Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-01 00:00:00

01.08.2022 позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що згідно рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 18.03.2022 за № 83 вони є опікунами малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , відповідач у справі, а батько дитини записаний згідно ч.1 ст. 135 СК України. 25.08.2021 [PERSON] з діагнозом «Кропивниця» був доставлений старшим інспектором СЮПВП Бахмутського РВП ГУНП в Доцецькій області капітаном поліції Микитю В.В. до КПП «БЛІЛ м. Бахмут». Згідно акту прийому - передачі малолітньої дитини відомо, що дитина знаходилася у сторонніх осіб без батьківського піклування. За час знаходження дитини у стаціонарі лікарні з 25.08.2021 по 12.11.2021 мати дитину не відвідувала, не цікавилася ним та не забрала дитину з інфекційного відділення КПП «БЛІЛ м. Бахмут». Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 15.11.2022 № 332 [PERSON] був влаштований у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] та рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 08.12.2022 № 368 йому було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. З 16.04.2022 вони, [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] , [INFO] , вимушено покинули місце реєстрації у зв`язку з військовою агресією росії та переїхали до міста Біла Церква, де стали на облік як внутрішньо - переміщені особи. З моменту встановлення над дитиною опіки його біологічна мати жодного разу не відвідувала дитину, не цікавилася та не шукала зустрічей із сином. Відповідач свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо малолітнього сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не проживає разом із ним. Тому, просили у судовому порядку позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. 19.09.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та за правилами загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання. 25.11.2022 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити вимоги у повному обсязі. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] , адвокат Павлецька Марина Анатоліївна, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити та зазначила, що відповідач залишила сина без батьківського нагляду у 5 місячному віці, не забрала дитину із закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради в судове засідання свого представника не направила, про день, час місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду висновок щодо спору. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 18 грудня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та з 16 квітня 2022 фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщені особи, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6-12,71). Згідно рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 18.03.2022 за № 83 (а.с.24), [PERSON] та [PERSON] є опікунами малолітнього [PERSON] , [INFO] , який також проживає за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа (а.с.17). З матеріалів справи (а.с. 102, 103) вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та їй призначено допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] , який знаходиться під опікою, на період з 01.06.2022 по 01.06.2023 у розмірі 5502,50 грн., щомісячно. [PERSON] працює у ТОВ ТВК «ЕКОНТРЕЙД» з 21.10.2020 на посаді різальник металу (наказ № 2 від 20.10.2020), з 01.03.2022 знаходиться у відпустці без збереження заробітної пати ( наказ № 1 від 28.02.2022). З висновку Служби у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради від 09.09.2021 № 3 (а.с.25), відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] можуть бути усиновлювачами однієї малолітньої дитини віком від 0 до 2 років, вбачається, що станом на 18.05.2021 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , вказаний будинок має загальну площу 82,3 кв.м. та відповідає санітарно - гігієнічним нормам, на підставі договору купівлі - продажу від 02.10.2017, зареєстрованого у реєстрі за № 1591, право власності на будинок зареєстровано за [PERSON] . Згідно медичних довідок [PERSON] та [PERSON] мають задовільний стан здоров`я та згідно довідок МВС України вони до кримінальної відповідальності не притягувалися, не знятої чи не погашеної судимості не мають. Згідно довідки про доходи від 01.06.2021 № 45 [PERSON] працює на посаді різальника металу у ТОВ ТВК «ЕКОНТРЕЙД» та отримав дохід за період з жовтня 2020 року по травень 2021 року у розмірі 35200,00 грн., а [PERSON] згідно довідки Бахмутського міського центру зайнятості від 11.08.2021 № 09/1804-2021 була зареєстрована, як безробітня у період з 17.03.2021 по 02.08.2021 та отримала дохід у вказаний період у розмірі 9948,94 грн. Також, встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , а батько дитини записаний зі слів матері згідно ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджено матеріалами справи (а.с.13-16). З матеріалів справи ( а.с.92-93, 97-101) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зловживає алкогольними напоями, веде розгульний спосіб життя, вихованням дитини не займається, за адресою її проживання неодноразово викликалася поліція, постановою Армтемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 219/2502/21 від 01.06.2021 вона була визнана винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, постановою Армтемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 219/4031/20 від 28.04.2020 вона була визнана винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. З листа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради від 18.11.2022 № 792/01-04 ( а.с.87-88) вбачається, що родина: [PERSON] , [INFO] , разом із дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей при виконкомі Біхмутської міської ради від 29.06.2021, була взята на соціальний супровід Бахмутського міського центру соціальних служб, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Спеціалістами вказаного центру родині були надані соціальні послуги згідно з індивідуальним планом соціального супроводу, щотижневі відвідування родини сумісно зі спеціалістами ССД та лікарем - педіатром, проведені робота: підвищення рівня виховного потенціалу; сприяння в оформленні необхідних документів для отримання пільг; сприяння в укладенні декларацій з лікарем - педіатром; бесіди щодо ведення здорового способу життя та дотримання гігієнічних умов проживання; надання гуманітарної допомоги (дитячі суміші та одяг, підгузки, продукти харчування). Протягом соціального супроводу [PERSON] не виконувала умови договору, часто не відчиняла двері, хоча і перебувала у квартирі, зловживала спиртними напоями, залишала своїх малолітніх дітей на довготривалий час зі своєю матір`ю - [PERSON] , не дбала про дітей, не цікавилася їх здоров`ям, не відвідувала разом із дітьми лікаря - педіатра, діти часто були голодні, в квартирі постійно був бруд та безлад. З 01.08.2021 по 03.08.2021 малолітній [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні в дитячому інфекційному відділенні Багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування м. Бахмут з діагнозом: Короста, ГРВІ, доставлений був бригадою екстреної медичної допомоги, оскільки мати до лікаря - педіатра не зверталася, 03.08.2021 мати забарала дитину зі стаціонару, після чого вона не з`являлася до лікаря - педіатра на огляд дитини і на телефонні дзвінки не відповідала, що узгоджується з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-210801/5248 (а.с.31), з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні у 33 дитячому інфекційному відділенні 21 Багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування м. Бахмут у період з 01.08.2021 по 03.08.2021 з діагнозом: Короста, ГРВІ, отримував відповідне лікування та мати забрала з відділення дитину у стані середньої важкості, з рекомендаціями: нагляд дільничного лікаря, обробка шкіри всього тіла, щодення зміна обробленого одягу та явка до лікаря 04.08.2021. 16.08.2021 було здійснено соціальне інспектування родини спеціалістом БМЦСС сумісно з лікарем - педіатром та спеціалістом ССД УМПСД Бахмутської міської ради під час якого з`ясувалося, що мати дитини додому не з`являлася з 03.08.2021. 19.08.2021 бабуся дітей звернулася до БМЦСС з проханням щодо надання суміші, підгузок та одягу для [PERSON] та спеціалістом було надані відповідні соціальні послуги. Під час спілкування з бабусею стало відомо, що [PERSON] так і не оформила необхідні документи для виплати допомоги на дитину, не уклала декларації із сімейним лікарем, не з`являється до дому, не цікавиться життям та здоров`ям дітей. 25.08.2021 стало відомо, що 24.08.2021 на службу 102 від сусідів надійшов сигнал про те, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться дитина без догляду дорослих, із зазначеної адреси дитину - [PERSON] , [INFO] , було доставлено до педіатричного відділення КПП «БЛІЛ м. Бахмут» та госпіталізовано, мати дитини так і не цікавилася місцем знаходження свого сина, що узгоджується з листом КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» від 25.08.2021 за № 5118 (а.с.18), з якого вбачається, що 25.08.2021 о 16:32 старшим інспектором СЮПВП Бахмутського РВП ГУНП в Доцецькій області капітаном поліції Микитю В.В. до педіатричного відділення КПП «БЛІЛ м. Бахмут» була доставлена дитина: [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: Кропивниця, ЄДК, згідно акту прийому - передачі малолітньої дитини відомо, що хлопчик знаходився у сторонніх осіб без батьківського нагляду. Також, Управлінням молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради листом від 18.11.2022 № 792/01-04 повідомлено, що [PERSON] не виконувала умови договору соціального супроводу, не виходила на контакт зі спеціалістами, тому її родину було знято із соціального супроводу БМЦСС, за весь період перебування дитини в родині опікунів до ССД УМПСД Бахмутської міської ради щодо повернення до її родини сина на виховання та сумісне проживання вона не зверталася, на даний час місце перебування її та малолітньої [PERSON] , [INFO] , невідомо. З листа КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» від 25.10.2021 за № 7086 (а.с.19) згідно якого, 16.10.2021 о 16:30 старшим інспектором СЮПВП Бахмутського РВП ГУНП в Доцецькій області капітаном поліції Микитю В.В. до інфекційного дитячого відділення була доставлена дитина: [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: Гострий фарингіт, згідно акту прийому - передачі малолітньої дитини відомо, що хлопчик знаходився з бабусею [PERSON] , [INFO] , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а мати дитини - [PERSON] , [INFO] , була відсутня. За час перебування дитини у стаціонарі мати дитину не відвідувала, станом здоров`я не цікавилася. 12.11.2021 КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, згідно якого: 16.10.2021 о 16:30 закладом лікарні виявлена покинута дитина чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого являється [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , безробітня. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 15.11.2021 № 332 малолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] та 08.12.2021 рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 368 йому було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.21). З рішення від 08.12.2021 № 368 вбачається, що ВК Бахмутської міської ради було встановлено, що [PERSON] , матір [PERSON] , [INFO] , не забрала дитину з інфекційного відділення КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут», в зв`язку з чим та на підставі рішення ВК Бахмутської міської ради від 15.11.2021 № 332 малолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований у сім`ю патронатного вихователя. Із заяви [PERSON] , [INFO] (мати відповідача) від 22.02.2022 (а.с.22) вбачається, що вона являється бабусею [PERSON] , [INFO] , та не має можливості влаштувати дитину до себе у свою сім`ю та оформити над ним опіку. Згідно акту про факт прийому/передачі дитини від 18.03.2022 (а.с.23) малолітній [PERSON] , [INFO] , був переданий патронатним вихователем [PERSON] його опікунам: [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що з [PERSON] , [INFO] , вона познайомилася у березні 2021 року, після звернення до ООіП, які запропонували взяти його під опіку. Їй повідомили, що мати хлопчика кинула його у 5 місячному віці на бабусю, яка була в стані алкогольного сп`яніння, сусіди викликали поліцію і хвору дитину забрали до лікарні, де він знаходився протягом місяця, а потім його влаштували до патронатроного вихователя. Протягом усього вказаного часу мати не цікавилася дитиною, не навідувала його ні в лікарні ні у вихователя ні в період перебування дитини під їх з чоловіком опікою. В період з 18.03.2022 по 12.04.2022 вони з чоловіком та дитиною проживали у м. Бахмут і у цей період мати не шукала зустрічі із дитиною, враховуючи, що їй не чинилися будь які перешкоди та ССД мала відомості щодо місця перебування дитини. Вони з чоловіком мають будинок, який знаходить у м. Бахмут, транспортний засіб, чоловік наразі працює неофіційно, а вона доглядає дитину і отримує державну допомогу. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] з 2004 року, спільних дітей вони не мають. Він працює у ТОВ ТВК «ЕКОНТРЕЙД» з 21.10.2020 на посаді різальник металу та з 01.03.2022 знаходиться у відпустці без збереження заробітної пати, наразі, після переміщення до м. Біла Церква в зв`язку з військовою агресією росії, працює неофіційно у ТОВ «Росава» на посаді різальник металу та отримує заробітну плату у середньому 20000,00 грн., а дружина отримує державну допомогу на дитину. Він має на праві власності будинок у м. Бахмут та автомобіль. З [PERSON] , [INFO] , він познайомився 18.03.2021, перед оформленням опіки. Мати хлопчика не цікавилася ним з моменту коли залишила його на свою матір, не з`являлася до дитини, коли той був у лікарні та у патронатного вихователя. Також, не цікавилася сином з моменту оформлення над ним опіки, враховуючи, що вона не мала будь яких перешкод щодо місця перебування дитини. 11.11.2022 Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області виніс рішення № 758 ( а.с.107-108), відповідно до якого, орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, а позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , не забрала сина - [PERSON] , [INFO] , з закладу охорони здоров`я (КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут») без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо нього батьківського піклування та свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо малолітньої дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, гроші на потреби сина не надає, не працює, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показаннями свідків. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина відповідає інтересам дитини та підлягає до задоволення. За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком до 6 років в розмірі 2272 гривні. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач до суду не з`явилася, відзив із запереченнями проти позову і доказами, які б спростовувати доводи позивачів не надала, як і не надала належних, допустимих і достатніх доказів в підтвердження виконання нею належним чином своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, наявність свідомого тривалого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.08.2022 і до повноліття дитини, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, його рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, однак позивачі заявили клопотання про залишення даних витрат за ними без відповідного відшкодування.

Outcome: approved