Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

[PERSON] у вересні 2022 року звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що вона народилася [INFO] в м. Братськ Російської Федерації. ЇЇ батьками є громадяни Російської Федерації: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. 19 листопада 2017 року її мати [PERSON] здійснила нотаріальний заповіт на ім`я заявника, в якому заповідала свою садибу (земельну ділянку та житловий будинок) за адресою: [ADDRESS] . В заповіті вказано, що даний заповіт здійснено [PERSON] , [INFO] . Однак факт смерті [PERSON] підтверджується двома документами: довідкою про смерть № С-00491 від 27.08.2020 року, виданою територіальним відділом РАЦС Панінського району Воронежської області та Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Проте у першому документів вказана дата народження матері заявника [INFO] , а в другому - [INFO] . Помилка зумовлювалась тим, що при заміні [PERSON] 29 червня 2005 року внутрішнього паспорту Російської Федерації видався паспорт [NUMBER] з помилкою у даті народження. У паспорті зазначено дату народження неправильно 24 червня замість правильної 21 червня. Водночас 28 травня 2015 року [PERSON] видано у Російській Федерації закордонний паспорт № 360-030, де дата народження вказана правильно [INFO] . Заявник має намір реалізувати свої спадкові права, але через помилку немає такої можливості. Враховуючи викладене, заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт від 29.11.2017 року посвідчений нотаріусом нотаріального округу Панівського району Воронежської області Російської Федерації на користь громадянки України [PERSON] здійснено [PERSON] [INFO] ; встановити факт, що має юридичне значення, а саме наявності родинних відносин між [PERSON] як дочкою, і [PERSON] як мамою, дату народження котрої у заповіті, посвідченому нотаріусом нотаріального округу Панівського району Воронежської області Російської Федерації (запис у реєстрі 1-650) вказано 24 червня 1934 року народження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] та призначено розгляд справи. 23 листопада 2022 року від представника заінтересованої особи Міністерства юстиції України Семченко Ю.І. до суду надійшли пояснення, в яких стверджують, що Міністерство юстиції України в якості заінтересованої особи є помилковим у таких справах, адже Міністерство жодним чином не має юридичної заінтересованості у встановленні факту заявника. Тому вважають, що залучення Міністерства юстиції України у якості заінтересованої особи в даній справі є помилковим. У судовому засіданні заявниця [PERSON] подану заяву підтримала у повному обсязі, з підстав викладених в заяві та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Семченко Ю.І. у судовому засіданні надала пояснення аналогічні поданим нею письмовим поясненням від 07.11.2022 року, в яких зазначила, що Міністерство юстиції України в якості заінтересованої особи є недоцільним у таких справах, адже Міністерство юстиції жодним чином немає юридичної заінтересованості і встановлення факту, а тому залучення Міністерства юстиції України у якості заінтересованої особи є помилковим. Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , 1958 року народження, копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] . Згідно копії довідки про смерть № С-00491 від 27 серпня 2020 року, запис акту № 170209360002100297002 [PERSON] , копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 29 жовтня 2003 року серії [NUMBER] , копії закордонного паспорту [NUMBER] від 24 червня 2020 року, копії страхового посвідчення № [NUMBER] вказано, що [PERSON] народилася [INFO] . Однак, згідно внутрішнього паспорту Російської Федерації 29 червня 2005 року № [NUMBER] на ім`я [PERSON] видано паспорт з помилкою у даті народження, а саме зазначено дату народження [INFO] . 29 листопада 2017 року [PERSON] складено заповіт згідно якого [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). В заповіті вказано, що [PERSON] народилася [INFO] . Нотаріусом Басовою М.В. нотаріальної палати Воронежської області нотаріального округу Панінського району 13 січня 2021 року № 36/231-н/36-0-1 винесено постанову про відмову у здійсненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину по заповіту матері [PERSON] у зв`язку із розбіжностями дати народження [PERSON] в поданих нотаріусу документах. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин. Заява про встановлення факту повинна відповідати загальним вимогам ст. 175 ЦПК України з урахуванням особливостей, передбачених ст. 318 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 42 та ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; Разом із заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть брати участь і заінтересовані особи з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, зі змінами, визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, в заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин заявниця посилалася на те, що встановлення факту родинних відносин з іі матір`ю необхідно їй для оформлення права на спадщину в порядку, визначеному законом. При цьому заінтересованою особою у даній справі вона зазначила Міністерство юстиції України. Однак, Міністерство юстиції України у даній категорії справ не може бути заінтересованою особою, оскільки у Міністерства юстиції України жодним чином немає юридичної заінтересованості у результаті розгляду справи та відсутні цивільні права яких знаходяться у юридичному зв`язку з цивільними правами заявника і зумовлюють встановлення факту, що матиме юридичне значення. Заявнику необхідно встановити факт родинних відносин задля того, щоб реалізовувати свої права як спадкоємця. Необхідність визнання такого факту заявник пов`язує з підтвердженням права померлої [PERSON] до майна та в подальшому переходу таких прав до заявниці. Враховуючи зазначене, заявнику необхідно визначитись із заінтересованою особою (особами) по справі, якою (якими) можуть бути спадкоємці померлих або за їх відсутності відповідна територіальна громада. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. У справі, що розглядається Міністерство юстиції України не є заінтересованою особою у зв`язку з чим у задоволенні вимог [PERSON] до Міністерства юстиції України необхідно відмовити з цієї підстави. Разом з цим, суд звертає увагу заявниці, що заінтересованою особою у даній справі може бути елемент іноземної держави - Російської Федерації, а тому виникне необхідність у звернення до компетентного органу (суду) Російської Федерації із судовим дорученням про надання правової допомоги в рамках Конвенції, учасниками (договірними сторонами) якої являються Україна та Російська Федерація, шляхом направлення вказаного доручення міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Киів). Однак, Верховною Радою 1 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності з 23 грудня 2022 року. Відповідно до статті 1 Закону у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції 1993 року та Протоколу до конвенції 1997 року зупинено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed