Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ДП «Санаторнокурортний лікувальний центр «Шкло», в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплат заробітної плати в розмірі 54453,72 грн. Позов мотивовано тим, що 31 липня 2020 року [PERSON] була прийнята на роботу у Державне підприємство «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» на посаду сестри медичної з масажу. 15 листопада 2020 року вона була звільнена з ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» в зв`язку із закінченням терміну роботи (п. 2 ст. 36 КЗпП України). На момент її звільнення утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати за період вересень-листопад 2020 року у розмірі 8510,74 грн. Також, 18 травня 2021 року [PERSON] була прийнята на роботу у Державне підприємство «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» на посаду медичної сестри. 23 грудня 2021 року вона була звільнена з ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). На момент її звільнення утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати за період травень-грудень 2021 року у розмірі 17500,94 грн. На момент звернення до суду із даною позовною заявою, розрахунок по виплаті заборгованої заробітної плати за зазначені періоди роботи із позивачем не проведено. Отже, в день звільнення з [PERSON] не було проведено розрахунку по виплаті заробітної плати, що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України, згідно з якою заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць та ст. 116 КЗпП України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таку вимогу позивач заявляла неодноразово, однак їй було відмовлено у виплаті заборгованості із заробітної плати та було повідомлено, що коштів виплатити їй заробітну плату у підприємства немає. Таким чином, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно Довідки про доходи № 83 від 01.07.2022, яка була видана [PERSON] , заробітна плата\~за останні\~два календарні\~місяці роботи,\~що передують\~місяцю звільнення:\~за вересень 2020 року становила 4085,00 грн., за жовтень 2020\~року 4085,00\~грн.\~Тобто,\~разом за 2 останні місяці роботи, що передують місяцю звільнення, розмір заробітної плати становить 8170,00 грн. Кількість відпрацьованих робочих днів за період з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у відповідності до Листа Міністерства соціальної політики України №\~1133/0/206-19 від 29.07.2019р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік», становить 43 дні, що включає 22 дні - у вересні 2020 року, та 21 день - у жовтні 2020 року. Із цього слідує, що середньоденна заробітна плата за цей період становить 190,00\~грн.\~(8170\~грн.\~-\~розмір зарплати за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення/43\~дні - відпрацьовані робочі дні за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення. Кількість робочих\~днів затримки\~розрахунку із\~заробітної плати\~за період\~з 15\~листопада 2020\~року по\~12\~травня 2021\~року становить\~124\~днів.\~Середній\~заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 16\~\~листопада 2020\~року\~по 17\~травня 2021\~року становить\~-\~23560,\~00\~грн. Крім цього, згідно Довідки про доходи № 84 від 01.07.2022, яка була видана [PERSON] , заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення: за жовтень 2021 року становила 5748,89 грн., за листопад 2021 року 5229, 95 грн. Тобто, разом за 2 останні місяці роботи, що передують місяцю звільнення, розмір заробітної плати становить 10978,84 грн. Кількість відпрацьованих робочих днів за період з 01 жовтня 2021 року по 30 листопада 2021 року становить 43 дні, що включає 22 дні - у жовтня 2021 року, та 21 день - у листопаді 2021 року. Із цього слідує, що середньоденна заробітна плата за цей період становить 255,32 грн. (10978,84 грн. - розмір зарплати за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення / 43 дні - відпрацьовані робочі дні за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення. Кількість робочих днів затримки розрахунку із заробітної плати за період з 24 грудня 2021 року (наступний день після звільнення) по 24 червня 2022 року включно (шість місяців після звільнення) становить 121 днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2021 року по 24 червня 2022 року становить 30893,72 грн., без врахування податків та інших обов`язкових платежів. Таким чином, загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить суму у розмірі 54453,72 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак її представник, адвокат Зозуля А.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача за наявним документами у матеріалах справи. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02 лютого 2023 року, є дата складення повного судового рішення 07 лютого 2023 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.08.2020 позивач була прийнята на посаду сестри медичної з масажу ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло», що підтверджується наказом №27 від 31 липня 2020 року. 15.11.2020 [PERSON] було звільнено з посади сестри медичного масажу Вищої кваліфікаційної категорії, у зв`язку із закінченням терміну роботи, п. 2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується витягом із наказу №120 від 15.11.2020. З довідки про доходи №83 від 01.08.2022, виданої ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» вбачається, що станом на 31.12.2021 заборгованість (не виплата) заробітної плати перед [PERSON] складає 8510,74 грн. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] , 18.05.2021 була прийнята на посаду сестри медичної з масажу Вищої кваліфікаційної категорії ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло», що підтверджується Наказом № 46 від 17 травня 2021 року. 23.12.2021 [PERSON] було звільнено з посади сестри медичної з масажу Вищої кваліфікаційної категорії ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло», за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується витягом із наказу №168 від 23.12.2021. З довідки про доходи №84 від 01.08.2022, виданої ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» вбачається, що станом на 31.12.2021 заборгованість (не виплата) заробітної плати перед [PERSON] складає 17500,94 грн. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 18.11.2022 у справі 944/5692/22 стягнуто з Державного підприємства «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» в користь [PERSON] , нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати в розмірі 40\~997, 00 грн. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 19.12.2022 у справі 944/6190/22 стягнуто з Державного підприємства\~«Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло», в користь [PERSON] , заборгованість по заробітній платі в розмірі 26011,68 грн. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності спору про їх розмір підприємство, \~установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Згідно з довідкою № 83 від 01.08.2022, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить: 190, 00 грн. Кількість робочих днів за час затримки розрахунку із виплати заробітної плати, а саме за період з 16.11.2020 по 17.05.2021, становить 124 днів. Отже, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні [PERSON] за весь період складає: 190, 00 грн х 124 робочих днів = 23 560, 00 грн. Згідно з довідкою № 84 від 01.08.2022, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить: 255, 32 грн. Кількість робочих днів за час затримки розрахунку із виплати заробітної плати, а саме за період з 24.12.2021 по 24.06.2022, становить 121 день. Отже, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні [PERSON] за весь період складає: 255, 32 грн х 121 робочих днів = 30896,72 грн. Згідно з пунктами 1-4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, з відповідними змінами (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до п.5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом другим Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з пунктами 3 та 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата: доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Пунктом 8 Порядку унормовано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 пункту 8 Порядку). З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). З огляду на очевидну не співмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку з встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 26011, 68 грн, (8510,74 грн + 17500, 94 грн), що дорівнює невиплаченій частині за відповідні періоди заробітку, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідності до ч.1 ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 474, 05 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial