Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-02 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду із заявою, в якій після остаточних уточнень просить встановити факт реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення посилаючись на те, що вона разом з [PERSON] є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06 вересня 1958 року, виданим в Олександрійським міським бюро ЗАГС Кіровоградської області, про що зроблено запис в книзі записів актів цивільного стану від 06 вересня 1958 року № 329. Свідоцтво про одруження складено українською мовою, вказано, що громадянин [PERSON] [INFO] , місце народження - с. Миронівка Ново - Георгіївського району Кіровоградської області та громадянка [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Котенково, Новгородківський район Кіровоградської області уклали шлюб, після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові: [PERSON] , дружині: [PERSON] . Однак в паспорті ім`я по-батькові [PERSON] вказано як [PERSON] , через що при зверненні після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою стосовно призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] повідомили про неможливість задовольнити заяву у зв`язку з наявними розбіжностями в зазначенні її ім`я по-батькові в документах. Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представником Заявника подана заява про розгляд справи без участі Заявника та її представника з урахуванням заяви про зміну вимог, яка за своєю правовою природою є заявою про уточнення позовних вимог. Представник Заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, у наданій заяві просив слухати справу за відсутності Заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд зазначає про таке. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06 вересня 1958 року громадянин [PERSON] [INFO] , місце народження - с. Миронівка Ново - Георгіївського району Кіровоградської області та громадянка [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Котенково, Новгородківський район Кіровоградської області уклали шлюб, після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові: [PERSON] , дружині: [PERSON] . З копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , вбачається, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , шлюб зареєстрований ЗАГС м. Олександрія Кіровоградської області 06 вересня 1958 року. З копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , вбачається, що його батьком є [PERSON] , українець, мати [PERSON] , українка, про що в книзі записів актів цивільного стану зроблено запис 11 травня 1962 року № 216; З копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , вбачається, що його батьком є [PERSON] , українець, мати [PERSON] , українка, про що в книзі записів актів цивільного стану зроблено запис 20 липня 1965 року № 300; З копії трудової книжки Заявниці, вбачається зміна прізвища « [PERSON] » (заповнено російською мовою) на [PERSON] , і що прізвище змінено на [PERSON] згідно шлюбного свідоцтва [NUMBER] та паспорта № [NUMBER] ; З відомостей комітету Безлюдівської селищної ради вбачається, що разом за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] . З копії Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1235-n/3 від 11 листопада 2022 року вбачається, що записи імені по батькові [PERSON] і [PERSON] та російський запис [PERSON] у документах [PERSON] , наданих для експертизи, є ідентичними. Необхідність [PERSON] звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту реєстрації її шлюбу з [PERSON] викликана не тим, що у неї відсутні докази перебування у такому шлюбі, а тим, що у неї в свідоцтві про шлюб та в паспорті громадянина України по-різному зазначено ім`я по-батькові. Заявниця не просить суд встановити факт родинних відносин з померлим, оскільки зазначений факт і так підтверджений належними доказами. Заявник просить суд встановити факт реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] та надала докази укладення такого шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що факт реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , підтверджується належними та допустимими доказами та ніким не оспорюється. Проте судом, при детальному аналізі матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , звертаючись до суду з заявою мала на меті встановити факт належності їй свідоцтва про укладення шлюбу, у зв`язку із розбіжностями в написанні ім`я по-батькові в паспорті. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.256ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме в свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрованого 06 вересня 1958 року у виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області, актовий запис №329, в якому вказано по-батькові [PERSON] як « [PERSON] », є розбіжності у написанні по-батькові заявниці, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку. Встановлення факту належності вказаного документу заявниці має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її можливості скористатися своїми законними правами, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою немає, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved