Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-16 00:00:00

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хорн Хоф Інвест», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 31 жовтня 2022 року у вказаній справі судом ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хорн Хоф Інвест», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий\~напис №\~217751,\~що вчинено\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Євгеном\~Михайловичем 23\~червня 2021\~року,\~про стягнення\~із [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Хорн Хоф\~Інвест» заборгованості\~у розмірі\~36624\~гривні 21\~копійка,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. Стягнуто із ТОВ «Хорн Хоф Інвест» на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 908 гривень. Оскільки 26 січня 2022 року представником позивача, на підстав ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до суду подано заяву про те, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу ним будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у цій справі, даним рішенням суду не вирішено питання щодо розподілу витрат на правову допомогу (а. с. 18-20). 30 грудня 2022 року представником позивача на електронну адресу суду надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у даній справі на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 28 жовтня 2021 року надавало адвокатське бюро «Таганцова» в особі керуючого бюро Таганцова Богдана Анатолійовича, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000454від 28 березня 2019 року. Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] надано акт № 2 до договору № 28/10-1 про надання професійної правничої допомоги від 28 жовтня 2021 року та остаточний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, відповідно до яких адвокатом на надання правничої допомоги клієнту у даній справі витрачено 6 годин на загальну суму 7800 гривень, з розрахунку 1300 гривень за годину роботи (на узгодження правової позиції по справі, отримання та ознайомлення з документами 1 година; на підготовку, подання до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню 3 години; на підготовку, подання до суду клопотання про витребування доказів 1 година; на підготовку, подання до суду письмових доказів від 17 серпня 2022 року 1 година). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду\~на викладене,\~з урахуванням\~складності справи,\~співмірності та\~пропорційності понесених\~витрат щодо\~предмета спору,\~значення справи\~для сторін,\~враховуючи обсяг\~наданих адвокатом\~послуг,\~суд дійшов\~обґрунтованого висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial