Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-30 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У листопаді 2022 року [PERSON] , від імені якого діє адвокат Якимів І.П., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2012 року №581. В даній квартирі зареєстрована [PERSON] , [INFO] , колишня дружина позивача, яка не проживає в житловому приміщенні понад чотири роки без поважних причин. Відповідачка не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, квартирою вона не цікавиться, а тому просить виселити відповідачку [PERSON] , [INFO] , з належної [PERSON] на праві приватної власності квартири [ADDRESS] , та зняти її з реєстрації місця проживання у цій квартирі. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена. За наявності умов, визначених у ч. 1\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд встановив, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.08.2012 року №581. Згідно акту №265 від 26.11.2018, складеного директором КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради у присутності власника квартири [PERSON] , та сусідів [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає з 15.08.2018 року і по час обстеження, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] немає. Згідно акту №170 від 27.09.2019, складеного директором КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради у присутності власника квартири [PERSON] , та сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає з 15.08.2018 року і по час обстеження, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] немає. Згідно акту №122 від 10.11.2020, складеного директором КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради у присутності власника квартири [PERSON] , та сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає з 15.08.2018 року і по час обстеження, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] немає. Згідно акту №226 від 23.11.2021, складеного директором КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради у присутності власника квартири [PERSON] , та сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає з 15.08.2018 року і по час обстеження, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] немає. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції"\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 ЖК Української РСР\~передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначено, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Отже, суд встановив, що відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі більше року без поважних причин, у зв`язку з чим, на підставі положень ч.2\~ст.405 ЦК України, втрачає право на користування цим житлом. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,\~ст.72 ЖК України,\~ст.405 ЦК України\~та

Outcome: approved