Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. 14.01.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області був виданий судовий наказ, відповідно до якого з відповідача було стягнено аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] - в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 17.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку, щодо сплати аліментів на утримання дитини та станом на 01.09.2021 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 71 527,23 грн., що підтверджується Довідкою - розрахунком державного виконавця. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне з цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши її загальну суму. Таким чином, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів з період з січня 2019 року по 01.09.2021 року становить 20 824, 44 грн. відповідно до розрахунку, але з урахуванням положень. 1 ст. 196 СК України, пеня дорівнює розміру боргу по аліментах. Заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, а тому позивачка має право на отримання від відповідача неустойки в розмірі, передбаченому законодавством. На підставі викладеного позивачка [PERSON] просить суд: Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі - 20 824 грн. 44 коп. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду із заявою про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі та без застосування фіксації судового засідання технічними засобами (а.с.27). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , актовий запис № 1330 (а.с.2). Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , актовий запис 1707 (а.с.8), який проживає з позивачкою. 30.01.2020 року відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.3). 14.01.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області був виданий судовий наказ, відповідно до якого з відповідача було стягнено аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] - в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 17.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку, щодо сплати аліментів на утримання дитини та станом на 01.09.2021 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 71 527,23 грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 25403 від 24.09.2021 року (а.с.6). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, яка складає 20 824 грн. 44 коп. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, тому пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи викладене, враховуючи той факт, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суду не представлено доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась не з вини відповідача, відповідач є працездатною особою, мав можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, який є мінімальним, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням вимог ст. 196 СК України та суд погоджується з ним у повній мірі. Таким чином, є всі законні підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення на її користь з відповідача неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів в сумі 20 824 грн. 44 коп. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили про скрутне матеріальне становище. Суд також зазначає, що розмір пені не перевищує загальний розмір заборгованості по аліментам. Крім того, стягнення пені за несплату аліментів, є заходом відповідальності, спрямованим, насамперед, на забезпечення належного виконання аліментних зобов`язань платником аліментів. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.133,141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., за ставками на час подачі позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved