Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] та визнати за позивачем право власності на грошовий вклад у сумі 24 341,55 грн. з відповідними відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його рідна матір [PERSON] , на момент смерті він проживав разом з останньою та фактично прийняв спадщину. Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Дахно О. А. з приводу відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про прийняття спадщини. Приватний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що позивачем не було доведено родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] .. На підставі чого [PERSON] вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Судом отримано відзив на позовну заяву від відповідача, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки з наданих до позовної заяви доказів не вбачається, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] . Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає\~справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом\~випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті\~обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] [INFO] померла в місті Харкові 26.10.2020 року, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено відповідний актовий запис №16661 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2021 року приватного нотаріуса Дахно О. А. вбачається, що [PERSON] звертався до нотаріусу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але видати відповідний документ не виявилось можливим, оскільки з наданих документів встановити родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] не має можливості. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.08.1977 року, [PERSON] народився [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати зазначена [PERSON] . З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.09.2011 року вбачається, що 26.02.1972 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище « [PERSON] » змінилось на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу (повторне), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 09.09.2011 року серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] 23.03.1977 року біло розірвано, після чого прізвище « [PERSON] » змінилося на « [PERSON] ». З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.09.2011 року вбачається, що 31.05.1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище « [PERSON] » змінилось на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області 18.09.2002 року серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] 18.09.2002 року біло розірвано, після чого прізвище « [PERSON] » змінилося на « [PERSON] ». Згідно з п.1 ч.1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, тощо. Надані суду докази підтверджують той факт, що [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що є місце спадковим правовідносинам, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08.2022 року приватний нотаріус Дахно О. А. надала відомості про те, що 30.07.2021 року була заведена спадкова справа №9/2021 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви [PERSON] .. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Відомостей щодо заповіту від імені [PERSON] в спадковій справі відсутні. Згідно з копією довідки, виданої АТ КБ «Приват Банк» 04.08.2021 року за №20.1.0.0.0/7-210803/1581, на ім`я померлої [PERSON] з 06.10.2020 року відкритий рахунок [NUMBER] , залишок грошових коштів на якому складає 24 341,55 грн. Відповідно до заяви від [PERSON] та [PERSON] яка міститься в матеріалах справи, встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , вони постійно проживали разом та вели спільне господарство. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~ЦК України. Статтею 1228 ЦК України передбачено, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що позивач\~\~ [PERSON] , проживав на момент смерті\~\~ [PERSON] \~\~разом з нею, прийняв спадщину після її смерті, однак оформити спадщину у встановленому законом порядку не мав можливості, про що свідчить відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, суд дійшов висновку, що вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved