., яка діє на підставі довіреності виданої позивачем (а.с. 104, 105-106), і жодних доказів, що дана особа має відношення до АО «Лігал Ассістанс» суду не надано. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 258, 267,526, 527, 530, 549, 550 ч.2, 610, 612, 614, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved