Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-05 00:00:00

01.12.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно до звільнення з навчання - 01.07.2026 року. В обгрунтування позову зазначено, що спільна повнолітня дочка на даний час продовжує навчання на денному відділенні Рівненського державного гуманітарного університету на платній основі з вересня 2022 року. Термін закінчення навчання - 01.07.2026 року. Вказує, що у зв"язку із стаціонарним навчанням дочка ніяких джерел доходу немає, тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Дочка потребує коштів на харчування, ліки, одяг, канцелярію, проїзд до місця навчання, оплату гуртожитку тощо Коштів позивача не вистачає на утримання дочки, оскільки отримує невеликий дохід та має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. У свою чергу відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу дочці, хоча має таку змогу, є здоровим та працездатним. Оскільки добровільної угоди про розмір матеріального допомоги дочці з відповідачем не досягнуто, змушена звернутися до суду. 06.12.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.12.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково в розмірі 1000 грн. щомісячно. В обгрунтування відзиву на позовну заяву відповідач вказав, що позивачем не надано доказів того, що вона несе витрати по утриманню дочки саме в такому розмірі, який вказано в позові. Також вказує, що розмір аліментів в сумі 5000 грн., який заявила позивач є для нього непосильним, оскільки він має іншу сім`ю і на його утриманні перебувають непрацююча дружина, та троє неповнолітніх дітей. Його матеріальне становище є скрутним, він не має постійного місця роботи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, що вказані у відзиві на позовну заяву, не заперечив проти стягнення з нього аліментів щомісячно в розмірі 1000 грн. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, заслухавши сторін у справі, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Так, судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно до Довідки про реєстрацію місця проживання та Витягу з реєстру територіальної громади повнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю, позивачем у справі/а.с.8,28/. Згідно довідки №72-29/66 від 29.09.2022 року та Договору про навчання у РДГУ [PERSON] є студенткою 1 курсу денної платної форми навчання Рівненського державного гуманітарного університету. Термін навчання з 15.09.2022 року по 30.06.2026 року /а.с.10/. Згідно до Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 99600 грн, з неї за роками 2022-2023 - 24 900 грн. в рік/а.с.12-14/. Як вбачається з копії квитанцій, позивач здійснила оплату навчання дочки у сумі по 2500 грн. щомісячно/а.с.4,41,42,43,44/. Крім цього, позивач оплатила проживання дочки в гуртожитку навчального закладу, яка становить 746 грн. щомісячно/а.с.35,36,37,38,39/. Як убачається з копії наказу від 20.01.2023 року РДГУ проведено індексацію вартості навчання в 2023 року, у зв`язку з чим збільшено оплату навчання [PERSON] ще на 6623 грн. Позивач посилається на те, що у зв`язку з навчанням дочка потребує матеріального утримання також від батька, який такого утримання не надає, хоча має таку змогу. Як вбачається з копій свідоцтв про народження відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ,, [PERSON] , [INFO] . Крім цього встановлено, що сім`я [PERSON] , що складається з дружини [PERSON] , дітей [PERSON] 2010 р.н., [PERSON] 2017 р.н.. [PERSON] , 2020 р.н., є багатодітною та отримує відповідні пільги. Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. А тому, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже на підставі наданих доказів, при розгляді справи судом встановлено, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги також від батька, який таку допомогу не надає добровільно, хоча має таку змогу, оскільки є працездатним, неофіційно працює, від чого отримує мінливий нерегулярний заробіток в сумі 10000 грн - 12000 грн щомісячно, про що повідомив в судовому засіданні. Крім цього, відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей та має пільги як багатодітна сім`я. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує актуальну і дійсну потребу повнолітньої дочки у наданні їй матеріальної допомоги та матеріальний стан відповідача, приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2022 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23-х років. Саме такий розмір буде справедливим, зможе забезпечити належні умови утримання доньки, однак не буде порушувати права відповідача. За таких обставин, з огляду на те, що позивачем не доведено та судом не встановлено обставин та доказів можливості відповідача сплачувати аліменти в сумі 5000 грн. щомісячно, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Згідно з п. 3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - зокрема у справах про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 грн 40 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial