Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Всеукраїнської громадської організації Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України про стягнення моральної шкоди та витрат на оплату послуг експерта. Позов мотивовано тим, що 23.09.2016 мж сторонами було укладено контракт (трудовий договір), у відповідності до якого [PERSON] призначено на посаду заступника голови керівника громадської організації Вінницька обласна організація Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо», терміном з 23.09.2016 по 23.09.2021 та зобов`язується здійснювати поточне управління та керівництво даним відокремленим підрозділом вищевказаної Всеукраїнської громадської організації. Наказом №86-П від 17.08.2018 позивача було звільнено з займаної посади в зв`язку із систематичним не виконанням обов`язків на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі№127/23078/18 від 13.03.2018, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 30.05.2019, вказаний наказ було визнано незаконним та скасовано. Зобов`язано відповідача поновити [PERSON] на займаній посаді. Вказаним незаконним звільненням позивачу було завдано моральної шкоди. На замовлення позивача для визначення розміру моральної шкоди Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було здійснено експертне дослідження, висновок по якому долучено до позовної заяви. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, та просив стягнути з відповідача на його користь 250000 грн. відшкодування моральної шкоди та 15072 грн. витрат на проведення експертизи. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2019 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Постановою Вінницького апеляційного суду від 23.01.2020 в задоволенні апеляційної скарги Всеукраїнської громадської організації Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України було відмовлено. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2019 про відкриття провадження у справі залишено без змін. (т.1 а.с.85-86) 10.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві представник відповідача заперечував проти задоволення вимог позовної заяви, оскільки вони є безпідставними, не обгрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Так, позивача було звільнено через невиконання їм своїх посадових обов`язків, а поновлено на роботи через пропущення строку накладення стягнення. Факт невиконання обов`язків судом не оцінювався. Відповідач добросовісно поновив позивача на роботі, проте в подальшому той постійно перебував у відпустках та на лікарняних, та не виконував своїх обов`язків. Оскільки поновлення на роботі відбулось негайно, відповідач вважає, що позивачу не було завдано моральної шкоди. 20.03.2020 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач заперечує проти аргументів відповідача, з огляду на їх надуманість та безпідставність. (т.1 а.с. 165-167) Постановою Верховного Суду від 04.05.2020 в задоволенні касаційної скарги Всеукраїнської громадської організації Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України» було відмовлено. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2019 та постанову Вінницького апеляційного суду залишено без змін. (т.1 а.с.217-219) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2020 закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Всеукраїнської громадської організації «Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України» про стягнення моральної шкоди та витрат на оплату послуг експерта. Справу призначено до судового розгляду по суті. (т.2 а.с. 4) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2020 призначено у справі за клопотанням представника відповідача повторну судову психологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного\~експертно-криміналістичного\~центру МВС\~України. Перед експертами поставлено запитання: 1) чи є у підекспертної особи [PERSON] зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли наслідок впливу певних обставин (незаконне звільнення з посади, безпідставні обвинувачення в порушеннях фінансово-господарської дисципліни, внесення свідомо неправдивих даних в офіційні документи, систематичне невиконання обов`язків, заподіяння шкоди його громадським інтересам); 2) чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмуючою для особи ( [PERSON] )? Якщо так, то чи завдані особі ( [PERSON] ) страждання (моральна шкода)?; 3) Чи спричинені особі ( [PERSON] ) страждання (моральна шкода) за умов ситуації (незаконне звільнення з посади, приниження, фальсифікації реального стану справ) з метою звільнення, а також погіршення стану здоров`я з цим пов`язане, що досліджується у справі? Якщо особі ( [PERSON] ) завдані страждання (моральна шкода), який розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)? Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача Всеукраїнську громадську організацію «Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України». Провадження у справі зупининено до отримання висновку експертизи. (т.2 а.с.52-53) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2021 провадження у справі було поновлено. (т.2 а.с.113) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 клопотання судового експерта про уточнення та корегування питань поставлених перед експертами задоволено. Питання поставлені перед експертами по призначеній у даній справі повторної судово психологічної експертизи, виконання якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, викладено у наступній редакції: 1. Чи є у підекспертної особи [PERSON] зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу незаконного звільнення з посади? 2. Якщо так, то чи завдані [PERSON] страждання (моральна шкода)? 3.Якщо особі [PERSON] завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завданні страждання (моральну шкоду)? Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи. (т.2 а.с. 123-124) 09.09.2022 до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/102-21/15147-ПС від 06.09.2022. (а.с.126-138) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2022 провадження у справі за позовом\~\~ [PERSON] до Всеукраїнської громадської організації «Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України» про стягнення моральної шкоди та витрат на оплату послуг експерта було поновлено. (т.2 а.с.141) 30.01.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача. У вказаних поясненнях представник відповідача заперечує проти задоволення позову з підстав його необгрунтованості та недоведеності, та просить суд не брати до уваги висновок експерта від 06.09.2022, як такий, що не відповідає нормам чинного законодавства. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Надав пояснення, що дійсно, внаслідок протиправного звільнення йому було завдано моральної шкоди, через що просить стягнути її з відповідача, у розмірі, визначеному у висновку експерта. Представник відповідача Всеукраїнської громадської організації Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України - адвокат Власенко І.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві. Вказувала, що позов є необгрнутованим та безпідставним, а висновок експерта, на який посилається позивач таким, що містить порушення вимог законодавства. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку . Судом встановлено, що 23.09.2016 Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України (далі Товариство), в особі першого заступника Голови Коржа Віктора Петровича (далі Роботодавець), що діє на підставі статуту, з одного боку, та громадянин [PERSON] (далі Керівник), з другого боку, уклали цей контракт про таке: [PERSON] призначається на посаду заступника голови Вінницької обласної організації Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України (далі організація) на термін з 23.09.2016 по 23.09.2021. (т.1 а.с.9-13) Цей контракт відповідно до ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України є трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між Товариством та Керівником. Контракт обумовлює умови для організації праці керівника, умови його розірвання та інші положення, які встановлюються цим Контрактом за згодою сторін. На правовідносини за контрактом поширюються норми законодавства про працю України, та інші нормативні акти, що регулюють трудові правовідносини. (п.1.2 Контракту) Відповідно до наказу першого заступника Голови Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України Коржа В.П. від 17.08.2018 №86-П, [PERSON] , заступника голови Вінницької обласної організації Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України, звільнено з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання обов`язків). (т.1 а.с. 14) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області №127/23078/18 від 13.03.2019 позов [PERSON] було задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Всеукраїнської громадської організації Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України від 17.08.2018 №86-П «Про звільнення [PERSON] » за п.3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді заступника голови Вінницької обласної організації Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України. (т.1 а.с. 15-16) Постановою Вінницького апеляційного суду від 30.05.2019 апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2018 та додаткове рішення від 26.03.2019 залишено без змін. (т.1 а.с.17-20) Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення №10729 від 30.10.2019, виданої КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», [PERSON] хворіє на цукровий діабет тип 2, середнього ступеню важкості, в ст. субкомпенсації, діабетичну дистональну сенсорну нейропатію, явної стадії. [PERSON] має діабетичну ангіопатію ніг, ішемію І, діабетичну нефропатію ІІІ, атеросклеротиний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу 2 ст. ,3 ст., ризик високий. (т.1, а.с.25-26) Аналогічні відомості містяться у у виписці із медечної карти стаціонарного хворого №3099 терапевтичного відділення №1 від 31.10.2019, виданої КНП «Вінницький обласний клінічний високоспеціалізований ендокринологічний центр Вінницької обласної ради». (т.1 а.с.27) Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (№ [NUMBER] ) виданого 26.01.2016 Пенсійним фондом України, [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідом армії. (т.1 а.с.36) Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-21/15147-ПС від 06.09.2022, у підекспертної особи [PERSON] наявні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його, як особистості і виникли внаслідок впливу незаконного звільнення. [PERSON] завдані страждання (моральна шкода). Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) [PERSON] становить 36 мінімальних заробітних плат (у грошовому еквіваленті станом на момент складання висновку експерта 234\~000 грн.) (т.2 а.с.127-138) Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист\~цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється\~статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону (стаття 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із\~статтею 237-1 КЗпП України\~є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 13 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4від 31 березня 1995року, відповідно до ст. 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. КЗпП України\~не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників,\~а\~стаття 237-1 цього Кодексу\~передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. За наявності порушення прав працівника\~у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі і згідно з частиною четвертою\~статті 82 ЦПК України\~не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі\~статті 237-1 КЗпП України\~здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12, та була підтверджена Верховним Судом в постанові від 13.08.2022 по справі №127/16375/19. Судом встановлено, що згідно листа 2019 Громадської організації «Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України» від 19.03.2019 №01-108 на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2019 Громадською організацією «Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України» було видано наказ від 14.03.2019 №31 «Про поновлення на роботі [PERSON] ». (т.1 а.с. 21). Отже, [PERSON] було поновлено на роботі. Вказана обставина не заперечується сторонами. Проте, вказане поновлення, як випливає з вищевикладеного, не виключає компенсацію завданих протиправним звільненням [PERSON] моральних страждань (моральної шкоди). Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За частиною першою\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони завдані, в якій грошовій сумі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Враховуючи, що в даному випадку факт порушення права [PERSON] було встановлено в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2019, факт заподіяння моральної шкоди доведенню не підлягає. Проте, доведенню в даному випадку підлягає розмір, в який позивач оцінює завдану йому шкоду. Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19. Практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень. З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин. У переважній більшості випадків ЄСПЛ наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого. При визначенні розміру моральної шкоди судом враховуються обставин справи, а також встановлення незаконності звільнення позивача та дій відповідача щодо його звільнення, які призвели до завдання йому моральної шкоди. Судом встановлено, що внаслідок незаконного звільнення [PERSON] були завдані моральні страждання (моральна шкода), що виражалася у постійному нервовому перенапруженні, що поглибило проблеми зі здоров`ям. Позивач на певний час втратив можливість побудови життєвих планів та продуктивної самореалізації. Моральна шкода, завдана позивачу протиправними діями позивача, поглиблюється тим, що до моменту звільнення позивач працював на посаді заступника голови керівника громадської організації «Вінницька обласна організація Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» понад 25 років, і його діяльність на цій посаді була високо оцінена, зокрема, позивачу присвоєно почесне звання "Заслужений працівник фізичної культури і спорту України", Почесний працівник фізичної культури і спорту. він нагороджений Почесною грамотою Національного олімпійського комітету України, Почесною грамотою Кабінету Міністрів України. Позивач мав обгрунтовані очікування, що його діяльність на займаній посаді носить позитивний характер, керівництво вважає його цінним та ефективним працівником, а сам він має позитивну репутацію, проте факт протиправного звільнення похитнув впевненість позивача в собі, та наніс шкоду його репутації. Вказане свідчить про значний розмір завданої позивачу моральної шкоди. Крім цього, в матеріалах справи наявні висновки експерта від 06.09.2022СЕ-19/102-21/15147-ПС, в якому встановлено розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] . Водночас, суд звертає увагу на наступне. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2022 року у справі № П/811/4240/14. \~ \~ \~ \~Висновок експерта СЕ-19/102-21/15147-ПС від 06.09.2022 суд вважає належним та допустимим доказом, а тому бере його до уваги при визначенні розміру завданої моральної шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд взяв до уваги обставини справи, істотність вимушених у житті позивача змін, характер, тривалість і обсяг заподіяних йому моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості, враховуючи висновок експерта, як один із доказів у справі, надавши йому відповідну правову оцінку в сукупності з іншими доказами та окремо від них, а тому вважає справедливою, розумною та достатньою сумою компенсації заподіяної позивачу моральної шкоди у розмірі 234 000 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. \~ \~ \~ \~Судом було встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи, а тому звільнений від сплати судового збору. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, з відповідача на користь держави слід стягнути 3510 грн. судового збору. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. При цьому, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення експертизи (висновок від 05.07.2019) у розмірі 15072 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи. Сторонами в справі є позивач та відповідач. Таким чином,\~законодавством\~встановлено порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи, як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. На користь такого висновку також свідчать норми чинного законодавства, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта. Також суд звертає увагу на те, що при постановлені рішенні суд не брав до уваги даний висновок експерта, осклільки була призначена повторна судова психологічна експерти за результатами якої суду наданий висновок експерта від 06.09.2022 № СЕ-19/102-21/15147-ПС на який суд посилається у даному рішенні. Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою [PERSON] до звернення до суду з позовом, та при постановленні рішення суд не брав до уваги даний висновок, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку. Відповідно до платіжного доручення №65 від 19.04.2021, Всеукраїнська громадська організація Фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» України сплатило 5076 грн. витрат на проведення експертизи № СЕ-19/102-21/15147-ПС від 06.09.2022. Враховуючи, що позов було задоволено частково, суд розподіляє витрати на проведення експертизи пропорційно до розміру задоволених вимог, а тому з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на проведення експертизи у сумі 324,86 грн. \~ \~ \~

Outcome: partial